ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2022 року м.Суми

Справа №950/1498/20

Номер провадження 22-ц/816/1083/22

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),

суддів - Собини О. І. , Ткачук С. С.

сторони:

позивач АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК»,

відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК»

на рішення Лебединського районного суду Сумської області від 09 вересня 2022 року, в складі судді Чхайла О.В., ухвалене в м. Лебедин, повний текст якого складено 16 вересня 2022 року,

в с т а н о в и в:

25 серпня 2020 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитними договорами.

Свої вимоги мотивувало тим, що 05 вересня 2008 року між банком та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № б/н, за умовами якого він отримав 8500 грн кредиту у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. Відповідно до укладеного договору № SUH0AD40308924 від 08 грудня 2010 року ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 40520,19 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 07 грудня 2015 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 Цап ОСОБА_4 помер і на дату смерті мав перед АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № SUH0AD40308924 від 08 грудня 2010 року у розмірі 10585,48 грн, а за кредитним договором № б/н від 05 вересня 2008 року 14177,86 грн, з яких: 6739,54 грн заборгованість за кредитом; 7438,32 грн заборгованість за відсотками. 21 грудня 2019 року із відповіді приватного нотаріуса Жураховського Д.В. банку стало відомо, що спадкоємцями померлого ОСОБА_3 , які звернулись із заявами про прийняття спадщини, є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . На адресу спадкоємців боржника 12 червня 2020 року банк направив лист-претензію, але ніяких дій щодо погашення заборгованості ними не виконано.

Просив стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитними договорами № б/н від 05 вересня 2008 року та № SUH0AD40308924 від 08 грудня 2010 року у загальному розмірі 24763,34 грн, а також понесені судові витрати зі сплати судового збору.

Рішенням Лебединського районного суду Сумської області від 09 вересня 2022 року в задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПРИВАТБАНК», посилаючись на неповне встановлення обставин, які мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, стягнути з відповідачів судові витрати.

Вказує, що матеріалами спадкової справи підтверджується факт прийняття спадщини після смерті боржника ОСОБА_3 його дочками ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , які зобов`язані задовольнити вимоги банку за невиконаними зобов`язаннями за кредитними договорами № б/н від 05 вересня 2008 року та № SUH0AD40308924 від 08 грудня 2010 року у загальному розмірі 24763,34 грн.

Доводить, що банк своєчасно реалізував передбачене ст. 1281 ЦК України право кредитора спадкодавця пред`явити вимоги до спадкоємців боржника за кредитними договорами, шляхом звернення до нотаріуса за місцем відкриття спадщини, а не безпосередньо спадкодавцям, що не заборонено законом. Зазначає, що відповідачі не повідомили банк ні про смерть позичальника, ні про прийняття спадщини, що підтверджується направленою нотаріусу претензією.

Відзив на апеляційну скаргу від відповідачів до апеляційного суду не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що ціна позову 24763,34 грн не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_3 05 вересня 2008 року був укладений кредитний договір № б/н, за умовами якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку (т. 1, а.с. 17).

Крім цього, 08 грудня 2010 року між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_3 було укладено договір № SUH0AD40308924 за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 40520,19 грн (т. 1, а.с. 16).

ІНФОРМАЦІЯ_1 Цап ОСОБА_4 помер, що підтверджується даними свідоцтва про смерть (т. 1, а.с. 75).

За даними розрахунків АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на дату смерті заборгованість позичальника ОСОБА_3 за вказаними кредитними договорами склала 24763,34 грн (т. 1, а.с. 6-9, 10-15).

З матеріалів спадкової справи № 214/2015 від 17 листопада 2015 року вбачається, що з заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину, яка відкрилася після смерті ОСОБА_3 , до нотаріуса звернулися його дочки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , отримавши в послідуючому відповідні свідоцтва про право на спадщину за законом від 03 жовтня 2017 року реєстрові № № 2189, 2191 (т. 1, а.с. 80, 82) та від 26 вересня 2018 реєстрові № № 2238, 2240, 2242, 2244, 2246 (т. 1, а.с. 87, 89, 91, 93, 95).

У претензії кредитора в порядку ст. 1281 ЦК України від 02 січня 2016 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» просило Лебединську районну державну нотаріальну контору повідомити, чи заводилася спадкова справа після померлого боржника ОСОБА_3 ; включити кредиторські вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в спадкову масу; повідомити спадкоємців померлого про наявність заборгованості перед банком у розмірі 24763,34 грн (т. 1, а.с. 246) .

16 лютого 2016 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» отримало відповідь від приватного нотаріуса Лебединського районного нотаріального округу Сумської області Жураховського Д.В. з повідомленням про те, що після смерті ОСОБА_3 заведена спадкова справа № 214/2015 (т. 1, а.с. 248).

23 квітня 2016 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до приватного нотаріуса з проханням надати інформацію, як кредитору спадкодавця, про спадкоємців ОСОБА_3 , а саме їх прізвища, ім`я та по-батькові, адресу реєстрації для можливості пред`явлення їм своїх вимог в порядку ст. 1282 ЦК України (т. 1, а.с. 249).

21 грудня 2019 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» отримана відповідь приватного нотаріуса Лебединського районного нотаріального округу Сумської області Жураховського Д.В. від 14 грудня 2019 року, надана на лист банку 18 листопада 2019 року, про те, що зміст претензії банку доведено до спадкоємців ОСОБА_3 дітям ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , вказано адреси їх реєстрації (т. 1, а.с. 28).

