ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2022 року

справа № 709/1398/21
провадження № 22-ц/821/922/22
категорія: 311000000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Василенко Л. І.,

суддів: Бородійчука В. Г., Карпенко О. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Головне управління Держпродспоживслужби в Черкаській області,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Держпродспоживслужби в Черкаській області на рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 11 травня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держпродспоживслужби в Черкаській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, у складі головуючого судді Левченка В. В.,

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

21 грудня 2021 року позивачка звернулася в суд з вищенаведеним позовом.

Позовні вимоги мотивовані тим, що з 21 квітня 2010 року вона працює на посаді завідуючої Чорнобаївської лабораторії ветеринарно-санітарної експертизи.

02 січня 2020 року наказом ГУ Держпродспоживслужби в Черкаській області на неї покладено виконання обов`язків директора Чорнобаївської районної державної лабораторії Держпродспоживслужби.

13 грудня 2021 року на електронну адресу позивачки надійшло повідомлення про надання відповідачу підтверджуючих документів щодо проведення профілактичних щеплень від COVID-19. У разі не надання сертифікату вакцинації або медичної довідки про наявність протипоказань позивачка буде відсторонена від роботи без збереження заробітної плати з 15 грудня 2021 року.

13 грудня 2021 року позивачка повідомила відповідача, що вимоги надати відомості щодо проведення профілактичних щеплень від COVID-19 або медичної довідки про наявність протипоказань є грубим порушенням ст. 19 Конституції України, права на конфіденційність та повагу до приватного життя.

13 грудня 2021 року ГУ Держпродспоживслужби в Черкаській області видав наказ № 295-ОС про відсторонення від роботи без збереження заробітної плати позивачки з 14 грудня 2021 року до усунення причин, що його змусили, керуючись ст. 46 КЗпП та у зв`язку з порушенням законодавства України про обов`язковість щеплення від коронавірусної хвороби COVID-19.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивачка вказала, що вважає зазначений наказ про її відсторонення від роботи незаконним та таким, що не відповідає нормам діючого законодавства, є грубим порушенням основоположних прав і свобод позивачки відповідно до положень Конституції України, яким відповідач перевищив свої службові повноваження, здійснив службове підроблення та не дотримався процедури відсторонення позивачки від роботи.

Враховуючи наведене позивачка просила суд: визнати протиправним та скасувати наказ відповідача № 295-ОС від 13 грудня 2021 року про відсторонення її від роботи; зобов`язати відповідача виплатити їй середню заробітну плату за час вимушеного прогулу з 14 грудня 2021 року до часу фактичного виконання судового рішення; стягнути на її користь судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 908 грн 00 коп.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 11 травня 2022 року позов ОСОБА_1 до ГУ Держпродспоживслужби в Черкаській області про визнання дій ГУ Держпродспоживслужби в Черкаській області протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, задоволено.

Визнано протиправним та скасовано наказ ГУ Держпродспоживслужби в Черкаській області № 295-ОС від 13 грудня 2021 року про відсторонення від роботи ОСОБА_1 .

Стягнуто з ГУ Держпродспоживслужби в Черкаській області на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу з 14 грудня 2021 року по 12 березня 2022 року в сумі 35 958 грн 60 коп. з відрахуванням всіх належних зборів, податків та обов`язкових платежів.

Стягнуто з ГУ Держпродспоживслужби в Черкаській області на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 816 грн 00 коп.

Рішення мотивовано тим, що відповідачем не доведено правомірності відсторонення позивачки від роботи, у тому числі наявності у цьому конкретному випадку встановлених законодавством підстав для відсторонення, не доведено належними, допустимими доказами факту відмови чи ухилення її від обов`язкового профілактичного щеплення від COVID-19, а також не дотримано встановленого ст. 7, ч. 2 ст. 27 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення», який має вищу юридичну силу, ніж підзаконні нормативно-правові акти, порядку відсторонення позивачки від роботи та не дотримано встановленого законодавством строку (періоду), на який працівника може бути відсторонено до проходження обов`язкового профілактичного щеплення від COVID-19 (за відсутності протипоказань), а саме, лише на період встановленого Кабінетом Міністрів України карантину.

