Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

23 березня 2022 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді - Зарева Н.І., за участю:

секретаря судового засідання - Віраг Е.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Ужгород в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , до

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , остання відома адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , та

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору:

Відділу реєстрації місця проживання Виконавчого комітету Ужгородської міської ради, , адреса: м. Ужгород, пл. Поштова, 3,

про визнання особи такою, що втратила право на проживання в житловому будинку,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про визнання їх такими, що втратили право на проживання в житловому будинку.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що на підставі договору найму житлового приміщення в будинках місцевих рад від 20 жовтня 2011 року, він отримав в найм житлове приміщення, окрему квартиру з одною жилою кімнатою, площею 19,1 кв.м, загальною площею 27,0 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказує, що у вказаній житловій кімнаті окрім нього зареєстровані також ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Зазначає, що відповідачі за адресою: АДРЕСА_1 , не проживають з 2011 року, про точне місце їх фактичного проживання йому нічого не відомо.

Однак, факт їх реєстрації у квартирі створює для позивача перешкоди у користуванні житлом та порушує його права як наймача житла, оскільки, відповідачі не беруть участі в утриманні житла, комунальні платежі не сплачують.

На підставі наведеного позивач просить визнати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме належною йому на правах найму кімнатою, що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 .

У судове засідання позивач не з`явився, однак, його адвокат подав до суду заяву, в якій просив про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив такі задовольнити, заперечень проти ухвалення заочного рішення не висловив.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у судове засідання повторно не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили, відзив на позовну заяву та заяву про розгляд справи за їх відсутності не подали.

Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Позивач проти ухвалення заочного рішення не заперечила, у зв`язку з чим, відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, суд розглянув справу заочно.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Відповідно до договору найму житлового приміщення у гуртожитку від 20 жовтня 2011 року, укладеного між ДПЖК № 1 ЗАТ «ЖПП» (м. Ужгород вул. Загорська 26) та ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , останній отримав в найм житлове приміщення, окрему квартиру з одною жилою кімнатою площею 19,1 кв.м., загальною площею 27,0 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 .

Як вбачається з довідки від 30.07.2021 № 1469/18-06, виданої відділом реєстрації місця проживання Виконавчого комітету Ужгородської міської ради, відповідно до відомостей картотеки реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 30.07.2021 року зареєстровані такі особи: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Місце реєстрації ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , підтверджується також довідкою від 20.10.2021 № 2309/18-06, виданої відділом реєстрації місця проживання Виконавчого комітету Ужгородської міської ради, відповідно до відомостей реєстру територіальної громади.

Місце реєстрації ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 , підтверджується також довідкою від 20.10.2021 № 2309/18-06, виданої відділом реєстрації місця проживання Виконавчого комітету Ужгородської міської ради, відповідно до відомостей реєстру територіальної громади.

Згідно з актом про відсутність (не проживання) особи (осіб) за місцем реєстрації від 30 серпня 2021 року, який складено мешканцями будинку АДРЕСА_1 даного будинку громадяни ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , не проживають.

Оцінивши належним чином зібрані у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ст. 61 ЖК України, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення.

Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер.

Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Згідно зі статтею 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного та сімейного життя, до свого житла та кореспонденції.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Кривіцька та Кривіцький проти України» від 02 грудня 2010 року зазначав, що поняття «житло» не обмежується приміщенням, в якому особа проживає на законних підставах або яке було в законному порядку встановлене, а залежить від фактичних обставин, а саме - існування достатніх і тривалих зв`язків із конкретним місцем. Утрата житла будь-якою особою є крайньою формою втручання в право на житло.

У справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням на підставі статті 71ЖК України, предметом доказування є причини відсутності відповідача понад встановлені строки.

Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. Повернення особи до жилого приміщення, яке вона займала, перериває строк тимчасової відсутності.

При тимчасовій відсутності за особою продовжує зберігатись намір ставитися до жилого приміщення як до свого постійного місця проживання, тому при розгляді позову про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, суд повинен ретельно дослідити обставини, які мають значення для встановлення причин довготривалої відсутності.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пунктах 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (стаття 71 ЖК УPCP), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Наймачеві або членові його сім`ї, який був відсутнім понад встановлений законом строк без поважних причин, суд вправі з цих мотивів відмовити в позові про захист порушеного права (вселення, обмін, поділ жилого приміщення тощо). Наймач або член його сім`ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред`явлення позову про це. На ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписках, переадресування кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо).

Судом встановлено, що відповідачі не проживають у спірному житловому приміщенні протягом тривалого часу, а саме близько 10 років, не є ні власниками, ні співвласниками житлового приміщення, ані членами сім`ї наймача. Крім того, вони до житла не навідуються, витрат на утримання житла не несуть. Доказів на спростування фактів щодо тривалого не проживання за вказаною вище адресою без поважних причин відповідачі не надали, так само не надали доказів на підтвердження укладення будь-яких договорів, на підставі яких за ними зберігалося б право користування вказаним помешканням. Таких доказів також не здобуто судом під час розгляду справи. Тому підстав, за якими б за відповідачами зберігалось право користування жилим приміщенням, в ході судового розгляду справи судом не встановлено.

Згідно з ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі наведеного, врахувавши всі обставини справи в сукупності, суд прийшов до переконання, що позовна заява обгрунтована та підлягає задоволенню.

Крім того, беручи до уваги висновок про задоволення позовних вимог, на підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідачів належить солідарно стягнути на користь позивача витрати на сплату судового збору в розмірі 908 гривень.

Керуючись ст.ст. 328, 344 Цивільного кодексу України, ст.ст. 13, 82, 200, 206, 259, 264, 265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

1. Позовну заяву задовольнити.

2. Визнати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 такими що втратили право користування належним ОСОБА_1 на правах найму житловим приміщенням - кімнатою, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

3. Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 908,00 грн (дев`ятсот вісім гривень 00 коп.) на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Суддя Н.І. Зарева