01.07.2022 Справа № 363/3708/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2022 року м. Вишгород

Вишгородський районний суд Київської області у складі: головуючого судді: Баличевої М.Б., при секретарі Щур А.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вишгород цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по сплаті аліментів та пені,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вищевказаною позовною заявою, в якій просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь заборгованість по сплаті аліментів за період з 22 січня 2018 року по 31 серпня 2020 року у розмірі 142144, 95 грн. та неустойку (пеню) за кожен із прострочених платежів у розмірі 41969, 53 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилалась на те, що 29.11.2014 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, також у сторін народився син- ОСОБА_3 . Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 22.11.2018 року шлюб між ними було розірвано. Крім того, цим же рішенням суду з відповідача на користь ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання сина в розмір 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі вказаного рішення 19 березня 2019 року Вишгородським районним судом Київської області було видано виконавчий лист № 363/264/18, який на даний час перебуває на виконанні у Подільському районному відділі ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Згідно довідки-розрахунку Подільського районного відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 14 вересня 2020 р. № 58668603/2 заборгованість по сплаті аліментів станом на 31.08.2020 року становить 142 144, 95 грн. Загальна сума неустойки за період з 22.01.2018 року по 31.08.2020 року становить 41 969,53 грн. На підставі викладеного, позивач змушена звернутись до суду із вказаним позовом.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 27.10.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у вказаній справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 12.08.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, в якій зазначила, що позовні вимоги повністю підтримує та просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 до судового засідання не з`явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом направлення поштової кореспонденції з повісткою про виклик, а також шляхом розміщення оголошень на офіційному веб-сайті "Судова влада України". Раніше в судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Кацик І.Ю. подав відзив на позовну заяву, в якій просив відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 . Також зазначив, що починаючи з 01.03.2018 року та по 01.08.2019 року відповідач ніде не працював. У період з 01.08.2019 р. по 25.11.2019 р. відповідач працював у ТОВ «Промоушн Аутсорсинг». Починаючи з 26.11.2019 р. та по 01.03.2021 р відповідач був безробітним. З 01.03.2021 р. ОСОБА_2 працює на посаді бариста у ФОП ОСОБА_4 . Також вказав, що з 18.02.2018 року по даний час, відповідач проживає в АДРЕСА_1 , тому розмір заборгованості не може визначатися виходячи із середньої заробітної плати працівника у м. Києві.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Встановлено, згідно копії повторного свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 09.02.2018 р. Подільським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві з 29.11.2014 року між сторонами зареєстровано шлюб відділом державної реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1206.

Від шлюбу у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є неповнолітній син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в свідоцтві про народження дитини серії НОМЕР_2 , виданого виконавчим комітетом Хотянівської сільської ради Вишгородського району Київської області 18.01.2017 року, актовий запис № 2, сторони записані його батьками.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 22.11.2018 року шлюб між сторонами було розірвано та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина в розмір 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно довідки-розрахунку Подільського районного відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 14.09.2020 р. № 58668603/2 заборгованість по сплаті аліментів станом на 31.08.2020 року становить 142 144, 95 грн.

Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 Сімейного кодексу України, заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до ст. 187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду.

Відповідач не виконував свій обов`язок щодо утримання дитини, аліменти не сплачував та утворилася заборгованість, яка станом на 31.08.2020 року складає 142144,95 грн.

Згідно ч. 2 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника, якщо існує непогашена заборгованість, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці.

Частиною 7 вказаної статті вказано, що після закінчення строку, передбаченого законом для стягнення аліментів, за відсутності заборгованості із сплати аліментів підприємство, установа, організація, фізична особа - підприємець, фізична особа, які проводили відрахування, повертають виконавцю постанову про стягнення аліментів з відміткою про перерахування в повному обсязі стягувачу присуджених йому сум аліментів. Якщо відраховані з боржника суми аліментів не були перераховані стягувачу, виконавець письмово повідомляє стягувачу про розмір заборгованості, що утворилася, та роз`яснює йому права на звернення з позовом до підприємства, установи, організації, фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи, якщо така заборгованість утворилася з їхньої вини.