Враховуючи, що відсторонення позивачки від роботи було протиправним, задоволенню підлягають і вимоги, щодо стягнення на її користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі, поданій 09 червня 2022 року, ГУ Держпродспоживслужби в Черкаській області, з посиланням на порушення норм матеріального права при неповному з`ясуванні обставин, які мають значення для справи, порушено питання про часткове скасування рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 11 травня 2022 року в частині стягнення з ГУ Держпродспоживслужби в Черкаській області середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу з 14 грудня 2021 року по 12 березня 2022 року в сумі 35 958 грн 60 коп. та зміни рішення в цій частині, шляхом доповнення його резолютивної частини, а саме стягнення з Чорнобаївської районної державної лабораторії Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів на користь ОСОБА_1 середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу з 14 грудня 2021 року по 12 березня 2022 року в сумі 35 958 грн 60 коп.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_1 , працюючи на посаді завідуючої Чорнобаївської лабораторії ветеринарно-санітарної експертизи, наказом начальникам ГУ Держпродспоживслужби в Черкаській області була відсторонена від роботи з підстав зазначених у наказі. Винесення приведеного наказу входило до функціональних повноважень управління.

Водночас Чорнобаївська лабораторія ветеринарно-санітарної експертизи є юридичною особою публічного права, має самостійний баланс, рахунки в органах Казначейства, і включена до мережі бюджетних установ Держпродспоживслужби в Черкаській області, як отримувач бюджетних коштів.

Фінансова діяльність лабораторії здійснюється в межах її кошторису, який затверджений начальником ГУ Держпродспоживслужби в Черкаській області. У вказаному фінансовому документі передбачена заробітна плата директора лабораторії.

В кошторисі апарату ГУ Держпродспоживслужби в Черкаській області заробітна плата керівників державних установ, у тому числі керівника Чорнобаївської районної державної лабораторії Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів не передбачена.

Отже, оскаржуване рішення суду першої інстанції в частині стягнення на користь позивачки середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 35 958 грн 60 коп. з кошторису апарату ГУ Держпродспоживслужби в Черкаській області, буде порушенням бюджетного законодавства, оскільки це видатки, передбачені кошторисом управління. Відповідно, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу повинно бути проведено за рахунок коштів кошторису Чорнобаївської районної державної лабораторії Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначила, що вимоги апеляційної скарги є необґрунтовані та не можуть бути задоволені, оскільки скаржник вийшов за межі позовних вимог, враховуючи, що Чорнобаївська районна державна лабораторія не є стороною даного судового спору і в неї, як безпосереднього ініціатора позову немає претензій до її діяльності. З огляду на прохальну частину апеляційної скарги, скаржник схиляє суд вийти за межі заявлених позовних вимог.

Саме відповідач своїм наказом допустив незаконне відсторонення позивачки від виконання трудових обов`язків, тому має нести відповідальність за наслідки своїх дій.

У відповіді на відзив ГУ Держпродспоживслужби в Черкаській області зазначило, що його кошторис не передбачає витрати на заробітну плату для керівників державних установ у тому числі і директора, Чорнобаївської районної державної лабораторії Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, а тому стягнення на користь позивачки середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу в розмірі 35 958 грн 60 коп. безпосередньо з ГУ Держпродспоживслужби в Черкаській області є порушенням норм чинного законодавства України.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 20 червня 2022 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ГУ Держпродспоживслужби в Черкаській області на рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 11 травня 2022 року.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 21 червня 2022 року справу призначено до розгляду на 13 липня 2022 року на 16 год. 00 хв. в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. В послідуючому розгляд справи відкадено на 19 липня 2022 року на 08 год. 10 хв.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 з 21 квітня 2010 року працює на посаді завідуючої Чорнобаївської лабораторії ветеринарно-санітарної експертизи (а. с. 19).

Відповідно до наказу начальника ГУ Держпродспоживслужби в Черкаській області від 28 грудня 2019 року № 458-ОС, з 02 січня 2020 року на позивачку покладено виконання обов`язків директора Чорнобаївської районної державної лабораторії з правом першого підпису (а. с. 20).

13 грудня 2021 року ОСОБА_1 направлено повідомлення за підписом в.о. начальника ГУ Держпродспоживслужби в Черкаській області про обов`язкове профілактичне щеплення проти COVID-19. В повідомленні йдеться про те, що з 13 грудня 2021 року на період дії карантину щеплення проти COVID-19 обов`язкове для працівників установ, організацій, що входять до сфери управління Держпродспоживслужби. З посиланням на наказ МОЗ «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням» просили до 14 грудня 2021 року надати документ, який підтверджуватиме наявність профілактичного щеплення від COVID-19 або медичну довідку про наявність протипоказань. Попередили, що у випадку ненадання цих документів ОСОБА_1 буде відсторонено від роботи без збереження заробітної плати, на підставі ст. 46 КЗпП та ст. 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» (а. с. 21).

