Дата документу 23.12.2022 Справа № 2-3701/11
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 2-3701/11 Головуючий у 1 інстанції: Ярошенко А.Г.
Провадження № 22-ц/807/1/22 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.

П О С Т А Н О В А
23 грудня 2022 року м. Запоріжжя
Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого: Маловічко С.В.
суддів: Бєлки В.Ю.
розглянувши у порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11 жовтня 2011 року у справі за позовом Запорізької обласної кредитної спілки «Довіра» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 як відповідачів, ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 як правонаступників померлого відповідача ОСОБА_4 , про розірвання кредитного договору та стягнення заборгованості,
В серпні 2011 року Запорізька обласна кредитна спілка «Довіра» звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про розірвання кредитного договору та стягнення заборгованості.
В обґрунтування позовних вимог вказано, що 05.12.2003р. ОСОБА_4 вступила в члени Запорізької обласної кредитної спілки «Довіра», ознайомилась зі статутом, своїми правами і обов`язками, інструкціями, Положеннями і робочими документами Запорізької обласної кредитної спілки «Довіра», про що вказала в заяві на вступ до кредитної спілки. При вступі до кредитної спілки відповідач одержала членську книжку з особовим рахунком, на який сплатила вступний внесок 10 грн., членський внесок 20 грн., які є обов`язковою підставою для набуття членства у кредитній спілці.
З метою забезпечення повернення кредиту 14 січня 2011 року між ОСОБА_2 та
Позивач у позові просив стягнути у солідарному порядку вказану заборгованість з усіх відповідачів та розірвати достроково кредитний договір.
Згідно з наявними у справі заявами відповідачів, кожен у окремій заяві визнав позовні вимоги КС «Довіра» в повному обсязі та просив провести судовий розгляд у їх відсутності ( т. 1 а.с. 25-27).
Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11 жовтня 2011 року позовні вимоги задоволено у повному обсязі.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 на користь Запорізької обласної кредитної спілки «Довіра» заборгованість за кредитним договором № 11151 від 14 січня 2011 року у сумі 18070,00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд визнав позов доведеним та обгрунтованим на підставі наявності у справі договорів, якими обгрунтовувались позовні вимоги Запорізької обласної кредитної спілки «Довіра» та видаткового і прибуткових касових ордерів, а також розрахунку заборгованості, і з урахуванням визнання позову відповідачами.

28.10.2016р. апеляційну скаргу було подано відповідачем ОСОБА_1 . Частково не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду в частині стягнення з неї як поручителя заборгованості в солідарному порядку з іншими боржниками скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги до неї залишити без задоволення ( т. 1 а.с. 37-42).

В обґрунтування апеляційної скарги зазначається, що суд розглянув справу у її відсутності, не повідомивши її про судові засідання та не направивши їй копії судового рішення, а також спрямував судову кореспонденцію за адресою у м. Запоріжжі, в той час як вона проживає за межами України. Тому вона була позбавлена можливості заперечувати проти позову у цій справі з тих підстав, що не укладала договір поруки, який був сфальсифікований. Так, у заяві на отримання кредиту позичальник ОСОБА_4 визначила поручителем лише ОСОБА_2 , а в договорі поруки іншим почерком та чорнилами дописано другим поручителем її - ОСОБА_1 . Цей договір від її імені підписано не нею, оскільки вона під час його укладення та підписання знаходилась в Російській Федерації, а підпис, вочевидь, замість неї поставила позичальник ОСОБА_4 , так яка він є ідентичним підпису останньої. Стверджує, що її матір ОСОБА_4 не повідомляла їй про намір отримання кредиту в січні 2011р. та його фактичне отримання.

В скарзі також зазначає, що допущене судом процесуальне порушення щодо її неповідомлення про розгляд справи, призвело до того, що вона не змогла подати зустрічний позов про визнання договору поруки недійсним через його підроблення.

У запереченнях на апеляційну скаргу (наразі за новим ЦПК відзив) Запорізька об-

ласна кредитна спілка «Довіра» зазначає, що відповідач ОСОБА_1 не надала доказів, що на час укладення договору поруки та й на час розгляду цієї справи судом проживала в Російській Федерації, а, сповістивши про злочин у вигляді підробки договору поруки, скоєний відносно неї, остання не зверталась з цього приводу до правоохоронних органів. Тобто апелянт не довела, що не підписувала договір поруки та що заяву про визнання позову написано не нею ( т. 1 а.с. 90а-90в). Вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги не мається, тому просить відхилити її із залишенням в силу оскаржуваного рішення.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 04 листопада 2016 року справу № 2-3701/11 повернуто до суду першої інстанції для виправлення описки ( т. 1 а.с. 49).

