РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2022 року

м. Рівне

Справа № 565/1579/21

Провадження № 22-ц/4815/724/22

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Шимківа С.С.,

суддів: - Ковальчук Н.М., Хилевича С.В.,

учасники справи:

позивач - ТзОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс",

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Савонік Любові Онуфріївни на заочне рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 24 грудня 2021 року (ухвалене у складі судді Зейкана І.Ю.) у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в :

У листопаді 2021 року ТзОВ Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 19 березня 2019 року між ТзОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 266879392 у формі електронного документу з використанням електронного підпису. Відповідач добровільно за допомогою мережі інтернет перейшов на офіційний сайт товариства: www.moneyveo.ua, обрав для себе у вбудованому калькуляторі бажану суму грошових коштів та бажаний строк кредитування, зазначив свої персональні дані, у тому числі і банківську картку на яку в подальшому отримав грошові кошти в сумі 8 150 грн., пройшов декілька етапів підтвердження наміру вступити в договірні відносини з Товариством та уклав кредитним договір без зовнішнього впливу та примусу. Договір був вчинений в електронній формі. Договір про надання кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між первісним кредитором та відповідачем не був би укладений. Кредитний договір № 266879392 від 19.03.2019 року був підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, одноразовий персональний ідентифікатор № 79WRE4S3 було направлено позичальнику 19.03.2019 року о 18:56:12 годині на номер мобільного телефону, який вказаний ним в Заявці на отримання грошових коштів - НОМЕР_1 . Одноразовий ідентифікатор було введено позичальником у відповідне поле в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства 19.03.2019 року о 18:56:12 годині, після чого відповідач натиснув кнопку Відправити/Підписати, що є підписання договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором, відразу після вчинених дій, 19.03.2019 товариством було перераховано грошові кошти в сумі 8150 грн. на банківську картку, що належить відповідачу. Відповідно до умов кредитного договору первісний кредитор надав відповідачу тимчасове платне користування грошові кошти в сумі 8150 грн. строком на 30 днів зі сплатою 0,77 % за дисконтною процентною ставкою від суми кредиту за кожний день користування кредитом. Первісний кредитор свої зобов`язання за кредитом виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредиту у розмірі, встановленому кредитним договором. 28 листопада 2018 року між первісним кредитором та ТзОВ "ТАЛІОН ПЛЮС" було укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого до ТзОВ "ТАЛІОН ПЛЮС" перейшло право грошової вимоги до відповідача. У подальшому, 05 серпня 2020 року між ТзОВ "ТАЛІОН ПЛЮС" та ТзОВ Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" було укладено договір факторингу № 05/0820-01, відповідно до якого до ТзОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" перейшло право грошової вимоги до відповідача в сумі 14 159,00 грн., з яких: 8149,80 - сума заборгованості за основною сумою боргу, 6009,20 грн. - сума заборгованості за відсотками.

Просить задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача зазначену заборгованість, а також судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 2270,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2500 грн.

Заочним рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 24 грудня 2021 року позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" суму заборгованості за кредитним договором №266879392 від 19 березня 2019 року станом на 05.08.2020 року в загальному розмірі 14159 грн. 00 коп..

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" у відшкодування судових витрат 4 770 гривень.

Не погоджуючись із заочним рішенням місцевого суду, представник ОСОБА_1 - адвокат Савонік Л.О. оскаржила його в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі зазначає, що не заперечує факту укладання кредитного договору №266879392 та отримання кредиту в сумі 8150 гривень. Однак, стверджує, що фактично борг за спірним кредитом погашено ще у липні 2019 року, що підтверджується квитанцією від 08.07.2019 код квитанції 1649-7231-7118-0844. Зауважує, що позивач не надав належних доказів, що він в законний спосіб набув права вимоги за кредитним договором, укладеним між ним та ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Також покликається на постанову Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року (справа №342/180/17), яка на його думку підлягає до застосування до спірних правовідносин.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог - відмовити.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві позивач просить залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення місцевого суду - без змін.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, на бланку «Moneyveo», ТзОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога», за підписом представника за довіреністю Сухорукової Х. сформовано заявку на отримання грошових коштів у кредит від 19.03.2019 року; загальна інформація викладена у заявці відносно особи позичальника: ОСОБА_1 , договір (оферта) №266879392, дата укладення 19.03.2019 року, сума кредиту - 8150,00 грн., строк кредиту - 30. Заявка також містить персональні дані позичальника, адресу місця реєстрації та місця проживання, засоби зв`язку, включно із номером телефону та електронною адресою (а.с. 30).

19.03.2019 року між ТзОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ОСОБА_1 укладений Договір №266879392 (далі Договір), за умовами якого товариство зобов`язалося надати позичальнику кредит без конкретної споживчої мети на суму 8150,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно п.п. 1.3, 1.4 або 1.5 цього договору. Кредит наданий строком на 30 днів від дати отримання кредиту позичальником (а.с. 9-11).

