Справа № 405/105/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

30 листопада 2022 року м. Кропивницький

Ленінський районний суд міста Кіровограда у складі:

головуючого судді Драного В.В.

за участю секретаря Дятел О.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ТОВ «Вердикт-Капітал» звернулось до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики № -13329 від 02.10.2020 року у розмірі 28709,07 грн. В обґрунтування позову зазначено, що 02.10.2020 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» та ОСОБА_1 було укладено договір позики № -13329 «Проста позика», відповідно до якого, кредитодавець надав позичальнику грошові кошти у сумі 3 000,00 гривень шляхом перерахування кредитних коштів на банківську картку позичальника, зареєстровану для цієї цілі в особистому кабінеті на сайті кредитодавця. Договір позики укладено в електронній формі на умовах пропозиції (оферти) на укладення електронного договору позики № -13329 від 02.10.2020 року, що акцептована відповідачем ОСОБА_1 02.10.2020 року шляхом підписання електронним підписом відповідача (вчиненим одноразовим ідентифікатором). Генерація та надсилання одноразового ідентифікатора, використаного для підписання заявки і відповідно, укладення договору, здійснюється наступним чином: клієнт на веб-сайті натискає відповідну кнопку для підписання заявки/договору, силами програмного забезпечення генерується одноразовий ідентифікатор ключа для підписання, доступу до якого працівники товариства не мають. Вказаний ключ автоматично через АРІ-сервіс надсилається на телефонний номер клієнта, верифікований в його особистому кабінеті на сайті. Для цього використовуються послуги оператора смс-відправлень. Після введення клієнтом згенерованого ключа у відповідне поле для підписання, програма звіряє згенерований та введений ключ, і у випадку їх співпадіння заявка/договір вважаються підписаним. Відповідач ОСОБА_1 здійснила дії, спрямовані на укладання договору позики шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, кредитодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі 3 000,00 гривень. Перерахування грошових коштів на картку позичальника було здійснено за допомогою компанії ТОВ «Універсальні платіжні рішення», яка відповідно до умов договору доручення на здійснення переказу коштів № ФК-П-20/08-08 від 20.08.2020 року, що укладений між ТОВ «Універсальні платіжні рішення» та ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс», зобов`язалась надавати технічну можливість в перерахуванні коштів на картку позичальника на підставі укладеного договору позики. Пропозиція (оферта) на укладення електронного договору позики № -13329 підписано ОСОБА_1 20.10.2020 року електронним цифровим підписом (одноразовий ідентифікатор в якості особистого підпису), який було надіслано за допомогою смс-повідомлення на телефонний номер, зазначений позичальником в особистому кабінеті на сайті кредитодавця.

Згідно з п. п. 2.3. договору позики, дата видачі кредиту 20.10.2020 року, дата повернення кредиту 22.10.2020 року (включно), термін користування кредитом 20 діб. Станом на дату звернення до суду з позовною заявою, строк повернення грошових коштів наступив, але відповідач не виконує свої зобов`язання, позику не повертає та не сплачує проценти за користування коштами. 23.06.2020 року між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір про відступлення прав вимоги № 23-06/20 до боржників за договорами позики, у тому числі, за договором позики № -13329 від 02.10.2020 року, що укладений між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та ОСОБА_1 , сума заборгованості за яким станом на 15.12.2021 року становить 28709,07 гривень та складається з: 3 000,00 гривень заборгованість за основною сумою боргу (тіло кредиту); 1 180,00 гривень заборгованість за відсотками, нарахована за акційною відсотковою ставкою; 24175,73 гривень заборгованість за відсотками, нарахована відповідно до п. 9.7. договору; 353,34 гривень індекс інфляції.

Посилаючись на вказані обставини позивач просив стягнути з відповідача вказану заборгованість та понесені позивачем судові витрати в сумі 2270,00, 00 грн. судового збору та 9000,00 грн. витрати на правову допомогу.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 11.01.2022 року відкрито провадження у вказаній справі за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. 19.08.2022 року за вх. № 4342 до суду від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без присутності представника ТОВ «Вердикт Капітал», проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує.

Відповідач у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку, правом подання відзиву на позовну заяву не скористалась.