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14 листопада 2016 року виправлено описку у рішенні Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11 жовтня 2011 року щодо прізвища відповідача ОСОБА_1 : виправлено не вірно вказане прізвище відповідача ОСОБА_1 з « ОСОБА_6 » на вірне « ОСОБА_7 » ( т. 1 а.с. 53).

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 23 січня 2017 року задоволено заяву ОСОБА_1 про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11 жовтня 2011р. та відкрито апеляційне провадження ( т. 1 а.с. 84).

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 27 січня 2017р. справу призначено до апеляційного розгляду у судове засідання на 15.03.2017р. ( т. 1 а.с. 86).

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 15 березня 2017 року справу знято з апеляційного розгляду та повернуто до Комунарського районного суду м. Запоріжжя для ухвалення додаткового рішення (т. 1 а.с. 107-108).

Додатковим рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 19 травня 2017 року доповнено рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14 листопада 2016 року: розірвано кредитний договір № 11150 від 14.01.2011р., укладений між Запорізькою обласною кредитною спілкою «довіра» та ОСОБА_4 ( т. 1 а.с. 118).

У скарзі апелянт проінформувала апеляційний суд про смерть відповідача ОСОБА_1 , надавши копію свідоцтва про смерть, а також зазначила, що спадщину ніким після її смерті не прийнято (т. 1 а.с. 43).

З витребуваної апеляційним судом спадкової справи, відкритої після смерті ОСОБА_4 23 ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено, що в ній маються лише вимоги кредиторів померлої в особі АТ «КБ «Приватбанк» та ОСОБА_8 ( т. 1 а.с. 146-161). Спадкоємці заяви про прийняття спадщини або про відмову від неї нотаріусу не подали.

З інформаційної довідки, наданої на запит суду Департаментом реєстраційних послуг ЗМР, встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 , де була зареєстрована померла ОСОБА_4 , є зареєстрованими також: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ( т. 1 а.с. 178).

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 31 жовтня 2017р. у справі залучено до участі в якості правонаступників померлого відповідача ОСОБА_4 її спадкоємців ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 (т. 1 а.с. 183-183). Ніким із залучених правонаступників ця ухвала оскаржена не була.

В подальшому, ОСОБА_1 пред`явила позов до Запорізької обласної кредитної спілки «Довіра» про визнання недійсним договору поруки № 11151 від 14.01.2011р., на підставі якого з неї стягнуто в солідарному порядку заборгованість позичальника за кредитним договором. Тому її адвокат Железняк Л. В. заявила клопотання про зупинення провадження у цій справі до розгляду справи про визнання недійсним договору поруки.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 12 грудня 2017р. провадження у цій справі зупинено до набрання законної сили судовим рішенням по справі № 334/7485/16-ц за позовом ОСОБА_1 до Запорізької обласної кредитної спілки «Довіра», третя особа ОСОБА_2 , про визнання договору поруки недійсним, яка перебуває в провадженні Ленінського районного суду м. Запоріжжя (т. 1 а.с. 210-211).

Відповідно до Указів Президента України № 452/2017 від 29.12.2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» та № 297/2018 від 298.09.20185р. «Про переведення суддів» до новоутвореного суду, Апеляційний суд Запорізької області припинив здійснення правосуддя, у зв`язку з чим головою ліквідаційної комісії Апеляційного суду Запорізької області вжито заходів щодо внесення до ЄДР запису про початок процедури припинення діяльності апеляційного суду, а справи (матеріали) Апеляційного суду Запорізької області відповідно до вимог ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передані до новоутвореного Запорізького апеляційного суду.

Протоколом автоматизованого розподілу судових справ між суддями у Запорізькому апеляційному суді проведено автоматизований перерозподіл переданих справ, в ході якого для розгляду цієї справи визначено новий склад колегії: головуючий суддя Воробйова І.А., судді -члени колегії Онищенко Е.А., Бєлка В.Ю. ( т. 1 а.с. 235).

Указом Президента України № 195/2019 від 074.05.2019 «Про призначення суддів Верховного Суду» суддю Воробйову І.А. призначено суддею Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

На підставі наказу № 77-к від 10.05.2019р. «Про виключення зі складу суддів суду судді Воробйової І.А.» цю суддю відраховано зі штату Запорізького апеляційного суду.

Відповідно до п.п. 2.2.25, 2.3.49 пункту 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду ( в редакції, затвердженій рішенням Ради суддів України № 25 від 02.04.2015р. з наступними змінами від 05.06.2015р., 22.07.2015р., 03.03.2016р., 15.09.2016р.) призначено повторний автоматизований розподіл цієї судової справи.

