Єдиний унікальний номер 741/1459/21
Провадження № 2/741/208/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Носівка 01 липня 2022 року

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Киреєва О.В.,

з участю секретаря судового засідання Герасимчук Н.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Носівської об`єднаної територіальної громади в особі Носівської міської ради Чернігівської області про визнання права власності на нерухоме майно,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що житловий будинок АДРЕСА_1 відносився до типу колгоспного двору, станом на 15 квітня 1991 року в ньому були зареєстровані та проживали він (позивач), ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після смерті ОСОБА_2 спадщину прийняли дружина ОСОБА_3 та син ОСОБА_4 , а після смерті ОСОБА_3 син ОСОБА_4 . Він (позивач) прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4 , але нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину на частину зазначеного житлового будинку, яка належала ОСОБА_4 . Він (позивач) звертався до державного реєстратора з метою реєстрації за собою права власності на належну йому, як члену колишнього колгоспного двору, частину зазначеного житлового будинку, але отримав відмову.

ОСОБА_1 просив суд визнати за ним право власності на:

- 3/4 частини житлового будинку АДРЕСА_1 з господарськими будівлями і спорудами у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

- 1/4 частину житлового будинку АДРЕСА_1 з господарськими будівлями і спорудами, як членом колишнього колгоспного двору.

У судове засідання позивач та його представник адвокат Гунько О.Ю. не з`явилися, представник подав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просив їх задовольнити, розгляд справи проводити без його участі та участі позивача.

У судове засідання представник Носівської міської ради Чернігівської області не з`явився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що міська рада визнає позовні вимоги, не заперечує проти задоволення позову, просив розгляд справи проводити без участі їх представника.

Суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності учасників справи за наявними у справі доказами, оскільки в даному випадку відсутні підстави, передбачені ст. 223 ЦПК України, для його відкладення.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

У судовому засіданні встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 відносився до типу колгоспного двору, станом на 15 квітня 1991 року в ньому були зареєстровані ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , що підтверджується матеріалами справи (а.с. 14; 18).

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

За таких обставин ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 належало по 1/4 частині житлового будинку АДРЕСА_1 , як членам колишнього колгоспного двору.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 8).

У судовому засіданні встановлено, що за життя ОСОБА_2 заповіту не складав, спадкова справа після його смерті не заводилася, в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадщину після його смерті прийняли дружина ОСОБА_3 та син ОСОБА_4 , як спадкоємці першої черги за законом, які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 11; 12; 15; 36-38).

Таким чином, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у рівних частинах (по 1/8 частині кожен) успадкували після смерті ОСОБА_2 належну йому 1/4 частину житлового будинку АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 9).

У судовому засіданні встановлено, що за життя ОСОБА_3 заповіту не складала, спадкова справа після її смерті не заводилася, в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадщину після її смерті прийняв син ОСОБА_4 , як спадкоємець першої черги за законом, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 12; 16; 39-41).

Таким чином, ОСОБА_4 успадкував після смерті ОСОБА_3 належні їй 3/8 частини житлового будинку АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 10).

У судовому засіданні встановлено, що за життя ОСОБА_4 заповіту не складав, спадщину після його смерті прийняв рідний брат ОСОБА_1 , як спадкоємець другої черги за законом, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 42-47).

Таким чином, ОСОБА_1 успадкував після смерті ОСОБА_4 належні йому 3/4 частини житлового будинку АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частини зазначеного житлового будинку, які належали ОСОБА_4 , у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документа на будинок, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 488/02-31 від 30 квітня 2021 року (а.с. 23).

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У судовому засіданні встановлено, що позивач звертався до державного реєстратора з метою реєстрації за собою права власності на належну йому, як члену колишнього колгоспного двору, частину житлового будинку АДРЕСА_1 , але йому було відмовлено у зв`язку із тим, що державний реєстратор не наділений правом визначення часток у праві спільної сумісної власності на нерухоме майно колгоспного двору, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 56).

З матеріалів справи вбачається, що на житловий будинок АДРЕСА_1 виготовлена технічна документація, що підтверджується її копією (а.с. 19-21).

Проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Ураховуючи те, що відповідач не вчинив жодних дій, які б порушували права позивача, судові витрати по сплаті судового збору необхідно покласти за рахунок позивача.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 120, 123 ЦК УРСР, ст.ст. 392, 1261, 1262, 1268 ЦК України, ст.ст. 259, 263, 264, 265, 273, 354 ЦПК України, постановою Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , право власності на:

- 3/4 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 61,9 кв. м, житловою площею 25,7 кв. м, з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

- 1/4 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 61,9 кв. м, житловою площею 25,7 кв. м, з господарськими будівлями та спорудами, як членом колишнього колгоспного двору.

Судові витрати по сплаті судового збору покласти за рахунок позивача.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В.Киреєв