Згідно ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 02.10.2020 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір позики № -13329 «Проста позика», відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» прийняло на себе зобов`язання надати відповідачу грошові кошти, в сумі 3 000,00 грн, шляхом перерахування кредитних коштів на банківську картку, зареєстровану для цієї цілі в особистому кабінеті на сайті кредитодавця (а.с. 8-16)

Вказаний договір укладено в електронній формі на умовах пропозиції (оферти) на укладення електронного договору позики № -13329 від 02.10.2020 року, шляхом підписання електронним підписом відповідача, вчиненим одноразовим ідентифікатором з урахуванням положень ч.6 і 12 п.1 ст. 3, ст. 12, п. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», ч. 1 ст. 205 ЦК України.

Перерахування грошових коштів на картку відповідача було здійснено за допомогою компанії ТОВ «Універсальні платіжні рішення», яка в свою чергу, зобов`язалась надавати технічну можливість в перерахуванні коштів на картку відповідача.

Відповідно до пункту 2.3 договору позики, дата видачі кредиту 02.10.2020 року, дата повернення кредиту 22.10.2020 року (включно), терміном користування кредитом 20 діб.

Відповідно до пункту 2.5 вказаного договору, за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплатити товариству плату згідно графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору, і яким визначено плату за користування кредитом у розмірі 1,95 % за кожен день користування кредитом.

Пунктом 2.7 договору встановлено, що плата за користування кредитом нараховується в процентному значені, за фактичну кількість днів, користування кредитом починається у дату списання кредитних коштів з рахунку товариства і закінчується у дату зарахування сум кредиту та плати за користування кредитом на рахунок товариства.

За наданим позивачем розрахунком заборгованість відповідача за вказаним договором позики станом на 15.12 2021 року становить 28709 грн 07 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 3 000,00 грн.; заборгованість за відсотками, що нарахована за акційною відсотковою ставкою - 1 180,00 грн.; заборгованість за відсотками, нарахована відповідно до пункту 9.7. договору 24175,73 грн. (а.с. 20).

Пунктом 9.7. договору визначено, що сторони погодились після закінчення строку дії цього договору, проценти за користування кредитом можуть бути нараховані згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України у розмірі передбаченому п.п. 9.4. цього договору та підлягають сплаті не пізніше дня, що слідує за днем відправлення відповідної вимог позикодавця позичальнику засобами ІТС та/чи на адресу електронної пошти позичальника.

Згідно з підпунктом 9.4. позичальник сплачує товариству плату за користування кредитом з розрахунку 702,00 проценти річних.

За умовами підпункту 4.2.7 пункту 4.2. цього договору товариство має право відступити у будь-який спосіб (цесія, факторинг) права вимоги за цим договором будь-якій третій особі, без додаткового повідомлення про це позичальника.

Згідно договору відступлення прав вимоги № 23-06/20 від 23 червня 2020 року ТОВ «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» - кредитор, передає (відступає) ТОВ «Вердикт Капітал» - новому кредитору, за плату, а новий кредитор приймає належні кредиторові права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за договорами позики вказаними у реєстрах боржників (додаток № 1 до договору), укладеними між кредитором і боржниками (портфель заборгованості). За цим договором здійснюється відступлення прав вимоги щодо портфелей заборгованості, сформованих первісним кредитором за власним рішенням відповідно до форми, встановленої додатком 1 до цього договору (а.с. 28-35).

Пунктом 6.2.3 цього договору визначено, що права вимоги переходять до нового кредитора з моменту підписання сторонами додатку № 2 до цього договору, після чого новий кредитор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості.

Згідно з пунктом 6.3. цього договору, в редакції додаткової угоди від 23 червня 2002 року з моменту переходу до нового кредитора, відповідно до умов п. 6.2.3. цього договору, новий кредитор заміняє кредитора у договорах позики, що входять до портфеля заборгованості, та набуває всіх прав ( втому числі прав грошових вимог) кредитора за цими договорами позикик. Разом з правами вимоги до нового кредитора переходять всі інші пов`язані з ними права, в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав. З дати відступлення прав вимоги новий кредитор має право здійснювати нарахування та стягнення процентів (втому числі за період користування коштами до моменту переходу прав за цим договором, якщо вони не були нараховані кредитором) за договорами позики за умови дотримання вимог чинного законодавства України, нарахування та стягнення штрафних санкцій за порушення боржниками грошових зобов`язань, нарахування будь-яких платежів і комісій, а також право вимагати у боржників відшкодування збитків, завданих неналежним виконанням грошових зобов`язань, відповідно до законодавства та умов договору позики.