13 грудня 2021 року ОСОБА_1 в своєму листі повідомила відповідача, що вимоги надати відомості щодо проведення профілактичних щеплень від COVID-19 або медичної довідки про наявність протипоказань є грубим порушенням ст. 19 Конституції України, права на конфіденційність та повагу до приватного життя. Крім того, в разі відсторонення її від роботи, в супереч ст. 43 Конституції України, просила відповідача в наказі про відсторонення прописати підставу та механізм, яким чином, чи способом відповідач виявив вакцинована позивачка чи ні (а. с. 22-23).

13 грудня 2021 року ГУ Держпродспоживслужби в Черкаській області виданий наказ № 295-ОС, яким в.о. директора Чорнобаївської районної державної лабораторії Держпродспоживслужби ОСОБА_1 була відсторонена від роботи з 14 грудня 2021 року до усунення причин, що його зумовили, без збереження заробітної плати. Підставою для видання наказу стало повідомлення про обов`язкове профілактичне щеплення від COVID-19 від 13 грудня 2021 року (а. с. 24).

Наказом начальника ГУ Держпродспоживслужби в Черкаській області від 28 лютого 2022 року № 44-ОС «Про допуск до роботи» допущено до роботи в.о. директора Чорнобаївської районної державної лабораторії Держпродспоживслужби Ємець А. А. з 01 березня 2022 року (а. с. 89).

Згідно довідки № 100 від 14 грудня 2021 року заробітна плата ОСОБА_1 за два місяці перед відстороненням від роботи складала 25 170 грн 89 коп. (а. с. 34).

Мотивувальна частина

Позиція Черкаського апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, розгляд даної справи з ознаками малозначності згідно із ч. ч. 4, 6 ст. 19, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Мотиви, з яких виходить Черкаський апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з частинами 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції цілком відповідає.

Предметом даного позову є визнання протиправними дій уповноваженого органу, щодо відсторонення позивачки від роботи без збереження заробітної плати до усунення причин, що його зумовили.

Оскаржуваним рішенням позовні вимоги задоволені повністю. Водночас відповідач ГУ Держпродспоживслужба в Черкаській області, оскаржуючи рішення, послався на неправомірність його в частині визначення суб`єкта на якого оскаржуваним рішенням покладено виплату середнього заробітку за період відсторонення, вказавши, що ним фактично має бути суб`єкт, що не залучений до участі у справі в якості сторони.

Правовідносини, наявні між сторонами справи на підставі викладених фактичних обставин, мають наступне правове регулювання.

Стаття 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» від 6 квітня 2000 року № 1645-III встановлює, що профілактичні щеплення проти дифтерії, кашлюка, кору, поліомієліту, правця, туберкульозу є обов`язковими і включаються до календаря щеплень. Працівники окремих професій, виробництв та організацій, діяльність яких може призвести до зараження цих працівників та (або) поширення ними інфекційних хвороб, підлягають обов`язковим профілактичним щепленням також проти інших відповідних інфекційних хвороб. У разі відмови або ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень у порядку, встановленому законом, ці працівники відсторонюються від виконання зазначених видів робіт. Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням проти інших відповідних інфекційних хвороб, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.

Згідно ч. 1-2 ст. 27 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» профілактичні щеплення з метою запобігання захворюванням на туберкульоз, поліомієліт, дифтерію, кашлюк, правець та кір в Україні є обов`язковими. Обов`язковим профілактичним щепленням для запобігання поширенню інших інфекційних захворювань підлягають окремі категорії працівників у зв`язку з особливостями виробництва або виконуваної ними роботи. У разі необґрунтованої відмови від щеплення за поданням відповідних посадових осіб державної санітарно-епідеміологічної служби вони до роботи не допускаються.