Згідно з протокол повторного автоматизованого розподілу цієї справи від 14.05.2019р., вилучено суддю-доповідача Воробйову І.А. та визначено головуючого- суддю Маловічко С.В., якою справу прийнято до провадження ( т. 1 а.с. 243-244)

З дати зупинення провадження у цій справі апеляційним судом відслідковувався розгляд справи № 334/7485/16-ц Ленінським районним судом м. Запоріжжя шляхом направлення регулярних запитів щодо стану її розгляду (т. 1 а.с. 213-215, 224, 226, 232-233, 238-241, 245, 247-250; т. 2 а.с. 1-27, 32-44).

Листом № 334/7485/16-ц/10157/2022-Вих.Н/п 2/334/42/22 від 03.10.2022р. Ленінсь-ким районним судом м. Запоріжжя повідомлено, що у справі № 334/7485/16-ц позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду, та ухвала набрала законної сили і її завірену копію направлено апеляційному суду ( т. 2 а.с. 37-43).

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 10 листопада 2022р. поновлено провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11 жовтня 2011р. ( т. 2 а.с. 45-45).

З часу зупинення провадження в цій справі до цивільно-процесуального кодексу України були внесені зміни, зокрема, з 15.12.2017р. змінено редакцію статті 7, 19, главу 10, згідно з якими став можливим розгляд справ у спрощеному провадженні, зокрема, на стадії апеляційного провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням ст. 369 цього Кодексу.

Згідно із ст. 7 п. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За змістом статті 274 ч. 1 п.1 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, до яких ч. 6 статті 19 ЦПК України віднесені справи з ціною позову, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У цій справі ціна позову становить 18070 грн., що є значно меншим від ста прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Тому апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також позовних вимог та підстав позову, що були предметом розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з таких міркувань.

Встановлено, що 05.12.2003р. ОСОБА_4 вступила в члени Запорізької обласної кредитної спілки «Довіра», ознайомилась зі статутом, своїми правами і обов`язками, інструкціями, Положеннями і робочими документами Запорізької обласної кредитної спілки «Довіра», про що вказала в заяві на вступ до кредитної спілки. При вступі до кредитної спілки відповідач одержала членську книжку з особовим рахунком, на який сплатила вступний внесок 10 грн., членський внесок 20 грн., які є обов`язковою підставою для набуття членства у кредитній спілці.

12.01.2011р. ОСОБА_4 як член кредитної спілки звернулась в кредитний комітет кредитної спілки з проханням одержання кредиту.

14.01.2011р. ОСОБА_4 отримала кредит в розмірі 16000,00 грн. відповідно до кредитного договору № 11151 від 14 січня 2011 року, укладеного між Запорізькою обласною кредитною спілкою «Довіра» та нею, що підтверджується видатковим касовим ордером. Строк користування кредитними коштами встановлено на 18 місяців, до 14.07.2012р.

Згідно з пунктом 1.1 кредитного договору за користування кредитними коштами визначено процентну ставку у розмірі 2 % щомісяця від залишку суми неповернутого кредиту; пунктом 1.5 передбачено, що у випадку затримання строків щомісячної сплати процентів, їх розмір визначається за подвійною ставкою. Кредит із нарахованими відсот-

ками погашається згідно з графіком, узгодженим між сторонами.

З метою забезпечення повернення кредиту 14 січня 2011 року між ОСОБА_2 та

ОСОБА_1 як поручителями та Запорізькою обласною кредитною спілкою «Довіра» був укладений договір поруки № 11151, згідно з яким вони є солідарними боржниками разом з позичальником ОСОБА_4

Ященко ОСОБА_9 за час користування кредитом платежів на його погашення не здійснювала, а відсотків погасила на суму 1220 грн. Тобто у зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору у ОСОБА_4 станом на 03.08.2011р. утворилась заборгованість у загальному розмірі 18070,00 грн., в тому числі, за тілом кредиту 16000 грн., за поточними відсотками 1020 грн., за простроченими відсотками 1050 грн., яку позивач просив стягнути солідарно з позичальника та поручителів.

Згідно з наявними у справі заявами відповідачів, кожен з яких написав її особисто, вони визнають позовні вимоги КС «Довіра» в повному обсязі та просять провести судовий розгляд у їх відсутності ( т. 1 а.с. 25-27).

Суд задовольнив позов, визнавши його обгрунтованим та одночасно врахувавши визнання позову усіма відповідачами.

