Справа № 750/501/22
Провадження № 2/750/559/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2022 року м. Чернігів Деснянський районний суд міста Чернігова у складі:

судді Карапута Л.В.,

секретаря Новик В.С.,

за участі позивача, представника відповідача Рожко С.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» про встановлення факту застосування агресивної і нечесної підприємницької практики та зобов`язання провести реструктуризацію,

в с т а н о в и в:

18.01.2022 позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про встановлення факту застосування агресивної і нечесної підприємницької практики та зобов`язання провести реструктуризацію.

В поданій виправленій позовній заяві від 25.01.2022 позивач просить встановити факт застосування агресивної та нечесної підприємницької практики, яку відповідач здійснив щодо позивача, шляхом направлення неправдивих відомостей та відмовою у проведенні реструктуризації; зобов`язати АТ КБ «Приватбанк» провести реструктуризацію по Кредитному договору № CNCNGI від 27.02.2008 року, укладеному між ОСОБА_1 та ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк», згідно з вимогами Закону України «Про весення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» № 1381-ІХ від 13.04.2021 року.

В обґрунтування позову зазначила, що 27 лютого 2008 року між ОСОБА_1 та ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк», був укладений Кредитний договір № CNCNGI від 27.02.2008. За умовами цього договору позивач отримала у кредит у розмірі 158500,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,00 % річних для придбання у власність окремої квартири з метою постійного проживання, строком користування до 27 лютого 2023 року. У забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором позивачем в іпотеку Банку згідно Договору іпотеки від 27.02.2008 року було передано квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 . У подальшому, додатковою угодою від 11.08.2008 відбулась зміна валюти зобов`язання за цим кредитним договором на долари США та визначено суму зобов`язання в розмірі 34 239,17 дол. США. У березні 2015 ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що внаслідок неналежного виконання кредитних зобов`язань перед банком існує прострочена заборгованість у розмірі 18 077 доларів 58 центів США, яка складається із заборгованості за кредитом - 15285 доларів 76 центів США, за процентами за користування кредитом - 1639 доларів 72 центи США, комісії за користування кредитом - 115 доларів 33 центи США, пені за несвоєчасне виконання зобов`язання - 165 доларів 53 центи США, а також з штрафів: 10 доларів 92 центи США - фіксована частина і 860 доларів 32 центи США - процентна складова, станом на 06.03.2015. Ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 06.02.2018 року задоволено нове клопотання АТ КБ «ПриватБанк» та призначено по справі № 369/33 84/15-п судово-економічну експертизу (у 3-х варіантах) про визначення розміру кредитної заборгованості ОСОБА_1 та її складових станом на 06.03.2015 року, проведення якої доручено Чернігівському відділенню Київського науково-дослідного інституту судових експертиз. Вказує на те, що у результаті порушення встановленого законом порядку використання іноземної валюти в Україні, банк вже отримав від позивача набагато більше грошових коштів, ніж повинна була сплатити банку згідно первісно погоджених умов кредитного договору, а саме, як засвідчено матеріалами судово-економічної експертизи по справі: У гривневому еквіваленті Н.І. Обушною сплачено 313 922,09 грн у доларах сплачено 41 709 дол. США, заборгованість у гривні відсутня. Окрім того, експертом надано розрахунок, який підтверджує той факт, що позичальником кредит згідно первісно погоджених умов договору було достроково повністю закрито ще у березні 2011 року». Остаточне вирішення цього спору по суті було ухвалене Постановою від 22.12.2021 Верховного Суду по справі 369/33 84/15-ц.

13.04.2021 Верховною Радою України був прийнятий Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» (1381-IX), яким внесено зміни у прикінцеві положення Закону України «Про споживче кредитування» (1734-УІІІ) в частині обов`язкового проведення реструктуризації кредитів, наданих в іноземній валюті. Цим Законом встановлено критерії перерахунку розміру заборгованості та встановлено порядок проведення реструктуризації. Звертає увагу на те, що протягом 2021 року позивач неодноразово зверталась до Банку з пропозиціями про добровільне повне погашення заборгованості (у рамках чинного на той час рішення Чернігівського апеляційного суду від 22.01.2019 р.) та врегулювання спірної ситуації в позасудовому порядку. Вважає, що здійснений нею, відповідно до приписів Закону України «Про споживче кредитування», перерахунок заборгованості, поданий Відповідачу є вірним, станом на дату проведення реструктуризації, а відмова Відповідача у проведенні реструктуризації є зловживання правом та грубим порушенням приписів Закону України «Про захист прав споживачів» в частині подання неправдивої інформації та ухиленні здійснення реструктуризації.