Підпунктами 1-2 п. 41-6 постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 року № 1236 (в редакції, чинній на 02 листопада 2021 року) «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» на керівників державних органів (державної служби), керівників підприємств, установ та організацій покладено забезпечення: 1) контролю за проведенням обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 працівниками та державними службовцями, обов`язковість профілактичних щеплень яких передбачена переліком професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, затвердженим наказом Міністерства охорони здоров`я від 4 жовтня 2021 р. № 2153; 2) відсторонення від роботи (виконання робіт) працівників та державних службовців, обов`язковість профілактичних щеплень проти COVID-19 яких визначена переліком та які відмовляються або ухиляються від проведення таких обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 відповідно до ст. 46 Кодексу законів про працю України, частини другої статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» та ч. 3 ст. 5 Закону України «Про державну службу», крім тих, які мають абсолютні протипоказання до проведення таких профілактичних щеплень проти COVID-19 та надали медичний висновок про наявність протипоказань до вакцинації проти COVID-19, виданий закладом охорони здоров`я.

За Переліком професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, затвердженим наказом Міністерства охорони здоров`я від 4 жовтня 2021 року № 2153, який набрав чинності 08.11.2021 року, обов`язковим профілактичним щепленням проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, підлягають працівники: 1) центральних органів виконавчої влади та їх територіальних органів; 2) місцевих державних адміністрацій та їх структурних підрозділів; 3) закладів вищої, післядипломної, фахової передвищої, професійної (професійно-технічної), загальної середньої, у тому числі спеціальних, дошкільної, позашкільної освіти, закладів спеціалізованої освіти та наукових установ незалежно від типу та форми власності.

Встановлено, що ОСОБА_1 з 21 квітня 2010 року працює на посаді завідуючої Чорнобаївської лабораторії ветеринарно-санітарної експертизи. При цьому, переліком професій не конкретизовано найменування посад, які підлягають обов`язковій вакцинації.

Разом з тим, Наказом МОЗ від 04 жовтня 2021 року № 2153 «Про затвердження переліку професій, виробництв та організацій, працівники які підлягають обов`язковим профілактичним щепленням» передбачається, що щеплення проводиться в разі відсутності абсолютних протипоказань до проведення профілактичних щеплень, відповідно до Переліку медичних протипоказань та застережень до проведення профілактичних щеплень, затвердженого наказом МОЗ України від 16 вересня 2011 року № 595. Відповідно до п.3 вказаного Переліку протипоказання до вакцинації встановлюються лікарем, який вирішує питання щодо проведення вакцинації відповідно до рекомендацій, викладених у цьому Переліку та інших національних настановах. У п. 4 Переліку визначені абсолютні протипоказання до ведення вакцини.

ЄСПЛ висловлював думку, що обов`язкове щеплення, як примусовий медичний захід, є втручанням у гарантоване п. 1 ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на повагу до приватного життя особи, що включає в себе фізичну та психологічну недоторканість особи. Порушення фізичної недоторканості заявника можна вважати виправданим дотриманням цілей охорони здоров`я населення та необхідністю контролювати поширення інфекційного захворювання (параграф 33, 36 рішення у справі «Соломахін проти України» від 15 березня 2012 року, заява № 24429/03).

У рішенні від 08 квітня 2021 року Європейський суд з прав людини у справі «Вавржичка та інші проти Чеської Республіки» (заява № 47621/13) зазначив, що стосується мети, яку переслідує обов`язкове вакцинування, як стверджує Уряд і визнано національними судами, ціллю відповідного законодавства є захист від хвороб, які можуть становити серйозну загрозу для здоров`я населення. Це стосується як тих, хто отримує відповідні щеплення, так і тих, хто не може бути вакцинованим, і, таким чином, знаходиться в групі осіб високого ризику інфікування, покладаючись на досягнення високого рівня вакцинації в суспільстві в цілому для захисту від розглянутих заразних хвороб. Ця мета відповідає цілям захисту здоров`я і захисту прав інших осіб, визнаним ст. 8.

Визначаючи необхідність обов`язкової вакцинації в демократичному суспільстві суд дійшов висновку, що хоча система обов`язкових вакцинацій не єдина і не найпоширеніша модель, прийнята європейськими державами, Суд повторює, що в питаннях політики в галузі охорони здоров`я національні влади найкраще можуть оцінити пріоритети, використання ресурсів і соціальних потреб. Усі ці аспекти є актуальними в даному контексті, і вони підпадають під широку свободу розсуду, яку Суд повинен надати державі-відповідачу.

В контексті охорони здоров`я найкращим інтересам суспільства служить забезпечення найвищого досяжного рівня здоров`я. Коли справа доходить до імунізації, мета повинна полягати в тому, щоб кожна людина була захищена від серйозних захворювань. У переважній більшості випадків це досягається за рахунок обов`язкових щеплень. Ті, кому таке лікування не може бути призначено, побічно захищені від інфекційних захворювань, поки в їх оточенні підтримується необхідний рівень вакцинації, тобто їх захист забезпечується колективним імунітетом.

