ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/6582/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2022 року Дарницький районний суд міста Києва в складі головуючого судді Каліушка Ф.А., розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права користування майном

ВСТАНОВИВ:

До Дарницького районного суду м. Києва звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) до ОСОБА_2 (далі - відповідач, ОСОБА_2 ) про усунення перешкод у здійсненні права користування майном.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до договорів дарування від 26 серпня 2013 року позивач є власником садового будинку НОМЕР_1 , а також земельної ділянки № НОМЕР_1 , кадастровий номер: :90:888:0150, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (Садівниче товариство «ІНФОРМАЦІЯ_1» Дарницького району м. Києва ).

У вересні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕКСПЕРТНИЙ ЦЕНТР «ЗЕМСЕРВІСГРУП» проводило геодезичні обміри земельної ділянки № НОМЕР_1 , кадастровий номер: :90:888:0150, загальна площа 0,0406 га., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (Садівниче товариство «ІНФОРМАЦІЯ_1» Дарницького району м. Києва ). За результатами проведених геодезичних обмірів вищевказаної земельної ділянки встановлено, що фактичні межі та площа земельної ділянки не відповідають правовстановлюючим документам, а саме фактична площа земельної ділянки складає 0,0384 га., що на 0,0022 га. менша від загальної її площі.

Власником суміжної земельної ділянки № НОМЕР_2 , кадастровий номер: :90:888:0152 є ОСОБА_2 .

Так, відповідно до збірного кадастрового плану земельної ділянки кадастровий номер: :90:888:0150, виготовленого ТОВ «ЕКСПЕРТНИЙ ЦЕНТР «ЗЕМСЕРВІСГРУП», за результатами проведених геодезичних обмірів вбачається, що в межах вказаної земельної ділянки знаходиться металева огорожа, яка, на думку позивача, була самочинно встановлена відповідачем, як власником суміжної земельної ділянки № НОМЕР_2 , кадастровий номер: :90:888:0152, по всій довжині спільної межі з земельною ділянкою № НОМЕР_1 , що в свою чергу порушує законні права, свободи та інтереси позивача.

На підставі вищевикладеного, позивач був змушений звернутись з даним позовом до суду та просить зобов`язати ОСОБА_2 усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_1 права користування земельною ділянкою № НОМЕР_1 , кадастровий номер: :90:888:0150, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (Садівниче товариство «ІНФОРМАЦІЯ_1» Дарницького району м. Києва ), шляхом зобов`язання ОСОБА_2 знести на власний рахунок самочинно встановлену металеву огорожу, що знаходиться на земельній ділянці по довжині спільної межі з земельною ділянкою № НОМЕР_2 , кадастровий номер: :90:888:0152.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 07 листопада 2022 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

У грудні 2022 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, який обґрунтований наступним.

На початку 2019 року між відповідачем та позивачем виник конфлікт у зв`язку з тим, що позивачем було збудовано металевий гараж та нежитлову господарську будівлю на належній йому земельній ділянці № НОМЕР_1 , однак з порушенням меж земельної ділянки № НОМЕР_2 , яка на праві власності належить відповідачу. Крім того, паркан позивача, який розташований зі сторони земельної ділянки № НОМЕР_1 повністю перебуває на земельній ділянці № НОМЕР_2 .

У зв`язку з вищевикладеним, відповідач звернулась з послугою до ТОВ «ГЕОБУРЛІДЕР» щодо відновлення меж земельної ділянки № НОМЕР_2 , яка належить їй на праві приватної власності. Під час проведення спеціалістом ТОВ «ГЕОБУРЛІДЕР» геодезичних обмірів земельної ділянки № НОМЕР_2 були присутні ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

Так, після закінчення геодезичних обмірів земельної ділянки № НОМЕР_2 , спеціалістом ТОВ «ГЕОБУРЛІДЕР» було складено акт про відновлення на місцевості меж земельної ділянки та прийому-передачі межових знаків власнику земельної ділянки на зберігання від 22.02.2019. Проте, позивач категорично відмовився визнавати результати проведених геодезичних обмірів та на неодноразові звернення відповідача щодо перенесення належних йому будівельних об`єктів (металевого гаражу, нежитлової господарської будівлі та паркану) з території земельної ділянки відповідача не реагував та відмовлявся в добровільному порядку їх переносити.

