Справа № 727/6021/22
Провадження № 2-о/727/163/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2022 року м. Чернівці

Шевченківський районний суд м. Чернівці

в складі:

головуючого судді Терещенко О.Є.

при секретарі Пятницькіій К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Відділ державної реє-страції актів цивільного стану у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), про встановлення факту смер-ті,-

встановив:

Заявник ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про встановлення факту смерті свого батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Донецьку Донецької області.

Зазначила, що довідка про причину смерті №193 від 01.03.2022 року та свідоц-тво про смерть ОСОБА_2 від 02.03.2022 року видані неповнова-жними органами, які незаконно діють на тимчасово окупованій території Донецької області України, у зв`язку з чим вона належним чином не може зареєструвати смерть свого батька, що стало підставою її звернення до суду із заявою.

Просила встановити факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в місті Донецьку Донецької області (населений пункт, розташо-ваний на території, непідконтрольній державній владі України) 01 березня 2022 року, з метою подальшої реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану та отримання відповідного свідоцтва про смерть.

Заявник у судове засіданні не з`явилась, у поданій до суду заяві просила роз-глянути справу у її відсутності.

Представник заінтересованої особи Відділу державної реєстрації актів цивіль-ного стану у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністер-ства юстиції (м.Івано-Франківськ) у судове засідання не з`явилась, направила заяву, якою просила розглянути справу без її участі.

Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що заява підлягає задоволенню з на-ступних підстав.

Так, у відповідності до ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид не-позовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності оспорю-ваних прав.

Положеннями ст. 315 ЦПК України визначено перелік юридичних фактів, які можуть бути встановлені судом. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майно-вих прав фізичної осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав грома-дян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод гро-мадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово оку-пована територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною части-ною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Згідно пункту 1 Постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими те-риторіями», визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луган-ської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до мо-менту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та віднов-лення повного контролю України за державним кордоном України.

Європейський суд з прав людини у справах «Кіпр проти Туреччини» та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій те-риторії, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фак-тичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігнору-ватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що про-живають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнарод-ному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм на-лежать». При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в об-меженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу. Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ на-голосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо ча-стина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]».

Стаття 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачає, що на тимчасово оку-пованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим реалізації прав і свобод людини і громадянина.

Статтею 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою.

За приписами п.5 «Правил державної реєстрації актів цивільного стану», за-тверджених Наказом Мінюста від 18.10.2000 р. № 52/5, підставою для державної реє-страції смерті є лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверд-жена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006р. № 545, зареє-строваним у Міністерстві юстиції України 25.10.2006р. за № 1150/13024.

Статтею 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та право-вий режим на тимчасово окупованій території України» визначено: «1. Державні орга-ни та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та закона-ми України. 2. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. 3. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків».

Пунктом 2 частини 1 статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» визначено, що державна реєстрація смерті фізичної особи прово-диться на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Згідно частини 1 статті 317 Цивільного процесуального кодексу України вба-чається, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій тери-торії України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами по-мерлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ підготовив та направив головам апеляційних судів областей, Апеляційного суду м. Києва інформаційний лист про окремі питання застосування вказаного закону, в якому зокрема йдеться про те, що Постанова ВРУ «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» від 17.03.2015 № 254-VIII не містить чіткого та вичерпного переліку назв населених пунк-тів Донецької та Луганської областей, які визнаються тимчасово окупованою терито-рією України.

Оскільки норми статті 317 ЦПК України спрямовані на забезпечення прав осіб, які проживають на території, де органи ДРАЦС не здійснюють свою діяльність, тим-часово окупованою територією слід вважати населені пункти, визначені Розпоряджен-ням КМУ від 07.11.2014 р. № 1085-р.

Що стосується можливості при розгляді заяв прийняття судом до уваги доку-ментів, виданих органами та установами (лікарняними закладами), які знаходяться на окупованій території, ВССУ зазначив, що відповідно до статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій те-риторії України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупо-ваній території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною дру-гою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Поряд із цим, відповідно до практики ЄСПЛ, Консультативного висновку Між-народного суду (ООН) у справі Намібії - не можуть визнаватись недійсними всі доку-менти, видані на окупованій територій, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Це стосується реєстрації смертей, народжень, шлюбів.

ВССУ зазначив, що, враховуючи ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними заклада-ми), що знаходяться на тимчасово окупованій території, як виняток можуть братися до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку при розгляді справ в порядку статті 317 ЦПК.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 , її батьком відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 є ОСОБА_4 (а.с.9).

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 17 вересня 2005 року, ОСОБА_3 змінила прізвище на ОСОБА_5 (а.с.10).

По факту смерті Центральною міською клінічною лікарнею №1 м. Донецьк 02.03.2022 року було видано довідку про причину смерті форми №106/у №193.(а.с.18)

Відповідно до вищевказаної довідки, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , помер ІНФОРМАЦІЯ_6 . Причиною смерті є захворювання: а) ди-хальна недостатність; б) двостороння субтотальна пневмонія; в) COVID-19 лаборатор-но підтверджений.

Надана заявником копія свідоцтва про смерть, видана 02.03.2022 року До-нецьким міським відділом ЗАГС Донецького міського управління юстиції Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки не приймається до уваги судом, оскільки у від-повідності до ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та пра-вовий режим на тимчасово окупованій території України» даний документ не є належ-ним доказом по справі.

За таких обставин, оскільки заявник фактично просить встановити факт смерті особи у певний час та в певному місці, що тягне за собою можливі юридичні наслідки, і такий факт підтверджений належними доказами, суд приходить до висновку, що ви-моги заяви обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. ст.ст. 4, 5, 10, 18, 133, 197, 206, 259, 263-265, 273, 293, 315, 317 ЦПК України, -

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Відділ державної реє-страції актів цивільного стану у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), про встановлення факту смерті- задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 на-родження, в місті Донецьку Донецької області, що настала ІНФОРМАЦІЯ_6 у зв`язку з дихальною недостатністю, двосторонньою субтотальною пневмонією, лабораторно під-твердженим COVID-19.

Відповідно до ч. 4 ст. 317 ЦПК України допустити рішення до негайного ви-конання. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому ЦПК України. Оскарження рі-шення не зупиняє його виконання.

Копію рішення невідкладно надіслати до органу державної реєстрації актів ци-вільного стану за місцем ухвалення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеля-ційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: О.Є.Терещенко