Отже, якщо вважати, що політика добровільної вакцинації недостатня для досягнення і підтримки колективного імунітету або колективний імунітет незалежний від природи захворювання (наприклад правця), національні органи влади можуть розумно ввести політику обов`язкової вакцинації для досягнення відповідного рівня захисту від серйозних захворювань.

Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.

Зміст права на працю, закріпленого положеннями частин 1 і 2 ст. 43 Конституції України, крім вільного вибору праці, включає також відповідні гарантії реалізації цього права. Не може бути дискримінації у реалізації працівниками трудових прав. Порушення їх рівності у трудових правах та гарантіях є недопустимим, а будь-яке обмеження повинне мати об`єктивне та розумне обґрунтування і здійснюватися з урахуванням та дотриманням приписів Конституції України та міжнародних правових актів (рішення Конституційного Суду України у справі щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ч. 3 ст. 40 Кодексу Законів про працю України від 4 вересня 2019 року № 6-р(II) /2019).

Обмеження прав громадян, в тому числі на працю, можливе лише в умовах військового чи надзвичайного стану та мають встановлюватись виключно законами України. В даному випадку, обов`язкова вакцинація позивачки з подальшим відстороненням її у разі відсутності щеплення лише тимчасово обмежило її право на працю з огляду на суспільний інтерес, оскільки трудовий договір з нею не розірвано.

ЄСПЛ в ухваленому рішенні у справі «Вавржичка та інші проти Чеської Республіки» зазначає «Суд визнає, що відсторонення позивача від роботи означало втрату заробітної плати і як наслідок позбавлення засобів існування. Однак це було прямим наслідком її рішення свідомо обрати саме цей шлях для себе особисто, відмовитися від виконання юридичного обов`язку, метою якого є захист здоров`я».

Таким чином, вимога держави про обов`язкову вакцинацію населення проти особливо небезпечних хвороб, з огляду на потребу охорони громадського здоров`я, а також здоров`я зацікавлених осіб, є виправданою. Тобто в даному питанні превалює принцип важливості суспільних інтересів над особистими, однак лише у тому випадку, коли таке втручання має об`єктивні підстави - тобто було виправданим.

Матеріалами справи свідчать про те, що 13 грудня 2021 року ОСОБА_1 направлено повідомлення за підписом в.о. начальника ГУ Держпродспоживслужби в Черкаській області, зміст якого судом досліджувався вище, про обов`язкове профілактичне щеплення проти COVID-19. Строки надання документа який підтверджуватиме наявність профілактичного щеплення від COVID-19 або медичну довідку про наявність протипоказань встановлено до 14 грудня 2021 року (а. с. 21).

13 грудня 2021 року ОСОБА_1 в своєму листі виклала незгоду щодо змісту наведеного повідомлення з посиланням на норми Основного Закону України та просила відповідача в наказі про відсторонення прописати підставу та механізм, яким чином, чи способом відповідач виявив вакцинована позивач чи ні (а. с. 22-23).

13 грудня 2021 року ГУ Держпродспоживслужби в Черкаській області виданий наказ № 295-ОС, яким в.о. директора Чорнобаївської районної державної лабораторії Держпродспоживслужби ОСОБА_1 була відсторонена від роботи з 14 грудня 2021 року до усунення причин, що його зумовили, без збереження заробітної плати. Підставою для видання наказу стало повідомлення про обов`язкове профілактичне щеплення від COVID-19 від 13 грудня 2021 року (а. с. 24).

Водночас приведений наказ не містить відомостей на підтвердження відмови ОСОБА_1 здійснити щеплення у порядку встановленому ч. 6 ст. 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб».

Статтею 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» передбачено, що працівники окремих професій, виробництв та організацій, діяльність яких може призвести до зараження цих працівників та (або) поширення ними інфекційних хвороб, відсторонюються від виконання зазначених видів робіт у разі відмови або ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень у порядку, встановленому законом. Тобто відмова цих працівників від обов`язкових профілактичних щеплень має відбутись саме у такому порядку, який встановлений законом.

Зі змісту ст. 12 цього Закону слідує, що у разі відмови або ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень у порядку, встановленому законом, ці працівники відсторонюються від виконання зазначених видів робіт.