03 червня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено додаток № 2 до договору відступлення права вимоги № 23-06/20 від 23 червня 2020 року акт приймання-передачі реєстру боржників № 6 від 03 червня 2021 року до договору відступлення права вимоги № 23-06/20 від 23 червня 2020 року, а також укладено додаток № 1 реєстр боржників № 6 від 03 червня 2021 року до договору відступлення права вимоги № 23-06/20 від 23 червня 2020 року, в якому під номером 533 вказана ОСОБА_1 (а.с. 37-42).

Матеріали справи не містять доказів надіслання позичальнику, як кредитором, так і новим кредитором вимоги про сплату процентів за користування кредитом, нарахованих відповідно до положень пункту 9.7. договору позики.

За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Судом встановлено, що договір між сторонами укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису вчиненим одноразовим ідентифікатором.

Встановивши, що без здійснення вказаних дій відповідачем, спрямованих на укладення договору позики в обраний ним спосіб, такий договір не був би укладений сторонами, суд дійшов висновку, що цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі позивача.

Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21).

Згідно зі статтею 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512, статті 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Одним із випадків відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги).

Здійснивши аналіз умов укладеного 23 червня 2020 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» договору про відступлення права вимоги № 23-06/20, а також додаткової угоди до цього договору від 23 червня 2020 року, та додатків № 1 та № 2 від 03 червня 2021 року, суд вважає, що між сторонами було укладено саме договір факторингу, незалежно від того, що такий названо договором про відступлення права вимоги, адже предметом цього договору є відступлення за плату, визначену у твердій грошовій сумі, права грошової вимоги кредитора до боржників, строк платежу за якою настав (наявна вимога) та права грошової вимоги, яка виникне в майбутньому (майбутня вимога) щодо погашення заборгованості, яка виникала та виникне на підставі укладених між кредитором та боржниками договорів позики. Такий договір укладено між юридичними особами, які є фінансовими установами.

Розмір заборгованості за договором позики та процентів за термін користування такою, відповідачем не спростовано та становить 4180,00 грн.(а.с.21-25).

Враховуючи підстави для стягнення процентів, пеедбачених положенням пункту 9.7. укладеного договору позики, можливість стягнення відсотків в розмірі, визначеному договором, з огляду на принцип свободи договору, є обґрунтованою.

Проте, з огляду на положення пункту 9.7. договору позики, а також відсутність вимоги кредитора (нового кредитора), адресованої відповідачу про необхідність їх сплати, враховуючи приписи статті 530 ЦК України, суд вважає, що вимога про стягнення цих відсотків є передчасною, а відтак не підлягає задоволенню.

З огляду на викладене, до стягнення підлягає заборгованість за основною сумою боргу (тіло кредиту) в розмірі 3 000,00 грн, та заборгованість за відсотками, нарахованими за акційною відсотковою ставкою в розмірі 1 180,00 грн.

Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід зазначити наступне.

Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).

Пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України).

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19, від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц, від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

До позовної заяви додано договір № 05-03/2021 про надання правової допомоги, укладений між ТОВ «Вердикт Капітал» та Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» 05 березня 2021 року, платіжне доручення № від 02 грудня 2021 року на суму 90 000,00 грн, заявка на надання юридичної допомоги № 45 від 24 листопада 2021 року, та витяг з акта № 4 про надання юридичної допомоги від 28 листопада 2021 року ( в якому зазначено, що клієнтом є ОСОБА_1 )(а.с. 57-60,64,65,66).

Позов у даній справі пред`явлено 30 грудня 2021 року (а.с. 67).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат».

У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення».

В матеріалах справи відсутній детальний опис виконаних за цим договором адвокатом робіт, а з доданих до позовної заяви договору та платіжного доручення не можливо встановити, що правова допомога надавалася саме у даній справі.

За таких обставин, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу

Однак, відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у зв`язку з чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 330,50 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 280 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт-Капітал» (04080, м. Київ, вул. В. Хвойки, 15/15) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за договором позики - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт-Капітал» (04080, м. Київ, вул. В. Хвойки, 15/15, ) заборгованість за договором позики № -13329 від 02.10.2020 року в сумі 4180 (чотири тисячі сто вісімдесят) грн. 00 коп., а також судовий збір в сумі 330,50 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Кіровограда протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

В порядку статті 289 ЦПК України заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Ленінського районного суду

м. Кіровограда В.В. Драний