РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/1600/22

07 грудня 2022 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Олійника П. В.

з участю секретаря Рубельському О. С.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Костопіль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Костопільського районного суду Рівненської області із позовною заявою до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди.

В обгрунтування позову зазначає, що 01.10.2020 року між позивачем як фізичною особою підприємцем та відповідачкою ОСОБА_3 було укладений цивільно-правовий договір, предметом якого було надання відповідачкою для позивача послуг із продажу товарів, що належать позивачці. Однак відповідачка неодноразово привласнювала собі грошові коти, що були отримані від продажу товарів, зокрема кошти в загальній сумі 168910 грн. Крім того, вироком Костопільського районного суду Рівненської області від 31.03.2022 року відповідачку ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення перебаченого ч. 1 ст. 185, ч.2 ст. 185 КК України, та стягнуто з ОСОБА_3 частину грошових коштів в сумі 15750 грн.

Враховуючи вищевикладене, просить суд стягнути з відповідачки матеріальну шкоду в розмірі 153 160 грн. та судові витрати в розмірі 1531,60 грн.

В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали у повному обсязі.

Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні заперечуалм проти позовних вимог, покликаючись на відзив на позову заяву.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, приходить до наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом.

Відповідно до положень, викладених у ст. ст. 13, 81 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У ст. 76 ЦПК України зазначено, що доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження.

Судом встановлено, що вироком Костопільського районного суду Рівненської області від 31.03.2022 року, ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України та призначити їй покарання: - за ч.1 ст. 185 КК України у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень;- за ч.2 ст.185 КК України, у вигляді обмеження волі строком на 1 (один) рік.У відповідності до ч.1 ст.70 КК України, остаточне покарання ОСОБА_3 визначено за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік, і застосувавши статті 75, 76 КК України звільнено останню від відбування основного покарання з випробуванням встановивши їй іспитовий строк терміном 1 (один) рік, з покладенням на неї обов`язку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , 10 750 грн, 00 коп. матеріальної шкоди завданої кримінальним правопорушенням та 5000 грн. 00 коп. моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням.

Вищевказаний вирок суду набрав законної сили.

Як встановлено вироком суду, ОСОБА_3 працювала у ФОП ОСОБА_5 продавцем у магазині одягу Зебра де регулярно здійснювала крадіжки грошових коштів, зокрема на загальну суму 15750 грн.

На підставі проведеної позивачем інвентаризації та згідно з актом від 07.11.2020 року сума завданої матеріальної шкоди за розрахунками позивача ОСОБА_1 становить 168910,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до положень ст. 1166 ЦК України, єдиною підставою для цивільно - правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, що включає як складові елементи шкоду, протиправне діяння особи, котра її завдала, причинний зв`язок між ними, а також вину заподіювача шкоди.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Таким чином, ч. 2 ст. 1166 ЦК України передбачає, що вина заподіювача шкоди припускається, тобто обов`язок доведення відсутності вини покладається на нього самого, до цього часу він вважається винним; обсяг відшкодування шкоди не залежить від завдання шкоди умисно чи необережно, тобто береться до уваги тільки наявність вини, а не її форма. Тільки у випадках, встановлених законом, відповідач може бути звільнений від обов`язку відшкодовувати завдану шкоду за відсутності його вини, наприклад, в результаті непереборної сили, тобто надзвичайної і невідворотної зовнішньої події, яка повністю звільняє відповідача від відповідальності за заподіяну шкоду (це явища суспільного характеру і вибухи епідемій, епізоотій, стихійні лиха та інше).

Статтею 1177 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Крім того, з огляду на положення статті 509 та з урахуванням приписів статей 11, 22, 599, 1166-1168 ЦК України, факт завдання особі шкоди, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка завдала шкоду. Сторонами деліктного зобов`язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник).

Зазначене підтверджується правовою позицією Верховного Суду України №6-954цс16 від 26 жовтня 2016 року.

Особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п. 7 постанови Пленуму ВСУ №14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі», розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування.

Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови № 6 від 27.03.1992 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснив, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

З письмових пояснень ОСОБА_3 від 06.11.2020 року та розписки від 06.11.2020 наданої ОСОБА_3 встановлено, що сума завданої позивачу шкоди становить 167000 грн., таким чином суд не приймає до уваги акт інвентаризації від 07.11.2020 року щодо завданої матеріальної шкоди позивачу в сумі 168910,00 грн.

Оскільки вина відповідачки ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 185 Кримінального кодексу України вже була встановлена вироком Костопільського районного суду Рівненської області від 31 березня 2022 року, ухваленого на основі викладених у ньому доказів, та враховуючи що з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 відшкодувано матеріальну та моральну шкоду в розмірі 15750 грн., завданої кримінальним правопорушенням, отже з відповідачки на користь позивачки підлягає стягненню сума завданої шкоди в розмірі 151250 грн.

Враховуючи фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, а також досліджені докази, суд приходить висновку, що між неправомірними діями відповідача та шкодою, завданою позивачці, є безпосередній причинний зв`язок, відтак суд приходить до висновку про підставність позовних вимог позивача щодо відшкодування шкоди, внаслідок вчинення кримінального правопоршення, а тому позовні вимоги слід задовольнити частково.

Керуючись вимогами статті 141 ЦПК України, враховуючи, що позов підлягає до часткового задоволення, суд вважає за вірне стягнути з відповідачки на користь позивачки 1512 (одну тиячу п`ятсот дванадцять) грн.50 коп., понесених по справі судових витрат пропорційно до задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 19, 76-81, 141, 142, 258, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України,, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 виданий Костопільським РВ УМВС України в рівненській області 31.12.1998 року на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_2 матеріальну шкоду в розмірі 151250 (сто п`ятдесят одну тисячу двісті п`ятдесят )гривень 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 виданий Костопільським РВ УМВС України в рівненській області 31.12.1998 року на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_2 , 1512 (одну тисячу п`ятсот дванадцять) гривень 50 коп. у відшкодування витрат по сплаті судового збору .

В задоволення решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , АДРЕСА_2 .

Текст рішення складено 13 грудня 2022 року.

СуддяП. В. Олійник