Організацію і проведення профілактичних щеплень врегульовано Положенням про організацію і проведення профілактичних щеплень, затвердженим наказом Міністерства охорони здоров`я України 16 вересня 2011 року № 595 (у редакції наказу Міністерства охорони здоров`я України 11 серпня 2014 №551).

Цим Положенням встановлено, що організація діяльності щодо проведення щеплень покладається на керівника закладу охорони здоров`я (далі - ЗОЗ) або на фізичну особу - підприємця, яка одержала ліцензію на право провадження господарської діяльності з медичної практики (далі - ФОП), в установленому законодавством порядку. Профілактичні щеплення здійснюються в пунктах щеплень, які можуть бути постійними або тимчасовими. Щеплення дозволяється проводити тільки зареєстрованими в Україні вакцинами/анатоксинами згідно з Календарем профілактичних щеплень в Україні, затвердженим наказом Міністерства охорони здоров`я України від 16 вересня 2011 року № 595, та інструкціями із застосування вакцини або анатоксину, затвердженими в установленому порядку. Відповідальним за проведення профілактичних щеплень є керівник ЗОЗ або ФОП.

Порядок проведення профілактичних щеплень визначається наказом з чітким визначенням відповідальних осіб і функціональних обов`язків медичних працівників, які братимуть участь у їх проведенні. Обсяги профілактичних щеплень узгоджуються із Міністерством охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, структурними підрозділами з питань охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій у липні - серпні кожного року.

Для забезпечення своєчасного проведення профілактичних щеплень лікар, фельдшер, молодший спеціаліст з медичною освітою: в усній або письмовій формі запрошують до ЗОЗ або до місця надання медичних послуг ФОП осіб, які підлягають щепленню (при щепленні неповнолітніх запрошують також батьків або інших законних представників, що їх замінюють), у день, визначений для проведення щеплень. Медичний огляд перед щепленням є обов`язковим.

При виявленні негативних змін у стані здоров`я особи призначається додаткове медичне обстеження згідно з чинними протоколами надання медичної допомоги особам відповідно до медичних показань. У медичній документації здійснюється відповідний запис лікаря про дозвіл на проведення щеплення та вкладається форма № 063-2/о.

Профілактичні щеплення мають проводитися лише у пунктах щеплення. Запис про проведене щеплення робиться в одній з таких форм: № 097/о; № 112/о; № 025/о; № 003/о. Крім того, вказуються такі дані: торговельна назва вакцини/анатоксину, назва виробника, доза, серія, термін придатності вакцини/анатоксину. У разі використання імпортної вакцини/анатоксину зазначається оригінальне найменування українською мовою. Внесені до медичної облікової документації дані щодо щеплення засвідчуються підписом лікаря.

Після проведення профілактичного щеплення повинно бути забезпечене медичне спостереження (нагляд за особою протягом певного часу після введення вакцини/анатоксину) протягом терміну, визначеного інструкцією про застосування відповідної(го) вакцини/анатоксину. Якщо в інструкції про застосування вакцини/анатоксину не вказано термін спостереження, особа, якій було проведено щеплення, повинна перебувати під наглядом медичного працівника не менше 30 хвилин після вакцинації.

У відповідних формах медичної облікової документації (№ 097/о, № 112/о, № 025-1/о, № 025/о, № 003/о) необхідно відмітити характер і терміни у разі виникнення загальних або місцевих реакцій та провести їх реєстрацію згідно з Порядком здійснення фармаконагляду, затвердженим наказом Міністерства охорони здоров`я України від 27 грудня 2006 року № 898, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29 січня 2007 року за №73/13340 (в редакції наказу Міністерства охорони здоров`я України від 26 вересня 2016 року № 996). У разі виявлення медичних протипоказань до щеплень відповідно до Переліку медичних протипоказань до проведення профілактичних щеплень, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 11 серпня 2014 року № 551, особа направляється на комісію з питань щеплень, створену наказом по ЗОЗ.

Для вирішення складних та суперечливих питань щодо проведення щеплень наказом Міністерства охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, структурних підрозділів з питань охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій створюється комісія з питань щеплень при обласному або міському ЗОЗ. Особи з хронічними захворюваннями в стадії ремісії за висновком комісії з питань щеплень можуть бути вакциновані в умовах стаціонару.

