Справа № 211/6057/21
Провадження № 2/211/1158/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2022 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Сарат Н.О.,

при секретарі Зоріній С.М.,

у відсутність сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за правилами спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд», Приватного виконавця Клименко Романа Васильовича, ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому просить суд стягнути солідарно з відповідачів матеріального збитку в сумі 24649,00 грн. та моральної шкоди по 30000,00 грн. з кожного відповідача.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що в липні 2021 року в КБ «Приватбанк» вона дізналась, що існує якесь нове провадження, щодо стягнення з неї заборгованості. Виконавче провадження відкрив приватний виконавець Клименко Р.В. на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С.

У неї є спори з ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» щодо квартири. В місті Кривому Розі ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» з ТОВ «ФК «Аланд» приходять до неї додому та залякують. Жодного договору з ТОВ «ФК «Аланд» вона не укладала, ніколи не проживала в місті Києві чи Житомирі. Однак за заявою ТОВ «ФК «Аланд» приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. виніс виконавчий напис № 36035 від 08.09.2020 року, на підставі якого приватний виконавець Клименко Р.В. відкриває виконавче провадження № 63416166 від 27.10.2020 року та вимагає стягнути з неї на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» заборгованість в розмірі 21800,00 грн., також виносить постанову про стягнення на свою користь основної винагороди в сумі 2180,00 грн. та мінімальних витрат в сумі 669,00 грн. 13.11.2020 року він виносить постанову про звернення стягнення на її заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Під час відкриття виконавчого провадження № 63416166 приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клименко Р.В. знав про кримінальне провадження відносно приватного нотаріуса Горай О.С.

Матеріальну шкоду їй завдано спільними діями ТОВ «ФК «Аланд», Приватного виконавця Клименка Романа Васильовича та ОСОБА_2 , колишнім приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу, яку вони повинні відшкодувати солідарно.

Крім матеріальної шкоди, їй також завдано моральну шкоду, яка виразилася у негативних емоціях та переживаннях з приводу введення в оману щодо умов договору та його фактичним виконанням, порушенні звичного способу життя та стосунків з оточуючими людьми.

В даному випадку, вважає розумним, виваженим та справедливим визначити розмір одноразового відшкодування їй моральної шкоди в сумі 30000,00 грн. з кожного відповідача окремо, враховуючи обставини спричинення моральної шкоди, ступінь вини кожного відповідача окремо, характер та обсяг її душевних, психічних страждань.

Ухвалою суду від 27 вересня 2021 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін.

У судове засідання сторони повторно не з`явилися, про день та час розгляду справи були повідомлені.

Позивач ОСОБА_1 до суду надав заяву про розгляд справи у її відсутність, та у відсутність її представника, на позовних вимогах наполягає.

Оскільки відповідачі своїми процесуальними правами участі у судовому засіданні не скористалися, відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк без поважних причин не надали, заяв та клопотань від них не надходило, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідачів за наявними у ній матеріалами, що містять достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін.

Матеріали справи свідчать про те, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень та надано достатньо часу для підготовки до судового засідання тощо. Окрім того, судом було вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством повноважень, щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи.

В зв`язку з цим в силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами.

Як встановлено судом, 08 вересня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. винесено виконавчий напис № 36035 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» заборгованість в розмірі 21800,00 грн..

На виконання виконавчого напису на підставі заяви стягувача, приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Клименко Р.В. 27 жовтня 2020 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису № 36035 від 08.09.2020 р. та 13 листопада 20207 року винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, яку направлено для відома сторонам виконавчого провадження та для виконання за місцем роботи боржника (а.с. 41-46 копії матеріалів виконавчого провадження).

Згідно із статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 56 Конституції України визначено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Згідно положень статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як роз`яснено у пунктах 3, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати у порушенні права власності, у порушені нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми при настанні інших негативних наслідків. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Тобто при вирішенні спору про стягнення моральної шкоди суду слід встановити: наявність заподіяної позивачу шкоди, протиправність діяння відповідача, наявність причинного зв`язку між заподіяною шкодою і протиправним діянням відповідача. При цьому кожна із вказаних обставин повинна бути підтверджена належними та допустимими доказами.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч. 5,6 статті 81 ЦПК України).