18.02.2022 представник відповідача подав письмовий відзив на позовну заяву в якому просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що відповідно до кредитного договору від 27.02.2008 року ОСОБА_1 надано кредит не в іноземній валюті, а в національній валюті - гривні, а відповідно до згаданого Закону реструктуризації підлягає кредит, шо наданий в іноземній валюті.

Позивач подала відповідь на відзив в якому зазначила, що предметом кредитного договору № CNCNGI від 27.0І2008. був кредит та визначено початкове зобов`язання у розмірі 158 500,00 гривень.

Додатковою угодою від 11.08.2008 відбулась зміна предмету договору - зміна валюти зобов`язання на долари США та визначено суму зобов`язання в розмірі 34 239,17 дол.США.

Цією додатковою угодою було змінено всі розділи кредитного договору № CNCNGI від 27.02.2008, у тому числі й розділ 1 «Предмет договору» і розділ 8 «Особливі умови» кредитного договору. Пунктом 8.1 цієї додаткової угоди встановлено: «Банк зобов`язується надати кредит у розмірі 34 239,17 дол.США». Тобто відповідач добровільно змінив предмет договору та видав кредит у доларах США.

У подальшому Відповідач, не погоджуючись із постановою Чернігівського апеляційного суду від 22 січня 2019 року по справі № 369/33 84/15-ц про виконання зобов`язання в гривні, подавав касаційну скаргу про зміну валюти виконання зобов`язання, і його касаційну скаргу було задоволено - резолютивну частину цієї постанови змінено та викладено в новій редакції: Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість за кредитом у розмірі 6 488,94 доларів США, заборгованість за процентами за користування кредитом у розмірі 623,00 доларів США, неустойку у розмірі 165,69 доларів США. Вважає, що відповідач в судовому порядку підтвердив існування зобов`язання в іноземній валюті шляхом винесеної постанови Верховного Суду.

Пунктом 7 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», зобов`язання позичальників за договорами про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, що відповідають зазначеним у цьому пункті критеріям (незалежно від дати укладення договору), підлягають обов`язковій реструктуризації на вимогу позичальника, а тому просила суд зобов`язати АТ КБ «Приват Банк» провести реструктуризацію по Кредитному договору № CNCNGI від 27.02.2008 року, укладеному між ОСОБА_1 та ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк», згідно з вимогами Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» № 1381-IX від 13.04.2021 року.

У судовому засіданні позивач просила позов задовольнити та пояснила, що двічі письмово зверталась до «ПриватБанку» 20.05.2021 та 13.01.2022 з вимогою провести реструктуризацію. Позивачу було відмовлено, не вказуючи причину такої відмови, в зв`язку з цим просить суд встановити факт застосування агресивної та нечесної підприємницької практики, яку відповідач здійснив щодо неї шляхом відмови у проведенні реструктуризації.

Представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову посилаючись на відсутність порушеного права на момент звернення позивача до суду, оскільки для наданні відповіді на звернення позивача із заявою про проведення реструктуризації зобов`язань від 13.01.2022 відповідач має 60 днів для прийняття відповідного рішення, а тому при зверненні позивача до суду, відповідачем не було порушено її прав. Письмову відповідь позивачу було надано на її звернення, проте саму відповідь про відмову позивач до суду не подавала, тому не є предметом розгляду і неоскаржується позивачем. В преамбулі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті», вказується, що зобов`язаний позичальник за договором про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, що відповідає зазначеному критерію, підлягає обов`язковій реєструктуризації на умовах і в порядку, визначених цим законом. За кредитним договором, укладеним з позивачем ОСОБА_1 , кредит був наданий саме в національный валюті, в подальшому вже за заявою самого позивача було змінено валюту зобов`язання. Тобто заміна валюти відбулась в процесі виконання умов договору за письмовою згодою ОСОБА_1 , а оскільки укладення кредиту відбулось в національній валюті, тому АТ КБ «ПриватБанк» вважає неможливим провести реструктуризацію.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача та дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 27 лютого 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений договір про іпотечний кредит - на придбання квартири № CNCNGI, згідно з яким ПАТ КБ «ПриватБанк» надало ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 158 500,00 грн зі сплатою 15,00 % річних на фактичний залишок заборгованості за кожен календарний місяць, виходячи з фактичної кількості календарних днів у місяці і 360 днів у році, на строк до 27 лютого 2023 року.