19 травня 2020 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» направило спадкоємцям ОСОБА_1 та ОСОБА_2 листи-претензії про сплату заборгованості за кредитними договорами (т. 1, а.с. 29, 30).

Встановивши, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 Цапа ОСОБА_4 залишилося боргове зобов`язання перед АТ КБ «ПРИВАТБАНК» за кредитними договорами № б/н від 05 вересня 2008 року та № SUH0AD40308924 від 08 грудня 2010 року, суд першої інстанції дійшов висновку про обов`язок спадкоємців ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які прийняли спадщину, задовольнити претензії банку.

При цьому, врахувавши положення ч. 3 ст. 1281 ЦК України про те, що кредиторові спадкодавця встановлюється шестимісячний строк для пред`явлення своїх вимог до спадкоємця, якщо він не знав і не міг знати про прийняття спадщини, суд першої інстанції дійшов висновку, що вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не можуть бути задоволені, оскільки з часу отримання відповіді нотаріуса про наявність заведеної спадкової справи після смерті ОСОБА_3 , банк достовірно знав про прийняття спадщини і міг після отримання спадкоємцями свідоцтв про право на спадщину своєчасно пред`явити претензії до спадкоємців ОСОБА_3 , але цього не зробив, тим самим пропустив визначений для цього законом строк, що є підставою позбавлення банку права вимоги до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Такий висновок суду першої інстанції узгоджується з матеріалами справи та вимогами закону.

Так, відповідно до вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до вимог ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.ст. 608, 1218, 1219 ЦК України у зв`язку зі смертю боржника припиняються лише ті зобов`язання, які нерозривно пов`язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, у той час як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини й не припинилися у наслідок його смерті.

За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємців, таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржників за зобов`язанням.

Згідно із ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Частина 1 ст. 1269 ЦК України визначає, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

За змістом ч. ч. 2, 3 ст. 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину.

Так, ч. 4 ст. 1281 ЦК України визначає наслідком пропуску кредитором спадкодавця строків пред`явлення вимог до спадкоємців позбавлення права вимоги такого кредитора, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті.

Сплив визначеного ст. 1281 ЦК України строку пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги (припинення його цивільного права), а отже, і неможливість вимагати у суді захисту відповідного права.

Судом першої інстанції, на підставі належним чином досліджених доказів, було правильно встановлено, що позивач з 02 січня 2016 року знав про відкриття спадщини боржника ОСОБА_3 .

Чинна на час виникнення спірних правовідносин редакція ст. 1281 ЦК України, пов`язує настання строку пред`явлення вимоги до спадкоємців від дня, коли кредитор дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, а не з часу його обізнаності щодо наявності спадкоємців, які прийняли спадщину.

Із 16 лютого 2016 року з повідомлення приватного нотаріуса Лебединського районного нотаріального округу банк знав, що після смерті ОСОБА_3 була заведена спадкова справа № 214/2015 від 17 листопада 2015 року, однак, всупереч вимогам діючої на той час редакції ст. 1281 ЦК України, не скористався своїм правом пред`явити в шестимісячний строк свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину.

Відлік шестимісячного строку для звернення кредитора спадкодавця з вимогами до спадкоємців, які прийняли спадщину, починався з дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини.

У листі від 23 квітні 2016 року банк тільки просив нотаріуса повідомити інформацію про спадкоємців ОСОБА_3 для реалізації права на пред`явлення до них вимог, як кредитора спадкодавця (т. 1, а.с. 249).

Із 04 лютого 2019 року почала діяти нова редакція ч. ч. 2, 3 т. 1281 ЦК України, (№ 2478-VIII від 03 липня 2018 року), згідно з положеннями якої кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину.

Враховуючи, що свідоцтва про право на спадщину за законом отримані ОСОБА_1 та ОСОБА_2 03 жовтня 2017 року та 26 вересня 2018 року, а претензія подана банком приватному нотаріусу лише 18 листопада 2019 року (т. 1, а.с. 28), а самим спадкоємцям 19 травня 2020 року (т. 1, а.с. 29, 30), тобто після спливу шести місяців з дня одержання спадкоємцями свідоцтв про право на спадщину та з дня, коли кредитор спадкодавця дізнався про прийняття спадщини, суд дійшов обґрунтованого висновку про недотримання позивачем вимог ч. ч. 2, 3 ст. 1281 ЦК України.

Надані позивачем документи про направлення претензії кредитора до нотаріуса від 02 січня 2016 році, не є доказом пред`явлення позивачем вимоги до спадкоємців.

Сукупність фактів та дій позивача свідчить про його обізнаність про прийняття спадщини після смерті боржника ОСОБА_3 ще з 2016 року, однак право на пред`явлення вимог до спадкоємців ним не було реалізоване у визначеному законом порядку та встановлені строки.

Встановивши, що АТ КБ «ПРИВАТБАНК» дізнався про відкриття спадщини у січні 2016 року, а вимогу до спадкоємців, які прийняла спадщину, пред`явив у травні 2020 року, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про недотримання позивачем передбаченого ст. 1281 ЦК України шестимісячного строку пред`явлення вимоги, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Таким чином, посилання та доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, не знайшли свого підтвердження в якості підстав скасування оскаржуваного судового рішення під час апеляційного провадження.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дотримуючись принципу змагальності, на підставі наданих сторонами доказів та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367-369, п.1 ч.1 ст. 374, ст. ст. 375, 381- 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» залишити без задоволення.

Рішення Лебединського районного суду Сумської області від 09 вересня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - О. Ю. Кононенко

Судді: О. І. Собина

С. С. Ткачук