Відповідно до статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Позивачем не було надано доказів і не доведено факт протиправності дій або бездіяльності відповідачів, а також наявності причинного зв`язку між шкодою і протиправним діями завдавачів шкоди.

Так, виконавчий напис № 36035 від 08 вересня 2020 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Аланд» заборгованості в розмірі 21800,00 грн., вчинений приватним нотаріусом Горай О.С. станом на дату розгляду справи є чинним та не визнаний таким, що не підлягаю виконанню у встановленому законом порядку, що слугувало б підставою для вирішення питання щодо відшкодування шкоди.

Щодо посилання відповідача на кримінальне провадження відносно приватного нотаріуса Горай О.С., доказів суду не надано.

Такі посилання відповідача не можуть бути підставою для задоволення позову, оскільки відсутність кримінального провадження та обвинувального вироку щодо вчинення шахрайських дій конкретними особами, в силу презумпції невинуватості, не може свідчити про вчинення злочину стосовно позивача.

У випадку доведення винуватості у вчиненні шахрайських дій відповідачами, позивач, як потерпіла сторона, вправі звернутися до конкретних винних осіб з цивільним позовом про відшкодування заподіяних збитків в рамках кримінального провадження або ж у порядку цивільного судочинства після ухвалення обвинувального вироку.

Аналогічне стосується також договірних відносин з ТОВ «ФК «Аланд» та постанов приватного виконавця Клименка Р.В. по виконавчому провадженню № 63416166, які чинні, мають законну силу та підлягають обов`язковому виконанню органами, до яких вони спрямовані.

Таким чином, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині солідарного стягнення з відповідачів матеріальної шкоди в сумі 24649,00 грн.

Крім того, за встановлених обставин, враховуючи, що позивачем не надано доказів заподіяння відповідачами моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про відшкодуванню моральної шкоди також не підлягають задоволенню, оскільки будь-яких обставин, зокрема щодо заподіяння шкоди позивачу, причинного зв`язку між такою шкодою та діями відповідачів не встановлено, тому аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову за недоведеністю.

З аналізу статей 13, 15, 16 Цивільного кодексу України слідує, що право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Частиною 2 статті 16 ЦК України передбачено перелік способів захисту цивільних прав, які мають універсальний характер та можуть застосовуватися до всіх чи більшості суб`єктивних прав. Разом з тим, законодавцем передбачено, що такий перелік не є вичерпним та надано право суду захистити цивільне право або інтерес особи іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (частина 3 статті 16). Особа, законне право або інтерес якої порушено, може скористатися можливістю вибору між декількома способами захисту. Якщо спеціальні норми права визначають конкретні заходи з урахуванням специфіки порушеного права та характеру правопорушення, особа вправі скористатися такими способами захисту. Належний спосіб захисту, виходячи із застосування спеціальної норми права, повинен забезпечити ефективне використання даної норми у її практичному застосуванні - гарантувати особі спосіб відновлення порушеного права або можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об`єктивні підстави вважати, що позов не підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 статті 6 Конвенції ( 995_004 ) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З урахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства, який зводиться до права осіб цивільних правовідносин вільно розпоряджатися своїми матеріальними правами та процесуальними засобами їх здійснення, суд розглядає спір в межах заявлених позовних вимог.

За статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою.

Під способами захисту суб`єктивних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника (пункт 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16).

При цьому під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що спричиняє потрібні результати, наслідки, тобто матиме найбільший ефект по відновленню відповідних прав, свобод та інтересів на стільки, на скільки це можливо.

Вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права.

Тобто, ефективний спосіб захисту має бути таким, що відповідає змісту порушеного права, та таким, що забезпечує реальне поновлення прав особи, за захистом яких вона звернулась до суду, відповідно до вимог законодавства.

Не може суд прийняти до уваги наполягання позивача на позові, оскільки вони спростовуються вищенаведеним та ні чим об`єктивно не підтверджується.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки в задоволенні рішення відмовлено, а позивач звільнена від сплати судового збору за подання позову до суду, суд відносить витрати зі сплати судового збору на рахунок держави.

Приймаючи до уваги, що в задоволенні позовних вимог відмовлено, судові витрати по справі по сплаті витрат на правову допомогу покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 81, 141, 263, 265 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

в задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд», Приватного виконавця Клименко Романа Васильовича, ОСОБА_2 про відшкодування шкоди - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 18 липня 2022 року

Суддя: Н. О. Сарат