На виконання вказаного договору ПАТ КБ «ПриватБанк» перерахувало Дочірньому підприємству«УкрСіверБуд» Закритому акціонерному товариству «ДСК»158 500,00 грн. як оплату придбаної ОСОБА_1 нерухомості.

11 серпня 2008 року ОСОБА_1 звернулася до банку з заявою про зміну валюти кредиту за договором від 27 лютого 2008 року № CNCNGI, згідно з якою просила конвертувати залишок заборгованості за цим договором в розмірі 158 869,76 грн в валюту долар США за курсом процесінгу на дату укладення додаткової угоди до договору.

11 серпня 2008 року сторони уклали додаткову угоду до договору про іпотечний кредит від 27 лютого 2008 року № CNCNGI, згідно з якою ОСОБА_1 отримала від ПАТ КБ «ПриватБанк» шляхом перерахування на рахунок грошові кошти в сумі 34 239,17 дол. США, що еквівалентно 158 869,76 грн залишку заборгованості за договором про іпотечний кредит від 27 лютого 2008 року № CNCNGI станом на 11серпня 2008 року, у вигляді строкового кредиту на строк з 27 лютого 2008 року до 27 лютого 2018 року зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,17 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за резервування ресурсів у розмірі 3 % річних від суми зарезервованих ресурсів та винагороди за проведення додаткового моніторингу.

08 лютого 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду 2 до кредитного договору від 27 лютого 2008 року № CNCNGI, згідно з якою ПАТ КБ «ПриватБанк» надало, а ОСОБА_1 отримала шляхом перерахування на рахунок № НОМЕР_1 грошові кошти в сумі 34 598,91 дол. США у вигляді строкового кредиту для придбання нерухомості на строк з 27 лютого 2008 року до 27 лютого 2018 року зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,17 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за резервування ресурсів у розмірі 3 % річних від суми зарезервованих ресурсів та винагороди за проведення додаткового моніторингу.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 15 червня 2016 року у справі № 750/3879/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживача, визнання умови кредитного договору недійсною, визнання дій незаконними, зобов`язання вчинити дії, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 12 вересня 2016 року, позов задоволено частково: визнано недійсною умову підпункту "в" пункту 8.9 договору про іпотечний кредит від 27 лютого 2008 року № СNCNGI щодо права банку збільшувати розмір відсоткової ставки в односторонньому порядку у разі здійснення поточних коливань відсоткових ставок за вкладами та/або кредитами, або зміни у грошово-кредитній політиці НБУ; визнано незаконними підвищення ПАТ КБ «Приватбанк» в односторонньому порядку фіксованої відсоткової ставки з 27 липня 2008 року за цим договором з 15 % до 25,08 % річних; зобов`язано ПАТ КБ «ПриватБанк» здійснити перерахунок відсотків за користування кредитом, починаючи з 27 липня 2008 року з 25,08 % річних до 15,00 % річних відповідно до умов договору про іпотечний кредит від 27 лютого 2008 року № СNCNGI та провести перерахунок платежів з погашення кредиту й сплаті нарахованих відсотків за користування кредитними коштами за період з 27 липня 2008 року до 11 серпня 2008 року за ставкою у розмірі 15,00 % річних відповідно до умов цього договору У мотивувальній частині рішення суду першої інстанції зазначено, що суд вважає додаткову угоду від 27 лютого 2008 року № 1 неукладеною.

Постановою Верховного Суду від 03 травня 2018 року ухвалу апеляційного суду скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 05 грудня 2018 року рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 15 червня 2016 року у справі № 750/3879/16-ц скасовано в частині визнання недійсною умови підпункту "в" пункту 8.9 договору про іпотечний кредит від 27 лютого 2008 року № СNCNGI щодо права банку збільшувати розмір відсоткової ставки в односторонньому порядку у разі здійснення поточних коливань відсоткових ставок за вкладами та/або кредитами, або зміни у грошово-кредитній політиці НБУ, визнання незаконним підвищення ПАТ КБ «ПриватБанк» в односторонньому порядку фіксованої відсоткової ставки з 27 липня 2008 року за цим договором з 15 % до 25,08 % річних, зобов`язання ПАТ КБ «ПриватБанк» здійснити перерахунок відсотків за користування кредитом, починаючи з 27 липня 2008 року з 25,08 % річних до 15,00 % річних відповідно до умов цього ж договору та провести перерахунок платежів ОСОБА_1 з погашення кредиту й сплати нарахованих відсотків за користування кредитними коштами за період з 27 липня 2008 року до 11 серпня 2008 року за ставкою у розмірі 15,00 % річних відповідно до умов договору про іпотечний кредит від 27 лютого 2008 року № СNCNGI, зобов`язання ПАТ КБ «ПриватБанк» здійснити перерахунок всіх сплачених ОСОБА_1 платежів за цим договором за період з 11 серпня 2008 року до 15 грудня 2014 року згідно з первісними письмово погодженими умовами договору про іпотечний кредит від 27 лютого 2008 року № СNCNGI000000477, відмовивши в позові в цій частині. В іншій частині рішення залишено без змін . У постанові Чернігівського апеляційного суду від 05 грудня 2018 року зазначено, що всі укладені сторонами кредитні правочини є дійсними.

