24.06.2022 Справа № 363/2330/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2022 року Вишгородський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Рудюка О.Д.,

за участю:

секретаря судового засідання Несин Н.С.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вишгороді в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 третя особа: Орган опіки та піклування Вишгородської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у вихованні, спілкуванні з неповнолітньою дитиною,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , в якому просить усунути перешкоду у спілкуванні з дитиною та визначити способі участі у вихованні, спілкуванні з неповнолітньою дитиною. Обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що з серпня 2012 року по листопад 2017 року перебував в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 . Під час перебування в шлюбі у сторін народилась донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 17.11.2017 року шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу донька залишилася проживати з ОСОБА_3 . Сторони дійшли згоди щодо участі у вихованні та утриманні дитини, за умовами якої, позивач щомісячно сплачує кошти на утримання дитини, а відповідач мала забезпечувати особисте спілкування з дитиною та участь у її вихованні. З 2020 року ОСОБА_3 перестала організовувати зустрічі з донькою, створюючи перешкоди та уникає будь-яких пояснень з цього приводу.

Ухвалою суду від 22.09.2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

10.11.2020 року до суду надійшов відзив на позовну заяву згідно якого, ОСОБА_3 разом з донькою близько двох з половиною років проживала у м. Старокостянтинівка. За цей період позивач жодного разу не відвідав доньку, мотивуючи віддаленістю від м. Київ. У цей період відповідач сама привозила доньку у м. Вишгород та організовувала зустрічі доньки з батьком. З березня 2020 року ОСОБА_1 припинив надавати допомогу на утримання дитини. Крім того, за період з вересня 2020 року по листопад 2020 року ОСОБА_1 жодного разу не поцікавився як його донька. Таким чином, твердження позивача про перешкоди у спілкуванні з дитиною не відповідають дійсності.

26.10.2021 року протокольною ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі та призначено до розгляду по суті.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав викладених у позовній заяві та просять задовольнити в повному обсязі.

Відповідач та її представник в судовому засіданні з позовними вимогами погодились, в частині спілкування та участі батька у вихованні дитини з мінімальними змінами.

Представник третьої особи Орган опіки та піклування Вишгородської міської ради в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду невідомі.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача, представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного.

Відповідно до копії свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьками є: батько ОСОБА_1 , мати ОСОБА_6 .

Рішенням виконавчого комітету Вишгородської міської ради від 16.09.2021 року №397 «Про затвердження висновку щодо визначення способу участі батька у вихованні дитини», затверджено висновок органу опіки та піклування щодо визначення способу участі батька, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вихованні малолітньої дитини, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно висновку органу опіки та піклування Вишгородської міської ради щодо визначення участі батька, ОСОБА_1 у вихованні малолітньої дитини, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи в інтересах дитини, враховуючи рекомендації комісії з питань захисту прав дитини, орган опіки та піклування Вишгородської міської ради вважає за доцільне: рекомендувати батьку, ОСОБА_1 , брати участь у вихованні дитини, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до графіку спілкування: перша та третя субота з 11-00 до 18-00 години без присутності матері; перша та третя неділя з 11-00 до 18-00 години без присутності матері; день народження дитини святкується в непарні роки з батьком з 12-00 до 16-00 години, непарні з мамою; спільний відпочинок: першу половину зимових та літніх канікул дитина проводить з батьком; необмежене спілкування батька з донькою засобами телефонного, поштового, електронного та інших засобів зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та донькою. Рекомендовано батьку, ОСОБА_1 , не порушувати графік побачень, виконувати свої батьківські обов`язки, приділяти дитині увагу і турботу, виховувати її. Рекомендовано матері, ОСОБА_3 , поважати батьківські права ОСОБА_1 , не чинити перешкод у спілкуванні батька з дитиною. ОСОБА_1 забирає дитину від місця проживання її матері, ОСОБА_3 , та привозить доньку до місця проживання матері.

Згідно з частинами 2, 8, 9, 10 статті 7 СК України, сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі статями 18, 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У пункті 1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно з пунктом 3 статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до частин 1-3 статті 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно зі статтею 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання.

Частинами 1 та 2 статті 159 СК України передбачено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі, й на рівномірне виховання батьками.

Отже, визначаючи спосіб участі батька у вихованні дитини, спілкуванні з нею, суди мають враховувати принцип рівності прав батьків у вихованні дитини та принцип забезпечення найважливіших інтересів дитини.

Згідно з частинами 4 та 5 статті 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

З приводу спірних правовідносин виконавчим комітетом Вишгородської міської ради ухвалено рішення від 16.09.2021 року №397 «Про затвердження висновку щодо визначення способу участі батька ОСОБА_1 у вихованні малолітньої дитини, ОСОБА_5 ». Тобто, органом опіки та піклування виконано вимоги частин 4 та 5 статті 19 СК України щодо участі у вирішенні спору про участь батьків у вихованні дитини.

Разом з тим, визначаючи способи участі батька у спілкуванні та вихованні дитини, необхідно надавати системну оцінку фактам та обставинам, які впливають на ухвалення певного рішення, зокрема, суд має враховувати, у першу чергу, інтереси дитини, які не завжди можуть відповідати її бажанням, з урахуванням віку, стану здоров`я, психоемоційного стану.

Дитина є найбільш вразливою стороною під час будь-яких сімейних конфліктів, оскільки на її долю випадає найбільше страждань та втрат. Судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним, оскільки в його процесі вирішуються не просто спірні питання між батьками та іншими особами, а визначається доля дитини, а тому результат судового розгляду повинен бути спрямований на захист найкращих інтересів дитини.

Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Дитина є суб`єктом права і незважаючи на вікову категорію, неповну цивільну дієздатність, має певний обсяг прав. Одними з основних її прав є право висловлювати свою думку та право на врахування думки щодо питань, які стосуються її життя.

Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі, й на рівномірне виховання батьками.

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78).

Отже, визначаючи спосіб участі батька у вихованні дитини, спілкуванні з нею, суди мають враховувати принцип рівності прав батьків у вихованні дитини та принцип забезпечення найважливіших інтересів дитини.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 171 СК України, дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо її місця проживання.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у вихованні, спілкуванні з неповнолітньою дитиною, підлягають частковому задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись статтями 12, 13, 81, 247, 258, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, статтями 153, 157, 159 СК України, статтями 12, 15 ЗУ «Про охорону дитинства», суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_3 не перешкоджати ОСОБА_1 в спілкуванні з неповнолітньою донькою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визначити спосіб участі ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні малолітньої дитини, а саме: першу та третю суботу з 11-00 до 18-00 години, перша та третя неділя з 11-00 до 18-00 години без присутності матері, лише за бажанням дитини з урахуванням її здоров`я, потреб та інтересів; день народження дитини ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) святкувати в непарні роки з батьком з 12-00 години до 16-00 години, за бажанням дитини з урахуванням її здоров`я, потреб та інтересів; спільний відпочинок дитини з батьком першу половину зимових та літніх канікул, за бажанням дитини з урахуванням її здоров`я, потреб та інтересів; необмежене спілкування батька з донькою засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобів зв`язку, що передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та донькою.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ).

Відповідач: ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ).

Третя особа: орган опіки та піклування Вишгородської міської ради (07301, м. Вишгород, пл. Т. Шевченка, 1).

Суддя О.Д. Рудюк