Апелянт наголошує на процесуальних порушеннях, допущених судом, а саме, її не було повідомлено про розгляд цієї справи, оскільки судова повістка спрямовувалась на адресу у місті Запоріжжі, коли вона в цей час мешкала у Російській Федерації.

Враховуючи, що справа була розглянута судом у 2011р., колегія перевіряє дотримання судом процесуального кодексу у чинній на той час редакції, а апеляційний розгляд здійснює за нормами ЦПК України, чинними на час її перегляду апеляційним судом.

Судом відкривалось провадженні в цій справі у серпні 2011р., судові повістки надсилались у вересні 2011р., а справу розглянуто судом 11.10.2011р. Тому суд керувався цивільно-процесуальним кодексом у редакції від 12.03.2011р.

Повідомлення учасників справи цією редакцією кодексу було унормовано у статтях 74, 76.

Згідно з ч. 5 статті 74 ЦПК України, судова повістка разом з розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом з повідомленням за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

Частиною 3 статті 76 ЦПК України, визначено, якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з

повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею.

Перед відкриттям провадження у справі за позовом Запорізької обласної кредитної спілки «Довіра», якою адресою місця мешкання відповідачів зазначено: АДРЕСА_1 , суд спрямував запит до Обласного адресно-довідкового сектору ВГІРФО ГУ МВС в Запорізькій області, на який отримав відповідь про реєстрацію всіх відповідачів станом на 17.08.2011р. за цієї адресою ( т. 1 а.с. 22).

Тому суд відповідно до приписів статті 74 ЦПК України направив судові повістки, копію позовної заяви з додатками на цю адресу, у якій зареєстровані всі відповідачі, зокрема, й апелянт ОСОБА_1 , в одному конверті. Те, що вкладення відбулось у спільний конверт для всіх відповідачів, не суперечить приписам вказаних процесуальних норм, оскільки отримання кореспонденції із суду одним із дорослих членів сім`ї у їх спільній адресі, вважається її належним врученням і особі, яка бере участь у справі, але в цій адресі відсутня.

У такому разі презюмується, що особа, якій поштове відправлення вручено, повідомить й іншу особу, яка зареєстрована разом з нею, але відсутня, зокрема, ще й з урахуванням, що судова кореспонденція відсутній особі так само адресована. Крім того, учасники справи мають не припускатись зловживання, та на відповідача, яким отримано судові документи покладався обов`язок довести їх до відома іншим двом відповідачам у справі, оскільки на конверті зазначено адресатами всіх відповідачів.

З вказаного слідує, що суд належним чином виконав вимоги ст.ст. 74, 76 ЦПК України та, отримавши зворотне повідомлення про вручення судових повісток, копії позовної заяви та ухвали про відкриття провадження у справі одній з відповідачів, яка розписалась за їх отримання 23.09.2011р. « ОСОБА_7 » - підпис ( т. 1 а.с. 24), розглянув справу, визнавши факт належного повідомлення всіх відповідачів.

Отже, порушень з боку суду процесуального закону щодо належного повідомлення відповідачів, зокрема, апелянта ОСОБА_1 не відбулось.

Натомість, сама ОСОБА_1 не довела апеляційному суду, що дійсно в момент розгляду справи судом перебувала у Російській Федерації, не надавши жодного доказу про ці обставини. Але й це не свідчило б про її неналежне повідомлення, оскільки місцем її реєстрації є саме та адреса, куди суд направив судові документи та повістки.

З витягу з реєстру територіальної громади міста Запоріжжя слідує, що ОСОБА_1 до теперішнього часу є зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1 .

Що стосується інших доводів відповідача ОСОБА_1 по суті справи, то колегія визнає їх також неспроможними з огляду на наступне.

Так, ОСОБА_1 зазначає, що не брала участі в укладенні договору поруки № 11115 від 14.01.2011р., не підписувала його та не була обізнана про нього. Вважає, що цей договір від її імені підписала її матір позичальник ОСОБА_4 . Серед іншого, ці обставини обгрунтовує знову ж знаходженням у час укладання цього договору у Російській Федерації.

З цього приводу колегія зазначає, що апеляційним судом була надана можливість відповідачу ОСОБА_1 довести ці обставини у іншій цивільній справі за її позовом до Запорізької обласної кредитної спілки «Довіра» про визнання недійсним договору поруки шляхом зупинення провадження у цій справі до розгляду вказаної справи.

Зупинення в цій справі тривало протягом 5 років, але у тій іншій справі ОСОБА_1 перестала з`являтись у судові засідання, у зв`язку з чим її позов про визнання недійсною її поруки залишено без розгляду.