Відповідно до п. 1.4 Договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у розмірі 0,77% від суми кредиту за кожен день користування кредитом.

З врахуванням положень п. 1.4 Договору позичальник сплачує Товариству проценти за користуванням Кредитом за фактичний час користування Кредитом з розрахунку 281,05 відсотків річних (п.1.5 Договору).

Детальний розрахунок сукупної вартості кредиту зазначено в Графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору (пункт 1.6 Договору) (а.с. 12).

Пунктом 4.2 Договору сторони погодили, що у випадку користування Позичальником Кредитом понад строк, встановлений п. 1.3 Договору або додатковими угодами між Сторонами зобов`язання Позичальника за цим Договором продовжуються на весь період фактичного користування Кредитом, при цьому у випадку, якщо встановлена п. 1.4 цього Договору Процентна ставка менша ніж 1,70 відсотків від суми Кредиту за кожен день користування Кредитом, то правила нарахування процентів за Процентною ставкою визначеною п.1.4-1.5 Договору скасовуються з моменту початку їх застосування і до взаємовідносин між Сторонами застосовуються правила нарахування процентів за понадстрокове користування Кредитом, а саме 1,70 за кожен день користування Кредитом, починаючи з дати укладення Договору і до дня повного повернення Кредиту. Таким чином зобов`язання Позичальника по сплаті процентів за користування Кредитом в розмірі 1,70 розповсюджуються на весь період фактичного користування Кредитом з моменту укладення цього Договору, при умові врахування в таких зобов`язаннях суми процентів, які були фактично сплачені Позичальником до моменту завершення строку, встановленого п.1.3 Договору.

Сторонами Договору погоджено, що проценти, нараховані згідно п. 4.2 Договору після закінчення строку Кредиту, визначеного в п.1.3. цього Договору, є процентами що нараховуються за понадстрокове користування грошовими коштами, в розумінні ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України (п. 4.3 Договору).

Згідно п. 4.4 Договору сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та Товариством в якості підпису позичальника буде використовуватися електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис.

18 квітня 2019 року між сторонами укладено додаткову угоду до кредитного договору №266879392 від 19.03.2019 року, якою погодили наступне: 1. у зв`язку з неможливістю виконання Позичальником умов Договору та на підставі звернення Позичальника, продовжити строк, на який був наданий Кредит за Договором №266879392 від 19.03.2019р. на наступну кількість днів: тридцять; 2. На дату укладання цієї Додаткової угоди Позичальник сплачує фактично нараховані проценти за користування Кредитом та пеню, у випадку її наявності; 3. Починаючи з 18.04.2019, Позичальник сплачує за користування Кредитом 1,54 процентів в день від суми Кредиту згідно даної Додаткової угоди; 4.Ця Додаткова угода розповсюджує свою дію на правовідносини між Сторонами з 18.04.2019; 5. Всі інші умови Договору, не змінені цією Додатковою угодою, залишаються чинними, і Сторони підтверджують їх обов`язковість до виконання; 6. Ця Додаткова угода є невід`ємною частиною Договору.

До договору надано Алгоритм дій споживача в інформаційно-телекомунікаційній системі ТзОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» з метою акцепту оферти та укладення електронного договору, затвердженого наказом директора товариства №20/12-01 від 20.12.2018 року.

Акцепт договору позичальником ОСОБА_1 підписано аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора: 79WRE4S3, час відправки ідентифікатора позичальнику 19.03.2019 0:00:00 на номер телефону НОМЕР_1 , про що ТзОВ «Таліон плюс» складено Довідку щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі (а.с. 15).

Також позивачем надано Правила надання грошових коштів у позику,в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Смарт» ТзОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога», які є невід`ємною частиною Договору та визначають порядок і умови надання товариством грошових коштів у кредит та розміщені на сайті товариства за посиланням: https://moneyveo.ua у загальному доступі для ознайомлення всіх зацікавлених осіб і є публічною офертою Товариства до укладення договору.

Уклавши Договір, позичальник підтвердив, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язуються неухильно дотримуватися Правил, текст яких розміщений на сайті Товариства www.moneyveo.ua (п. 4.1 Договору).

Відповідно до платіжного доручення від 19.03.2019 року ТзОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» на картковий рахунок відповідача перерахувало кошти на загальну суму 8150,00 грн. згідно з Кредитним договором №266879392 від 19.03.2019 року (а.с. 31).

Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно ч. 1 ст. 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

28.11.2018 року між ТзОВ «Таліон плюс» (фактор) та ТзОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» (клієнт) укладено Договір факторингу №28/1118-01 (а.с. 77-85), за змістом якого (п. 5.3.3) фактор має право розпоряджатися правом вимоги на свій власний розсуд, в тому числі відступати право вимоги на користь третіх осіб. Згідно п. 4.1 даного Договору право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами Реєстру прав вимоги по формі, встановленій у відповідному додатку.