Строк передбачений законом для стягнення аліментів закінчується 06.01.2035 року.

З урахуванням вимог діючого законодавства, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення заборгованості по аліментам є передчасними, оскільки виконавчий лист перебуває на виконанні, всі питання щодо сплати аліментів за судовим рішенням вирішуються державним виконавцем при виконанні судового рішення. Станом на день винесення рішення виконавче провадження не закрито, задоволення вимог позивача в частині стягнення заборгованості по аліментам призведе до подвійного стягнення коштів з відповідача. У разі нездійснення державним виконавцем дій, передбачених Законом України "Про виконавче провадження", діючим законодавством передбачено порядок оскарження такої бездіяльності.

Суд звертає увагу, що сам факт наявності у відповідача заборгованості по аліментам, розмір якої стягувачем чи боржником не оспорюються у порядку, встановленому законом, не може бути прийнятий судом в якості підстави для стягнення цієї заборгованості у судовому порядку за окремим рішенням суду, оскільки права стягувача аліментів вже є захищеними, так як виконавчий лист про стягнення аліментів перебуває на виконанні у відділі державної виконавчої служби і обчислена державним виконавцем заборгованість підлягає стягненню у рамках виконавчого провадження про стягнення аліментів, по сплаті яких і виникла ця заборгованість. Повторне стягнення із боржника суми, яка має бути ним виплачена в порядку виконання рішення суду про стягнення аліментів недопустиме.

Таким чином, суд вважає безпідставною позовну вимогу про стягнення 142144,95 грн. заборгованості по сплаті аліментів з відповідача, оскільки наявне виконавче провадження, в межах якого проводиться стягнення вищевказаних аліментів, у зв`язку з чим суд прийшов до висновку про відмову в позові в цій частині.

Суд також не приймає до уваги твердження відповідача щодо непогодження з розрахунком середньомісячної заробітної плати по м. Києву, оскільки він проживає в с. Нові Петрівці Вишгородського району Київської області. Оскільки в порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України судом було витребувано інформацію щодо зареєстрованого місця проживання відповідача та 06.10.2020 року відділом обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в м.Києві та Київській області була надана інформація, згідно якої ОСОБА_2 проживає в АДРЕСА_2 .

Також відповідно до ч. 4 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження»: сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи. Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 не повідомляв державного виконавця ні про зміну місця проживання, ні про зміну місця роботи.

Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача пені за несплату аліментів, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Пленум Верховного Суду України в своїй постанові № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»у п. 22 роз`яснив, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Згідно з приписами ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні відповідної норми сімейного права, суд має врахувати висновки щодо застосування відповідних норм права викладених в постановах Верховного Суду.

Так, Верховний Суд у своїй постанові від 25.04.2018 року по справі № 572/1762/15-ц відступив від попередніх правових позицій щодо розрахунку пені та вказав, що пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Згідно формули обрахування пені, визначеній у постанові Верховного суду від 25.04.2018 року справа № 572/1762/15-ц, вказано наступне.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем сума неустоки (пені) за простроченння сплати аліментів за період з 01.01.2020 року по 31.08.2020 року становить 41969, 53 грн. та з даним розрахунком суд погоджується і приймає його до уваги.

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення пені є доведеними та обґрунтованими, базуються на чинному законодавстві, а тому підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Тому, відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача в рахунок держави слід стягнути судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 77, 81, 141, 223, 258, 263,ЦПК України, ст. 180, 196 СК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по сплаті аліментів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ) неустойку (пеню) за кожен із прострочених платежів у розмірі 41 969 (сорок одні тисяча дев`ятсот шістдесят дев`ять) гривень 53 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований: АДРЕСА_3 ) на користь держави судовий збір в розмірі 992,40 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , паспорт № НОМЕР_5 , виданий 25.08.2020 р., органом 8029, проживаючої: АДРЕСА_4 )

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 та фактично проживає: АДРЕСА_1

Головуючий М.Б. Баличева