Пунктом 17 Положення встановлено, що факт відмови від щеплень з позначкою про те, що медичним працівником надані роз`яснення про наслідки такої відмови, оформлюється за формою № 063-2/о, підписується як громадянином (при щепленні неповнолітніх - батьками або іншими законними представниками, які їх замінюють), так і медичним працівником.

Згідно з п. 18 Положення, у кожному пункті щеплень повинні бути інструкції із застосування всіх медичних імунобіологічних препаратів, що використовуються для проведення щеплень (у тому числі тих, які не входять до переліку обов`язкових), протоколи надання медичної допомоги при невідкладних станах відповідно до чинних нормативів, підготовлені набори лікарських засобів та вироби медичного призначення для надання медичної допомоги при невідкладних станах, а також аптечки для надання термінової медичної допомоги медичним працівникам та технічному персоналу.

З указаного слідує, що обов`язковому медичному щепленню особи передує її медичний огляд перед щепленням, що є обов`язковим. Окрім того, для забезпечення своєчасного проведення профілактичних щеплень лікар, фельдшер, молодший спеціаліст з медичною освітою: в усній або письмовій формі запрошують до закладу охорони здоров`я або до місця надання медичних послуг, осіб, які підлягають щепленню (при щепленні неповнолітніх запрошують також батьків або інших законних представників, що їх замінюють), у день, визначений для проведення щеплень. Крім того, про проведене щеплення робиться запис у відповідній документації, а факт відмови від щеплень з позначкою про те, що медичним працівником надані роз`яснення про наслідки такої відмови, оформлюється за формою № 063-2/о, підписується як громадянином, так і медичним працівником.

Отже, законодавством визначено порядок проведення профілактичних щеплень, а також передбачено порядок, згідно з яким встановлюється та оформлюється документально факт відмови особи від проведення щеплення.

Статтею 5 Закону України «Про охорону здоров`я в Україні» передбачено, що державні, громадські або інші органи, підприємства, установи, організації, посадові особи та громадяни зобов`язані забезпечити пріоритетність охорони здоров`я у власній діяльності, не завдавати шкоди здоров`ю населення і окремих осіб, сприяти працівникам органів і закладів охорони здоров`я в їх діяльності, а також виконувати інші обов`язки, передбачені законодавством про охорону здоров`я.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» організація та проведення профілактичних і протиепідемічних заходів, зокрема, при виконанні робіт і наданні послуг, а також організація та проведення медичних оглядів і обстежень, профілактичних щеплень, гігієнічного виховання та навчання громадян, інших заходів, передбачених санітарно-гігієнічними та санітарно-протиепідемічними правилами і нормами, у межах встановлених законом повноважень покладаються як на органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадян, так і на органи державної санітарно-епідеміологічної служби, заклади охорони здоров`я, на підприємства, установи та організації незалежно від форм власності.

Статтею 30 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» передбачено, що органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації зобов`язані забезпечувати своєчасне проведення масових профілактичних щеплень, дезінфекційних, дезінсекційних, дератизаційних, інших необхідних санітарних і протиепідемічних заходів. У разі загрози виникнення або поширення особливо небезпечних і небезпечних інфекційних хвороб, масових неінфекційних захворювань (отруєнь) або радіаційних уражень відповідними головними державними санітарними лікарями на окремих територіях можуть запроваджуватися позачергові профілактичні щеплення, інші санітарні заходи відповідно до закону.

Зазначені положення Закону свідчать про те, що на відповідача, який є роботодавцем позивачки, також покладено обов`язок забезпечити своєчасне проведення заходів, пов`язаних з проходженням працівниками обов`язкового профілактичного щеплення.

З огляду на вказане, місцевий суд прийшов до обґрунтованого висновку про не дотримання відповідачем встановленого ст. 7, ч. 2 ст. 27 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення», який має вищу юридичну силу, ніж підзаконні нормативно-правові акти, порядку відсторонення позивачки від роботи та не дотримано встановленого законодавством строку (періоду), на який працівника може бути відсторонено до проходження обов`язкового профілактичного щеплення від COVID-19 (за відсутності протипоказань), а саме, лише на період встановленого Кабінетом Міністрів України карантину.

На ряду з викладеним суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідач, з урахуванням необхідності для проходження у встановленому законодавством порядку вакцинації, достатнього розумного часу, в тому числі і часу для проходження медичного огляду перед щепленням, не надав, оскільки дата повідомлення позивачки збігається з датою спірного наказу, який відповідно не містить доказів як відмови так і ухилення позивачки від проведення щеплення проти COVID 19.

