Справа № 461/3901/22
Провадження № 2/461/1125/22
02.08.2022 року м.Львів
Галицький районний суд м.Львова у складі:
головуючого судді Радченка В.Є.,
секретаря судових засідань Бобика Д.Л.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (адреса проживання: АДРЕСА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та поділ спільної сумісної власності,-
01.08.2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просить суд накласти арешт на на квартиру АДРЕСА_4 та на місце для зберігання автотранспорту №ІІ за адресою: АДРЕСА_5 , а також заборони іншим особам вчиняти будь-які дії щодо вказаної квартири, в тому числі будь-які реєстраційні дії.
Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову ОСОБА_1 зазначила, що звернулась в Галицький районний суд м.Львова з позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю та поділ майна подружжя. Предметом спору по даній справі є встановлення факту проживання однією сім`єю з метою, серед іншого, поділу спільно набутої власності подружжям, а саме житлової квартири АДРЕСА_4 . У 2018 році придбали майно для продовження спільного проживання, проживають однією сім`єю, ведуть спільне господарство.
Останнім часом відповідач неодноразово висловлював наміри якнайшвидше відчужити спірну квартиру, оскільки має численні боргові зобов`язання перед банківськими установами та іншими особами, що підтверджується відомостями з відкритих реєстрів, в тому числі офіційного сайту Судова влада України.
Вважає, що дана квартира, що є спільною сумісною власністю позивача та відповідача, без згоди позивача може бути відчужено на користь третіх осіб, та у разі невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Такі побоювання викликані тим, що формально, згідно правовстановлюючих документів, одноосібним власником вказаної квартири є відповідач ОСОБА_2 .
За змістом положень ч.13 ст.7 Цивільного процесуального кодексу України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (ч. 1 ст. 153 ЦПК України). Згідно із ч.ч.1-2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Пунктами 1-10 ч.1, ч.2 ст.150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законом.
Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких вона звернулася або має намір звернутися до суду.
Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.
З урахуванням Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», за відсутності поданих доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, відсутності підстав ризиків невжиття заходів забезпечення позову, що може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, обраний вид забезпечення позову, судом встановлена відсутність реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
Таким чином, у вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Право кожного на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, при вирішенні спору щодо його прав та обов`язків цивільного характеру передбачено п.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню відповідно дост.9 Конституції України та ст. ст.2,8 ЦПК України.
У розумінні п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод термін «суд встановлений законом» поширюється не лише на правову основу створення чи законності існування суду, але й на положення щодо його компетенції та повноважень і на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність (рішення Європейського суду з прав людини у справах: «Сокуренко і Стригун проти України» від 20 липня 2006 року та «Лавентс проти Латвії» від 7 листопада 2002 року).
Як вбачається з матеріалів справи позивачка звернулася до суду з позовом, у якому просить визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_4 та місце для зберігання автотранспорту №ІІ, що знаходиться за адресою АДРЕСА_5 , іподілити спільно набуте майно шляхом:
- визнання права власності за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 1/2 частці квартири за адресою АДРЕСА_4 ;
- визнання права власності за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 1/2 частці місце для зберігання автотранспорту №ІІ, що знаходиться за адресою м. Львів, вул. Генерала Чупринки, 3.
В заяві про забезпечення позову та в доданих до неї документах зазначається, що між сторонами виник спір, предметом якого є квартира АДРЕСА_4 та місце для зберігання автотранспорту №ІІ, що знаходиться за адресою АДРЕСА_5 . Спір стосується нерухомого майна. З заяви позивача про забезпечення позову вбачається, що відповідач неодноразово висловлював наміри якнайшвидше відчужити спірну квартиру, оскільки має численні боргові зобов`язання перед банківськими установами та іншими особами, що підтверджується відомостями з відкритих реєстрів, в тому числі офіційного сайту Судова влада України.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість наведених у заяві доводів про наявність достатніх підстав вважати, що квартираАДРЕСА_4 та місце для зберігання автотранспорту №ІІ, що знаходиться за адресою АДРЕСА_5 є предметом спору даного позову, відчуження даної квартири та місце для зберігання автотранспорту, може ускладнити у подальшому виконання рішення суду у разі задоволення позову.
Враховуючи докази, долучені до позовної заяви та заяви про забезпечення позову, беручи до уваги підстави та предмет спору, обґрунтування заявлених вимог, наявність зв`язку між заходом забезпечення позову та предметом позовних вимог, з метою запобігання порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача враховуючи те, що в даному випадку невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, суттєво ускладнити ефективний захист або поновлення оспорюваних прав чи інтересів позивача, за захистом яких вона звернулася до суду, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову підлягає до задоволення.
Оскільки, обраний заявником спосіб забезпечення позову не спричинить не відновлюваної шкоди потенційному відповідачу, а також відсутність обставин визначених ч.3 ст.154 ЦПК України, суд дійшов висновку про те, що відсутні підстави для зустрічного забезпечення.
На підставі вищевикладеного, Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», та керуючись ст. ст.149,150,153,154 ЦПК України, суд
Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (адреса проживання: АДРЕСА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та поділ спільної сумісної власності - задоволити.
Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_4 та на місце для зберігання автотранспорту №ІІза адресою: АДРЕСА_5 .
З метою забезпечення позову заборонити відповідачу та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії щодо відчуження, здійснення інших юридичних правочинів, реєстрації речових прав щодо об`єкта нерухомого майна: а саме квартири АДРЕСА_4 та місця для зберігання автотранспорту №ІІ за адресою: АДРЕСА_5 .
Стягувач: ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 .
Боржник: ОСОБА_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 .
Копію ухвали направити сторонам по справі.
Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м.Львова.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя В.Є.Радченко