При цьому право вимоги - означає всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.

Довідкою за № 17/07 від 02.07.2021 ТзОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» підтверджується, що 30.07.2019 було здійснено відступлення права вимоги за кредитним договором № 266879392 від 19.03.2019 на користь ТзОВ «Таліон плюс» згідно укладеного Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018.

У подальшому, 05 серпня 2020 року між ТзОВ Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" та ТзОВ "Таліон плюс" було укладено Договір факторингу № 05/0820-01 та додаткові угоди до нього, у відповідності до умов якого ТзОВ "Таліон плюс" передає (відступає), а ТзОВ Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" за плату приймає права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників (п. 2.1 Договору).

Відповідно до реєстру прав вимоги № 2 від 04.11.2020, ТзОВ Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" набуло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 266879392 від 19.03.2019 року в сумі: 14 159,00 грн., з яких: 8149,80 - сума заборгованості за основною сумою боргу, 6009,20 грн. - сума заборгованості за відсотками.

Згідно Виписки із особового рахунку за кредитним договором № 266879392 від 19.03.2019 року станом на 05.08.2020 року заборгованість ОСОБА_1 перед ТзОВ «ФК «Онлайн Фінанс» складає 14159,00 грн., з яких: 8149,80 - сума заборгованості за основною сумою боргу, 6009,20 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с. 14).

02.09.2020 року за вих. №08/Є/1031/ОФ ТзОВ «ФК «Онлайн фінанси» на ім`я ОСОБА_1 направлено вимогу про усунення порушення виконання зобов`язання та сплати суму боргу за Договором № 266879392 від 19.03.2019 року у сумі 14159,00 грн. протягом 7 днів з моменту отримання даної вимоги (а.с. 32-33).

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України. Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Як зазначено в правій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 02.11.2021 року у справі №243/6552/20 (провадження №61-1347св21), з урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом, оскільки відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронного правочину є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Не кожний електронний правочин вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України).

Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

У справі, що переглядається, кредитний договір укладений у формі електронного документу, із застосуванням електронного підпису, для укладення якого позичальник подав відповідну заявку на кредит на сайті ТзОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога», в якій вказав свої персональні дані, зокрема прізвище, ім`я, по-батькові, номер телефону, адресу електронної пошти, паспортні дані ідентифікаційний номер, номер банківської картки для перерахування коштів, що підтверджується відповідною роздруківкою з сайту.

З наданого позивачем алгоритму укладення кредитного договору вбачається, що без ознайомлення з умовами надання та обслуговування кредитів та Правилами про порядок надання коштів у позику подальше укладення електронного договору кредиту на сайті є неможливим.

Отже заповненням анкети-заяви позичальник підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив, що він повідомлений кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України.

Таким чином договір про надання кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами даного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між ТзОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та відповідачем не був би укладений. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, що спростовує доводи відповідача у цій частині.

Доказів протилежного матеріали справи не містять, відповідачем таких не надано, не доведено, що він не використовував одноразовий ідентифікатор для підписання електронної форми кредитного договору, що в силу положень статей 12, 81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18 (провадження №61-8449св19); від 9 вересня 2020 року у справі №732/670/19 (провадження №61-7203св20); від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19 (провадження №61-16243ск20), від 10 червня 2021 року у справі №234/7159/20 (провадження №61-18967св20), від 2 листопада 2021 року у справі №243/6552/20 (провадження №61-1347св21).

Установивши дійсні обставини справи, суд першої інстанції дав належну оцінку зібраним доказам, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення спору та дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

Наведені в апеляційній скарзі доводи є необґрунтованими, спростовуються встановленими судом обставинами справи, по своїй суті зводяться до незгоди скаржника з висновками суду та ґрунтуються на переоцінці доказів, які були досліджені та оцінені судом з додержанням норм процесуального права.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного вкидання зобов`язання.

Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Відповідачем не надано доказів, які б стверджували про повне і належне виконання кредитних зобов`язань. Сума сплачена позичальником (згідно квитанції від 08.07.2019 року) про даний факт свідчити не може, оскільки не покриває відсотків, які нараховувалися за користування кредитними коштами, у тому числі у збільшеному розмірі, адже ОСОБА_1 у визначений Договором строк кредит не повернув. Інших платіжних документів, які б свідчили про здійснення платежів в рахунок погашення кредитної заборгованості, відповідачем не надано.

Також колегія суддів не вбачає підстав для висновку про неправомірність відступлення права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором від первісного кредитора до ТзОВ «Таліон плюс» та у подальшому ТзОВ «Таліон плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», оскільки даний факт підтверджується матеріалами справи і жодним із кредиторів не оспорюється.

За таких обставин, підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.

Керуючись ст.ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Савонік Любові Онуфріївни залишити без задоволення, а заочне рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 24 грудня 2021 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач Шимків С.С.

Судді: Ковальчук Н.М.

Хилевич С.В.