Постановою Верховного Суду від 22.12.2021 касаційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задоволено. Постанову Чернігівського апеляційного суду від 22 січня 2019 року змінино, виклавши її резолютивну частину у такій редакції: Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість за кредитом у розмірі 6 488,94 доларів США, заборгованість за процентами за користування кредитом у розмірі 623,00 доларів США, неустойку у розмірі 165,69 доларів США. В іншій частині постанову Чернігівського апеляційного суду від 22 січня 2019 року залишено без змін. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» судові витрати у розмірі 7 308,00 грн.

20.05.2021 позивач направила відповідачу заяву на проведення реструктуризації та 26.05.2021 отримала відповідь, що заява знаходиться на опрацюванні (а.с. 36-41).

Листом від 15.06.2021 Акціонерне товариство КБ «Приват Банк» надано письмову відповідь за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про проведення реструктуризації зобов`язань за кредитним договором №CNCNGI від 27.02.2008 року, вказавши, що згідно з вимогами Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті", що одержана Банком 20.05.2021 року, повідомляє про відмову у проведенні реструктуризації у зв`язку з: невідповідністю зобов`язань за Кредитним договором критеріям, що встановлені згідно з законодавством України (зокрема Закону України Про споживче кредитування), ненаданням необхідних для проведення реструктуризації документів, що встановлені / надання яких вимагалось Банком згідно з законодавством України (зокрема, Законом України Про споживче кредитування). Нарахування проводяться згідно Вашого кредитного договору №CNCNGI від 27.02.2008року, у разі виникнення питань щодо зарахування коштів у Вас є можливість замовити виписку у будь-якому відділенні АТ КБ "ПРИВАТБАНК", або отримати її безкоштовно в «Приват24» Розрахунок заборгованостей надається тільки за запитом суду і безпосередньо співробітниками банку співробітникам суду (а.с. 42).

13.01.2022 позивач повторно подала заяву про рестурктурищацію зобов`язань за кредитним договором №CNCNGI від 27.02.2008 року в рамках прикінцевих положень Закону України «Про споживче кредитування», в якій просила прийняти заяву про реструктуризацію зобов`язань, зробити перерахунок заборгованості, згідно вимог чинного законодавства (а.с. 43-47).

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 01 червня 2022 року заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню у справі № 369/3384/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист № 369/3384/15-ц (2/750/647/16), виданий Деснянським районним судом м. Чернігова 22 квітня 2019 року, відповідно до якого стягнуто з ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» (місцезнаходження: вул. Грушевського, № 1-Д, м. Київ, 01001, ) 148531 (сто сорок вісім тисяч п`ятсот тридцять одну) грн. 84 коп. заборгованості за кредитом, 14260 (чотирнадцять тисяч двісті шістдесят) грн. 47 коп. заборгованості за процентами за користування кредитом, неустойку в сумі 3788 (три тисячі сімсот вісімдесят вісім) грн 98 коп., 4866 (чотири тисячі вісімсот шістдесят шість) грн 12 коп. на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Вказаним судовим рішенням встановлено, що після видачі виконавчого листа на підставі постанови Чернігівського апеляційного суду від 22 січня 2019 року, зміст цього рішення був змінений постановою Верховного суду від 22 грудня 2021 року та викладено по іншому його резолютивну частину, тому суд дійшов до висновку про наявність підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» зобов`язання позичальників за договорами про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, що відповідають зазначеним у цьому пункті критеріям (незалежно від дати укладення договору), підлягають обов`язковій реструктуризації на вимогу позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або його представника (за законом або за наявності довіреності на вчинення таких дій) у порядку та на умовах, встановлених цим пунктом.