З ухвали Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18 липня 2022р. вбачається,

що справа в провадженні цього суду перебуває з листопада 2016р.; судом неодноразово задовольнялись клопотання представника позивача ОСОБА_1 про призначення судових експертиз, у зв`язку з чим провадження в справі зупинялось. Однак експертні дослідження проведені не були, матеріали справи повертались експертом у зв`язку з неможливістю проведення судової експертизи через відсутність оплати вартості експертизи та ненадання необхідних об`єктів дослідження. При цьому, безпосередньо позивач ОСОБА_1 жодного разу не з`явилась в судові засідання.

Залишаючи позовну заяву про визнання договору поруки недійсним без розгляду, суд першої інстанції вказував, що позивач, який переважно найбільш зацікавлений у розгляді справи, повинен демонструвати своєю поведінкою сумлінність реалізації своїх процесуальних прав та виконання обов`язків. Проте, позивач та її представник повторно не з`явились в судові засідання, клопотань про розгляд справи у їх відсутності не надали, що позбавило можливості суд провести розгляд справи незалежно від причин неявки, а є підставою для залишення позову без розгляду.

Отже, ОСОБА_1 належним чином не скористалась своїм право в іншій справі довести недійсність договору поруки.

Зазначаючи про те, що вона під час укладення договору поруки не могла знаходись в м. Запоріжжі, а перебувала за межами України в Російській Федерації, жодного підтвердження цій обставині не надає. Ці доводи скарги носять суто декларативний характер, не будучи підтвердженими належними та допустимими доказами. Про такі докази навіть не зазначається у скарзі.

Також апелянт вказує, що заява про визнання позову нею не писалась та на адресу суду не направлялась, але знову не надає доказів цьому.

За матеріалами справи встановлено, що заяви про визнання позову від усіх трьох відповідачів були направлені у одному конверті, на якому зазначено відправниками всіх трьох відповідачів ( т. 1 а.с. 25-28). Заяви написані різними почерками та підписані відповідачами.

Суд не мав пересвідчуватись будь-яким чином, що заява від імені ОСОБА_1 нею не писалась, оскільки поштова кореспонденція надійшла з адреси місця реєстрації відповідачів, на конверті зазначено їх ПІБ, а самі заяви містили прохання розглядати справу у їх відсутності. Заяви не з`явились у справі в невідомий спосіб, а є зареєстрованими працівником суду, мають штемпель із відповідними реквізитами.

Натомість, у такому разі сама відповідач мала довести ті обставини, що вона не могла та не писала відповідну заяву, але таких доказів теж нею не надано.

Вказуючи у скарзі, що договір поруки є сфальшованим працівниками кредитної спілки «Довіра», позивач також не зверталась і до правоохоронних органів протягом шести років.

Той факт, що в анкеті-заяві на отримання кредиту від 12.01.2011р. ОСОБА_4 написала лише одного поручителя ОСОБА_2 , не свідчить про те, що договір поруки може бути укладений лише з цією особою. Крім того, в графі «поручитель» вказаної анкети-заяви, яка виготовлена на бланку, який лише слід було заповнити, не малось більше місця для зазначення іншого ПІБ ( т. 1 а.с. 7).

Зі змісту договору поруки № 11115 від 14.01.2011р. слідує, що у розділі «реквізити сторін» у відомостях про другого поручителя ОСОБА_1 зазначені її паспортні дані. Та цей розділ має підпис поручителя ОСОБА_1 , яка не довела, що він їй не належить, ані в цій справі, ані у справі, де вона оспорювала вказаний договір поруки.

Доводи апелянта, що вона не приймала спадщину після смерті матері ОСОБА_4 є неспроможними, оскільки апеляційний суд здійснив правонаступництво, залучивши у справу ОСОБА_1 як правонаступника, яка одночасно є самостійним відповідачем як поручитель, та остання ухвалу апеляційного суду не оскаржила.

Смерть позичальника ОСОБА_4 після ухвалення судового рішення, яке апеляційним судом визнано законним і обгрунтованим, оскільки апелянт доводів скарги не підтвердила жодним доказом, не може бути підставою для скасування оскаржуваного рішення, оскільки у справі маються правонаступники, які є залученими у справу.

Зважаючи на все вище наведене, колегія визнає необгрунтованою апеляційну скаргу в цілому, тому відповідно до приписів статті 375 ЦПК України залишає її без задоволення, а рішення суду в оскаржуваній частині без змін.

Керуючись ст.ст. 374,375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11 жовтня 2011 рокуу цій справі в оскаржуваній частині залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення лише у випадку, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Постанова прийнята, складена та підписана 23 грудня 2022року.

Головуючий: С.В. Маловічко

Судді: В.Ю. Бєлка

Е.А. Онищенко