Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 серпня 2022 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Галущенко Ю.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення(виклику)сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,-

Встановив:

У вересні 2021 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з наступними позовними вимогами: визнати спільним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 легковий автомобіль Peugeot 407, тип кузову седан, сірого кольору, 2005 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 ; стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 , грошову компенсацію вартості Ѕ частини легкового автомобіля Peugeot 407, тип кузову седан, сірого кольору, 2005 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 , в розмірі 81520,00 грн.; стягнути з відповідача на користь позивачки судові витрати за визначення ринкової вартості КТЗ в розмірі 300 грн.

В обґрунтування позову зазначила, що 29.08.2012 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 616.

В період шлюбу, а саме 14.02.2019 року, сторони придбали легковий автомобіль марки Peugeot 407, тип кузову седан, сірого кольору, 2005 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 , за 6500 доларів США. Право власності було оформлено на відповідача ОСОБА_2 , що підтверджується технічним паспортом на транспортний засіб, та є об`єктом спільної сумісної власності подружжя.

Даний транспортний засіб був придбаний для користування позивачки, оскільки вона займалась вихованням та розвитком спільних з відповідачем малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У користуванні відповідача був інший автомобіль Ford, який надавався за місцем його роботи для виконання виробничих завдань.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 24.06.2021 року (справа № 335/5475/21) шлюб між позивачкою та відповідачем було розірвано.

Після припинення шлюбних відносин відповідач ОСОБА_2 утримує спірний автомобіль і самостійно постійно ним користується.

Добровільно розподілити спільне майно або виплатити позивачці грошову компенсацію вартості Ѕ частини згадуваного вище автомобіля відповідач відмовляється.

31.08.2021 року з метою визначення ринкової вартості вищевказаного автомобіля позивачка звернулася до спеціаліста-автотоварознавця ОСОБА_4 , яким було визначено ринкову вартість вказаного автомобіля виходячи з характеристик, вказаних у техпаспорт, та надано довідку про ринкову вартість автомобіля, яка становить 163040,00 гривень станом на серпень 2021 року.

За таких обставин, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь компенсацію вартості Ѕ частини вказаного автомобіля у розмірі 81 520 гривень, та судові витрати за визначення ринкової вартості КТЗ в розмірі 300 гривень.

Ухвалою судді від 10.09.2021 року позовну заяву було залишено без руху, надано строк позивачу для усунення недоліків та сплати судового збору.

Ухвалою суду від 13.10.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі, розгляд справи призначено без виклику сторін.

Ухвалою суду від 13.10.2021 року було відмовлено позивачу в задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання заяви про забезпечення позову; заяву про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя повернуто заявнику.

Ухвалою суду від 13.10.2021 р.відкрито провадження у справі та постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення(виклику) сторін.

Ухвалою суду від 29.10.2021 року заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя про забезпечення позову до подачі позову повернуто заявнику.

Відповідач відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк не подав. Заяви та клопотання до матеріалів справи до початку її розгляду від відповідача не надходили.

Згідно ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої сторони про інше.

Клопотань від учасників справи не надходило.

Всебічно вивчивши обставини справи, оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 15, 16 ЦК України, ст. 4, 5 ЦПК України,кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст.12, 13, 81 ЦПК України,суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 29.08.2012 року, який розірвано рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 24.06.2021 року (справа № 335/5475/21, 2/335/2156/2021), яке набрало законної сили 26.07.2021р.

Сторони є батьками двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 від 13.02.2013 року), та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_4 від 04 березня 2015 року) .

Під час зареєстрованого шлюбу сторонами було придбано легковий автомобіль Peugeot 407, тип кузову седан, сірого кольору, 2005 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 .

Право власності на вищевказаний автомобіль було зареєстроване за відповідачем ОСОБА_2 , про що свідчить Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 , видане 14.02.2019 року, в якому зазначено, що ОСОБА_2 є власником автомобіля Peugeot 407, тип кузову седан, сірого кольору, 2005 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 .

Після припинення шлюбних відносин між сторонами, спірний автомобіль залишився у користуванні відповідача ОСОБА_2 та використовується ним для власних потреб. Вказані обставини відповідачем не оспорюються та не спростовані.

Відповідно до Довідки № 82 про середньоринкову вартість КТЗ від 31.08.2021 року, складену спеціалістом-автотоварознавцем оцінювачем ОСОБА_4 (Сертифікат суб`єкта оціночної діяльності № 533/19 від 12.07.2019р), згідно даних періодичного довідника «Бюллетень автотоварознавця» № 120, який виданий в серпні 2021 року ДНДІСЕ, середня ринкова вартість автомобіля PEUGEOT-407, 2005 року випуску, з об`ємом дизельного двигуна 1997 см.куб., в кузові седан та автоматичною КПП становить: 163040 (сто шістдесят три тисячі сорок гривень) 00 копійок.

Суд встановив, що між сторонами виниклі правовідносини щодо поділу спільного сумісного майна подружжя, які регулюються нормами Цивільного кодексу України та Сімейного кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Конструкція норми ст. 60 СК України свідчить про запровадження презумпції спільності права власності подружжя на майно, набуте ними в період шлюбу. Зазначена презумпція може бути спростована, один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який заперечує її застосування.

Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування та розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ст.63 СК України).

Відповідно до ч.1ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Частиною 1ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Аналогічні положення містяться у ч.2ст. 372 ЦК України.

Відповідно до положень ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному із подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному із подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися обставинами, що мають істотне значення, якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначенням кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. N 11).

Зі змісту п. п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

З наведеного вище, суд дійшов висновку, що спірний автомобіль був набутий сторонами під час перебування в шлюбі, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, у зв`язку з чим, підлягає поділу між сторонами, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача грошової компенсації у розмірі 1/2 частки вартості автомобіля, яка визначена Довідкою № 82 про середньоринкову вартість КТЗ від 31.08.2021 року, складену спеціалістом-автотоварознавцем, оцінювачем ОСОБА_4 , яку суд вважає належним та допустимим доказом, та така вимога узгоджується з положеннями ч.4 ст.71 СК України, ч.3 ст.370 та ч.2 ст.364 ЦК України.

Керуючись ст.15, 16, 365, 372 ЦК України, ст.60, 69, 70, 71 СК України, ст.2, 4, 5, 12, 13, 76-82, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд-

Ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя - задовольнити повністю.

Визнати легковий автомобіль Peugeot 407, тип кузову седан, сірого кольору, 2005 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 , спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Припинити право власності ОСОБА_1 на Ѕ частину автомобіля Peugeot 407, тип кузову седан, сірого кольору, 2005 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 та визнати за ОСОБА_2 право власності на автомобіль Peugeot 407, тип кузову седан, сірого кольору, 2005 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 в цілому.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію вартості Ѕ частки автомобіля Peugeot 407, тип кузову седан, сірого кольору, 2005 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 у розмірі 81 520 гривень 00 копійок, судові витрати за визначення ринкової вартості КТЗ в розмірі 300 гривень,витрати по сплаті судового збору у розмірі 908 гривень,а всього стягнути 82 728 (вісімдесят дві тисячі сімсот двадцять вісім )гривень.

Відповідно до п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України, зазначаються наступні відомості:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , рнокпп НОМЕР_6 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , рнокпп НОМЕР_7 , адреса проживання: АДРЕСА_2 .

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, а у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Суддя Ю.А. Галущенко