03 березня 2019 року комісія у складі Голови правління садівничого товариства «ІНФОРМАЦІЯ_1» Толубицької Н.Я. та членів правління ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ознайомившись з графічними матеріалами складеними ТОВ «ГЕОБУРЛІДЕР», надали висновок, у якому констатували наявність факту порушення меж земельної ділянки № НОМЕР_2 , яка належить відповідачу з боку власника земельної ділянки № НОМЕР_1 , яка належить позивачу. Крім того, у висновку комісія наполегливо рекомендувала позивачу невідкладно привести порядок користування земельної ділянки № НОМЕР_1 у відповідність до землевпорядної документації та вимог чинного законодавства. Проте, позивач категорично відмовлявся переносити належні йому будівлі з території земельної ділянки відповідача, у зв`язку із чим остання за власні кошти здійснила їх перенесення та встановила паркан на межі земельних ділянок № НОМЕР_1 та НОМЕР_2 .

20.12.2022 представником ТОВ «ГЕОБУРЛІДЕР» Скороходом О.О. було проведено вимірювання та складено «Схему відновлення меж земельної ділянки», яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, ділянка НОМЕР_2 , с/т « ІНФОРМАЦІЯ_1 », у відповідності до якої металевий паркан між ділянками № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 розташований на межі земельних ділянок (червона лінія).

Дослідивши матеріали справи, заяви та оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступних підстав.

Згідно з частиною першою статті 3 Земельного кодексу України (далі по тексту - ЗК України) земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 ЗК України завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.

За змістом ст. 78 ЗК України, право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них (чч. 1, 2 ст. 78 ЗК України).

За приписом ч. 2 ст. 90 ЗК України порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Згідно з чч. 1, 2 ст. 106 ЗК України власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Види межових знаків і порядок відновлення меж визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин.

За нормою ст. 107 ЗК України основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації. У разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки.

Якщо фактичне використання ділянки неможливо встановити, то кожному виділяється однакова за розміром частина спірної ділянки. У випадках, коли в такий спосіб визначення меж не узгоджується з виявленими обставинами, зокрема з встановленими розмірами земельних ділянок, то межі визначаються з урахуванням цих обставин.

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків (частина 2 статті НОМЕР_2 ЗК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно стст. 78, 81 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (чч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (стст. 79-80 ЦПК України).

Судом встановлено, що позивач є власником садового будинку НОМЕР_1 , а також земельної ділянки № НОМЕР_1 , кадастровий номер: :90:888:0150, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (Садівниче товариство «ІНФОРМАЦІЯ_1» Дарницького району м. Києва ), що підтверджується договором дарування садового будинку від 26.08.2013; договором дарування земельної ділянки від 26.08.2013; витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 26.08.2013; витягами з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 20.09.2022.

Відповідач є власником земельної ділянки № НОМЕР_2 , кадастровий номер: :90:888:0152, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (Садівниче товариство «ІНФОРМАЦІЯ_1» Дарницького району м. Києва ), що підтверджується договором дарування земельної ділянки від 05.03.2019; витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 05.03.2019.

У зв`язку з тим, що між сторонами виникали конфлікти щодо меж їх суміжних ділянок, відповідач звернулась з послугою до ТОВ «ГЕОБУРЛІДЕР» щодо відновлення меж земельної ділянки № НОМЕР_2 .

Так, в матеріалах справи міститься акт складений виконавцем робіт ТОВ «ГЕОБУРЛІДЕР» Скороходом О.О. про відновлення на місцевості меж земельної ділянки та прийому - передачі межових знаків власнику земельної ділянки на зберігання від 22.02.2019. Даний акт був складений в присутності власників/користувачів суміжних земельних ділянок ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , з яким останній категорично не погодився та не поставив свого підпису.

Окрім того, відповідачем долучено до відзиву фотокартки та флеш-карту з відеоматеріалами, на яких зафіксований факт проведення геодезичних вимірювань по відновленню меж земельної ділянки № НОМЕР_2 .