Підпунктом 11 пункту 7 Прикінцевих положень Закону України «Про споживче кредитування» встановлено, що сукупна сума усієї заборгованості (простроченої заборгованості та заборгованості, строк сплати якої не закінчився) із сплати кредиту, отримана за результатами проведення передбачених підпунктами 8, 9 та 10 обчислень, виражається у гривні із застосуванням такого курсу гривні до відповідної іноземної валюти (в якій виражена така заборгованість або у якій визначено грошовий еквівалент такої заборгованості): середнє значення між офіційним курсом гривні до такої іноземної валюти, встановленим Національним банком України на день проведення реструктуризації, та офіційним курсом гривні до такої іноземної валюти, встановленим Національним банком України на дату надання кредиту. Така сума заборгованості із сплати кредиту вважається не погашеною за результатами проведення реструктуризації; сукупна сума заборгованості із сплати процентів за користування кредитом за період до дня, що передує дню проведення реструктуризації, отримана за результатами проведення передбачених підпунктами 8, 9 та 10 обчислень, виражається у гривні із застосуванням такого курсу гривні до відповідної іноземної валюти (в якій виражена така заборгованість або у якій визначено грошовий еквівалент такої заборгованості): середнє значення між офіційним курсом гривні до такої іноземної валюти, встановленим Національним банком України на день проведення реструктуризації, та офіційним курсом гривні до такої іноземної валюти, встановленим Національним банком України на дату надання кредиту. Така сума заборгованості із сплати процентів за користування кредитом за період до дня, що передує дню проведення реструктуризації, вважається не погашеною за результатами проведення реструктуризації. У разі якщо сукупна сума заборгованості із сплати кредиту (що вважається не погашеною за результатами проведення реструктуризації) та заборгованості із сплати процентів за користування кредитом за період до дня, що передує дню проведення реструктуризації (яка вважається не погашеною за результатами проведення реструктуризації), має від`ємне значення, таке від`ємне значення вважається таким, що дорівнює нулю;

Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживача підприємницька практика вважається такою, що вводить в оману, якщо вона спонукає або може спонукати споживача дати згоду на здійснення правочиву; на який в іншому випадку він не погодився б, шляхом надання йому неправдивої чи неповної інформації або ненадання інформації про: 10) права споживача, у тому числі право відмовитися від продукції (для відповідних видів товарів, робіт і послуг), право на заміну продукції або відшкодування збитків.

Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору.

Відповідно до обставин справи, як вже зазначалось вище, 27.02.2008 року між сторонами укладено кредитний договір про надання кредиту в національній валюті, а відповідно до згаданого Закону реструктуризації підлягає кредит, шо наданий в іноземній валюті. Починаючи з 2015 року й по грудень 2021 року між сторонами велася судова робота з приводу укладеного кредитного договору. Як встановлено судом, між сторонами укладено кредитний договір, який не визнано недійсним, нікчемним.

Також, обґрунтовуючи свої позовні вимоги ОСОБА_1 зазначає, що Банком порушено п. 14 ч. 3 та п. 4 ч. 4 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживача», відповідно до яких забороняється вводити в оману шляхом поширення недостовірної інформації про стан ринку або можливість придбати продукцію з метою спонукання споживача придбати продукцію на менш вигідних для нього умовах оскільки розцінюється як недобросовісна підприємницька діяльність, а також агресивною є підприємницька практика, яка фактично містить елементи примусу, докучання.

Разом з тим, позивачем не надно суду беззаперечних доказів на підтвердження того, шо відповідачем було порушено вказані норми при надані кредиту в 2008 році чи розглядаючи заяву про проведення реструктуризації від 20.05.2021 року без порушення строків її розгляду. Крім того, надана письмова відповідь від 15.06.2021 містить мотиви відмови в задоволенні заяви, які не оспорюються позивачем.

Згідно з ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає: 1) вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції; 2) будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткій, незрозумілій або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає будь-яку діяльність, що вводить споживача в оману або є агресивною.

Як агресивні забороняються такі форми підприємницької практики: 1) створення враження, що споживач не може залишити приміщення продавця (виконавця) без укладення договору або здійснення оплати; 2) здійснення тривалих та/або періодичних візитів до житла споживача, незважаючи на вимогу споживача про припинення таких дій або залишення житла; 3) здійснення постійних телефонних, факсимільних, електронних або інших повідомлень без згоди на це споживача; 4) вимога оплати продукції, поставленої продавцем (виконавцем), якщо споживач не давав прямої та недвозначної згоди на її придбання. Перелік форм агресивної підприємницької практики не є вичерпним.