З 01 березня 2022 року ОСОБА_1 допущено до роботи в. о. директора Чорнобаївської районної державної лабораторії Держпродспоживслужби на підставі наказу начальника ГУ Держпродспоживслужби в Черкаській області від 28 лютого 2022 року № 44-ОС «Про допуск до роботи» (а. с. 89).

Враховуючи, що відсторонення є таким, що не відповідає вимогам вищевикладеного трудового законодавства місцевий суд обґрунтовано, виходячи зі змісту ст. 46 КЗпП України, прийшов до висновку про задоволення позову в частині стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Відповідно до п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 8 лютого 1995 року, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Зі змісту довідки № 100 від 14 грудня 2021 року вбачається, що заробітна плата ОСОБА_1 за два місяці перед відстороненням від роботи складала 25 170 грн 89 коп. (а. с. 34). Середньоденна зарплата становить 599 грн 31 коп.

З урахуванням того, що позивача ОСОБА_1 відсторонено від роботи з 14 грудня 2021 року і відсторонення тривало по 12 березня 2022 року (дата фактичного допуску до роботи), тому загальна сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу обчислювалася місцевим починаючи з 14 грудня 2021 року по 12 березня 2022 року і складає 60 робочих днів, що є вірним.

З огляду на вказане сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу внаслідок незаконного відсторонення ОСОБА_1 від роботи складає 35 958 грн 60 коп. та присуджена до стягнення оскаржуваним рішенням.

Відповідач, оскаржуючи рішення, фактично підстави задоволення позову в цілому та безпосередньо розмір присуджених виплат не оскаржував, основним та єдиним його аргументом, виходячи зі змісту апеляційної скарги ГУ Держпродспоживслужби в Черкаській області була зміна суб`єкта з якого повинно бути стягнуто середню заробітну плату присуджену на користь позивачки.

Апеляційний суд, дослідивши доводи апеляційної скарги, відхиляє їх, оскільки вони не обґрунтовані в контексті статей 76-80 ЦПК України. Так, сторонами у справі, відповідно до ст. 48 ЦПК України є позивач - особа яка пред`явила позов, та відповідач особа до якої пред`явили позовні вимоги. Виходячи зі змісту ст. 50 ЦПК України, позов може бути пред`явлено, зокрема до кількох відповідачів. Процедура залучення до участі, зокрема співвідповідача прописана ст. 51 ЦПК України. Вирішення питання про вступ у справу інших осіб (за наявності реальної потреби у цьому) вирішується в процесі підготовчого провадження у відповідності до ст. 197 ЦПК України.

Матеріали справи містять відомості про те, що з посиланням на ст. 46 КЗпП України роботодавцем ГУ Держпродспоживслужби в Черкаській області наказом від 13 грудня 2022 року відсторонено ОСОБА_1 від виконання трудових обов`язків на посаді завідуючої Чорнобаївської лабораторії ветеринарно-санітарної експертизи, без збереження заробітної плати.

Наказом начальника ГУ Держпродспоживслужби в Черкаській області від 28 лютого 2022 року ОСОБА_1 з 01 березня 2022 року допущено до роботи в.о. директора Чорнобаївської районної державної лабораторії Держпродспоживслужби.

Прагнучи відновлення порушеного права, ОСОБА_1 звергнулася в суд з позовом саме до ГУ Держпродспоживслужби в Черкаській області, як суб`єкта, діями якого, зокрема відстороненням від роботи, що мало як наслідок втрату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, їй завдано шкоди. В свою чергу доводи скарги про доцільність стягнення компенсації середнього заробітку не з відповідача ГУ Держпродспоживслужби в Черкаській області, а з Чорнобаївської районної державної лабораторії Держпродспоживслужби, яка не є стороною у даній справі на увагу не заслуговують, оскільки вони прямо протирічать цивільно процесуальним нормам, з огляду на наведене вище.

Заслуговує на увагу і той факт, що подаючи відзив на позовну заяву у даній справі та заперечуючи проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , ГУ Держпродспоживслужби в Черкаській області на обставини приведені в апеляційній скарзі не посилалось, просило розглядати справу без участі представника відповідача.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін, оскільки воно ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Держпродспоживслужби в Черкаській області залишити без задоволення.

Рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 11 травня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Текст постанови складено 19 липня 2022 року.

Головуючий Л. І. Василенко

Судді: В. Г. Бородійчук

О. В. Карпенко