Також, в матеріалах справи наявний висновок Садівничого товариства Дарницького району м. Києва «ІНФОРМАЦІЯ_1» від 03.03.2019, у якому комісія констатувала факт порушення меж земельної ділянки № НОМЕР_2 , яка належить відповідачу, з боку власника земельної ділянки № НОМЕР_1 , яка належить позивачу. З наданого висновку також вбачається, що паркан, який розташований зі сторони земельної ділянки НОМЕР_1 повністю перебуває на земельній ділянці № НОМЕР_2 .

Позивач категорично не погоджуючись з вищевказаними документами звернувся у вересні 2021 року до ТОВ ««ЕКСПЕРТНИЙ ЦЕНТР «ЗЕМСЕРВІСГРУП», яким було проведено геодезичні обміри земельної ділянки № НОМЕР_1 , за результатами якої було встановлено, що фактичні межі та площа земельної ділянки не відповідають правовстановлюючим документам, а саме фактична площа земельної ділянки складає 0,0384 га., що на 0,0022 га. менша від загальної її площі.

Так, в матеріалах справи містяться Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-022 від 26.09.2022, згідно якого кадастровий номер земельної ділянки :90:888:0150, площа земельної ділянки 0.0406 га. Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-022 від 26.09.2022, кадастровий номер земельної ділянки :90:888:0152, площа земельної ділянки 0.0503 га.

Позивач вказує на те, що актом про передачу на зберігання межових знаків землевласнику (землекористувачу) від 28.09.2021 до якого одночасно долучено збірний кадастровий план земельної ділянки :90:888:0150, площа земельної ділянки зменшена до 0,0384 га., що на 0,0022 га. менша від загальної її площі, у зв`язку з тим, що відповідачем по всій довжині спільної межі земельних ділянок НОМЕР_1 та НОМЕР_2 самочинно встановлено металеву огорожу.

Однак, суд зазначає, що зі змісту вищевказаного акту від 28.09.2021 не вбачається, що земельна ділянка позивача була зменшена через те, що відповідачем по всій довжині спільної межі земельних ділянок НОМЕР_1 та НОМЕР_2 самочинно встановлено металеву огорожу, оскільки він не містить усіх даних щодо встановлення даного факту. Крім того, у даному акті не зазначено щодо порушень межових знаків, а також не встановлено, чия саме огорожа розташована на ділянці позивача.

Постановою Кабінету Міністрів України від 22.07.2016 №482 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України» встановлено, що організація та здійснення державного нагляду (контролю) за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності є завданнями Держгеокадастру.

Відповідно до підпункту 25-1 пункту 4 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 №15, Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, організовує та здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності.

Статтею 4 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» від 19.06.2003 №963-IV (далі - Закон №963-IV) передбачено, що об`єктом державного контролю за використанням та охороною земель є всі землі в межах території України.

Відповідно до ст. 6 Закону №963-IV до повноважень центрального органу виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, належать, зокрема, здійснення державного контролю за використанням та охороною земель у частині додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства України та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю та виконання вимог щодо використання земельних ділянок за цільовим призначенням.

Згідно зі ст. 9 Закону №963-IV передбачено, що державний контроль за використанням та охороною земель, дотриманням вимог законодавства України про охорону земель і моніторинг ґрунтів здійснюються, зокрема, шляхом проведення перевірок.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону №963-IV визначено, що державні інспектори у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель мають право:

- безперешкодно обстежувати в установленому законодавством порядку земельні ділянки, що перебувають у власності та користуванні юридичних і фізичних осіб, перевіряти документи щодо використання та охорони земель;

- давати обов`язкові для виконання вказівки (приписи) з питань використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель відповідно до їх повноважень, а також про зобов`язання приведення земельної ділянки у попередній стан у випадках, установлених законом, за рахунок особи, яка вчинила відповідне правопорушення, з відшкодуванням завданих власнику земельної ділянки збитків;

- складати акти перевірок чи протоколи про адміністративні правопорушення у сфері використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства про охорону земель та розглядати відповідно до законодавства справи про адміністративні правопорушення, а також подавати в установленому законодавством України порядку до відповідних органів матеріали перевірок щодо притягнення винних осіб до відповідальності;