Крім того, як роз`яснено у рішенні Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року у справі № 15-рп/2011 положення п. п. 22, 23 ст. 1, ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

У Директиві 2005/29/ЄС Європейського Парламенту та Ради Європи від 11 травня 2005 року щодо несправедливих видів торговельної практики зазначається, що фінансові послуги через їхню складність та властиві їм серйозні ризики потребують встановлення детальних вимог, включаючи зобов`язання торговця. Оманливі види торговельної практики утримують споживача від поміркованого і, таким чином, ефективного вибору.

Директива розділяє комерційну діяльність, що вводить в оману на дію і бездіяльність та застосовується до правовідносин до і після укладення угоди.

Згідно з п. 2 ст. 7 Директиви, комерційна діяльність вважається такою, що вводить в оману, якщо вона містить недостовірну інформацію або створює загальне враження, що вводить чи може ввести в оману, навіть, якщо інформація вірна у відношенні одного або декількох елементів такої інформації.

Разом з тим, бездіяльністю, що вводить в оману вважається така комерційна діяльність, в котрій, виходячи з фактичної ситуації, приймаючи до уваги всі особливості, обставини та обмеження комунікативного середовища, продавець не надає суттєво необхідної середньостатистичному споживачеві інформації для прийняття обдуманого рішення щодо угоди, що веде або може призвести до укладення середньостатистичним покупцем угоди, яка не була б укладена ним при інших обставинах. Також, бездіяльністю, яка вводить в оману визнається ненадання продавцем або несвоєчасне надання в двоякій, нечіткій, незрозумілій формі інформації, що вважається суттєвою. Зокрема, суттєвою є інформація про ціну угоди.

За змістом вимог статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору.

Аналогічний правовий висновок міститься й у постанові Верховного Суду України № 6-1341цс15 від 02 грудня 2015 року, ухваленої за результатом розгляду заяви про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України, в редакції від 18.03.2004 року, яка мала враховуватися судами загальної юрисдикції при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин на час ухвалення оскаржуваного судового рішення (ч. 2 ст. 214, ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України, в редакції від 18.03.2004 року).

Позивач письмову відповідь на повторну заяву про реструктуризацію зобов`язань за кредитним договором №CNCNGI від 27.02.2008 року в рамках прикінцевих положень Закону України «Про споживче кредитування» від 13.01.2022 суду не надала, пояснивши відсутності в неї ний час даної відповіді, підстави відмови не оскаржує.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку про відсутність правових підстав для встановлення факту застосування агресивної та нечесної підприємницької практики, оскільки в судовому засіданні не було встановлено направлення відповідачем будь-яких неправдивих відомостей позивачу, а підстави відмови у проведенні реструктуризації позивачем неоскаржуються. Із змісту даної норми Закону чітко видно, що вона надає банку право провести реструктуризацію боргу, а не покладає на нього обов`язок. Тобто, проведення такої реструктуризації залежить виключно від волевиявлення банку, чого в даному випадку не встановлено. Така позиція законодавця обумовлена положеннями Цивільного кодексу України щодо свободи договору.

Належних та допустимих доказів, в порушення ст. ст. 76-81 ЦПК України, позивачем, в обґрунтування своїх позовних вимог суду не надано.

З огляду на вищевикладене та приймаючи до уваги встановлені судом обставини і визначені виниклі спірні правовідносини, суд вважає, що позовні вимоги в частині встановлення факту застосування агресивної та нечесної підприємницької практики задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання.

Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Вирішуючи спір, суд зобов`язаний надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачем у даній справі не надано доказів про порушення її прав та інтересів з боку відповідача АТ КБ "Приват Банк при розгляді повторної заяви від 13.01.2022, відмова не оспорюється, а відсутність таких порушень не породжує для неї права на захист в обраний спосіб та з вказаних у позові підстав, тому в задоволенні вимоги про зобов`язання АТ КБ «Приватбанк» провести реструктуризацію по Кредитному договору № CNCNGI від 27.02.2008 року, укладеному між ОСОБА_1 та ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк», згідно з вимогами Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» № 1381-ІХ від 13.04.2021 року, слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 141, 264, 265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

в задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» про встановлення факту застосування агресивної і нечесної підприємницької практики та зобов`язання провести реструктуризацію, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 15.07.2022

Суддя Л.В. Карапута