- у разі неможливості встановлення особи правопорушника земельного законодавства на місці вчинення правопорушення доставляти його до органів Національної поліції чи до приміщення виконавчого органу сільської, селищної, міської ради для встановлення особи порушника та складення протоколу про адміністративне правопорушення;

- викликати громадян, у тому числі посадових осіб, для одержання від них усних або письмових пояснень з питань, пов`язаних з порушенням земельного законодавства України;

- передавати до органів прокуратури, органів досудового розслідування акти перевірок та інші матеріали про діяння, в яких вбачаються ознаки кримінального правопорушення;

- проводити у випадках, встановлених законом, фотографування, звукозапис, кіно- і відеозйомку як допоміжний засіб для запобігання порушенням земельного законодавства України;

- звертатися до суду з позовом щодо відшкодування втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, а також повернення самовільно чи тимчасово зайнятих земельних ділянок, строк користування якими закінчився.

Отже, контроль за використанням та охороною земель є прямим обов`язком державних інспекторів і законодавством визначено перелік конкретних дій та заходів, на вчинення яких їх уповноважено.

Поряд з цим, як встановлено судом, заходи щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за знищення межових знаків чи самовільне зайняття спірної земельної ділянки посадовими особами органу, що здійснює ведення Державного земельного кадастру, не застосовувалися, що в свою чергу є об`єктивною підставою для розумного сумніву в доведеності вини ОСОБА_2 .

Відповідно до положень ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

За приписом ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 серпня 2018 року у справі № 545/3728/16-ц (провадження № 61-9958св18) зроблено висновок, що «відповідно до пункту 4 частини другої статті 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відновлення становища, яке існувало до порушення. Цей спосіб пов`язаний з застосуванням певних заходів, спрямованих на відновлення порушеного суб`єктивного права особи у тому стані, в якому воно існувало до його порушення. Тобто, для того, щоб подати цей позов необхідно, щоб суб`єктивне право не було припинене, і його можна було відновити шляхом усунення наслідків правопорушення».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 514/1571/14-ц (провадження № 14-552цс18) зазначено, що «у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження, що право позивачки порушене, оскільки для таких висновків мають бути надані належні та допустимі докази, які б беззаперечно вказували, яка саме земельна ділянка перебувала у власності позивачки, де проходить її межа, чи порушена межа її земельної ділянки відповідачем. Такі докази зазвичай можуть підтверджуватися висновками експерта чи спеціаліста».

Суд зазначає, що будь-яких заяв чи клопотань про проведення судової експертизи зі сторони позивача чи відповідача до суду не надходило.

Отже, вирішуючи питання обґрунтованості щодо звернення позивача до суду з даним позовом, суд приходить до висновку про необґрунтованість та недоведеність позовних вимог, у зв`язку з тим, що позивачем не надано доказів того, що металева огорожа на межі спільних земельних ділянок НОМЕР_1 та НОМЕР_2 встановлена саме відповідачем на належній йому земельній ділянці, а наданий позивачем акт про передачу на зберігання межових знаків землевласнику (землекористувачу) від 28.09.2021 з долученим до нього збірним кадастровим планом земельної ділянки кадастровий номер :90:888:0150 не може слугувати належним та допустимим доказом встановлення паркану саме на його земельній ділянці. Крім того, суд не бере до уваги фотокартку, яка долучена у якості доказу позивачем до позовної заяви, оскільки з даної фотокарки не зрозуміло, що за паркан на ній розташований та де саме він знаходиться.

Зважаючи на вищевикладене, а також на встановлені судом обставини, зокрема, на недоведеність позивачем факту порушення його законних прав неправомірними діями відповідача щодо встановлення металевої огорожі на межі спільних земельних ділянок НОМЕР_1 та НОМЕР_2, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (Садівниче товариство «ІНФОРМАЦІЯ_1» Дарницького району м. Києва ), беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В порядку ст. 141 ЦПК України, враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог, відшкодування судових витрат позивачу не здійснюється.

На підставі викладеного та керуючись стст. 12, 81, 82, 223, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права користування майном - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

СУДДЯ: КАЛІУШКО Ф.А.