Справа № 212/2766/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 серпня 2022 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Козлова Д. О.,

при секретарі - Кіясь А. Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу № 212/2766/22 за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю потерпілого, -

В С Т А Н О В И В:

13 червня 2022 року представник позивача, адвокат Бочаров А. В., звернувся до суду із даним позовом в інтересах ОСОБА_1 до відповідача про відшкодування моральної шкоди, у зв`язку зі смертю потерпілої особи, посилаючись в обґрунтування заявлених вимог на те, що 31 березня 2021 року близько 5-25 год. по вул. Електромашинобудівників у м. Нова Каховка Херсонської області зі сторони вул. Першотравневої відбулась ДТП, в якій водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки "OPEL KADETT" н/з НОМЕР_1 здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_3 , внаслідок чого останній від отриманих тілесних ушкоджень помер. Управлінням патрульної поліції у Львівській області видано довідку про дорожньо-транспортну пригоду. Оскільки позивачка є донькою загиблого, то у зв`язку із його смертю їй спричинена значна та непоправна моральна шкода. Відповідальність водія за спричинену шкоду застрахована у відповідача за договором АР № 970135, який діяв на момент ДТП. 31.03.2021 року за фактом даної ДТП внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК до ЄРДР за № 0000172, а 30.06.2021 р. обвинувальний акт у такому кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК, направлено до Новокаховського міського суду Херсонської області, за яким порушення ПДР водієм автомобіля "OPEL KADETT" н/з НОМЕР_1 перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із заподіянням ОСОБА_3 тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя, які знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку із настанням смерті потерпілого. Додавав, що у ході проведення розслідування страхового випадку не здобуто доказів, які б підтверджували, що позивачці спричинена шкода внаслідок непереборної сили або внаслідок умислу потерпілого, що свідчить про право позивачки на одержання грошової компенсації за спричинену їй моральну шкоду. За реалізацією вказаного права позивачка через свого представника звернулась до відповідача за виплатою страхового відшкодування в сумі 72000 грн. з усіма необхідними документами. Однак добровільно своїм листом від 31.05.2021 р. ПрАТ «СК «Євроінс Україна» відмовилось здійснити позивачці виплати страхового відшкодування через відсутність страхового випадку без доведеності вини водія у ДТП. Оскільки законом встановлено порядок відшкодування шкоди у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, то боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик заподіювача шкоди, який виплачує потерпілому страхове відшкодування замість завдавача моральної шкоди у передбаченому п. 27.3 ст. 27 Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку.Загальний розмір такого страхового відшкодування стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку. При цьому шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки завжди є неправомірною та підлягає відшкодуванню, тому рішення відповідача про невиплату страхового відшкодування є незаконним та безпідставним. Отже, просив суд стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_1 72000 грн. страхового відшкодування за спричинену моральну шкоду разом із судовими витратами.

Представник відповідача, адвокат Губенко І. В., не визнаючи заявлені позовні вимоги, подав суду відзив на позов, в якому вказував, що 31.03.2021 р. трапилась ДТП за участю транспортного засобу «Орель Кадет» н/з НОМЕР_2 , забезпеченого ПрАТ «СК «Євроінс Україна» (поліс № АР/0970135), під керуванням ОСОБА_2 та пішохода ОСОБА_3 , який внаслідок ДТП загинув. 18.05.2021 р. позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування, не надавши доказів того, що водій транспортного засобу «Орель Кадет» н/з НОМЕР_2 був визнаний винним за порушення ПДР внаслідок чого настала ДТП 31.03.2021 р. Отже, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 не наступила, тому подію від 31.03.2021 р. не можна кваліфікувати як страховий випадок. Таким чином відповідачем було відмовлено позивачу у страховій виплаті, про шо було складено Акт № В-38148/21 від 31.05.2021 р. Також зазначав, що справа є малозначною, не відзначається складністю, тому витрати на правничу допомогу в розмірі 14000 грн. неспівмірні, на підставі чого підлягають зменшенню. Просив суд відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову в повному обсязі.

Не погоджуючись із відзивом, представник позивача подав суду відповідь на відзив, де вказував, що моральна школа відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, що цілком узгоджується із практикою Верховного Суду. Факт завдання шкоду потерпілому ОСОБА_3 джерелом підвищеної небезпеки доведено. Натомість доказів наявності при цьому непереборної сили чи умислу потерпілого немає. При цьому обов`язок страховика відшкодувати заподіяну позивачці шкоду не залежить під результатів розгляду кримінальної справи у зв`язку з тим, що у володільця джерела підвищеної небезпеки в будь-якому разі настає безвинна відповідальність за шкоду, заподіяну при експлуатації наземного транспортного засобу. Враховуючи перелічене, просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Ані позивач ОСОБА_1 , ані її представник, адвокат Бочаров А. В., до суду не з`явились, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, надавши суду заяву з проханням вирішити спір у їх відсутність, наполягаючи при цьому на задоволенні заявлених позовних вимог.

Представник відповідача, адвокат Губенко І. В., у судове засідання також не з`явився повторно, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, не надавши суду заяву про можливість вирішити спір у його відсутність.

За ч. 1 ст. 223 ЦПК неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Натомість суд зазначає, що підстави, визначені ст. 223 ЦПК, для відкладення розгляду справи у даному випадку відсутні, внаслідок чого суд розглянув справу за відсутності сторін.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд дійшов висновку про необхідність задоволення заявлених вимог, виходячи з наступного вмотивування.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть, виданого 3 квітня 2021 року Новокаховським міським відділом ДРАЦС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 282, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 81 року.

Згідно із свідоцтвом про народження, виданим 8 вересня 1975 року, міським відділом ДРАЦС м. Нова Каховка Херсонської області, актовий запис № 670, ОСОБА_4 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьками якої вказані ОСОБА_3 та ОСОБА_5 .

На підставі свідоцтва про укладення шлюбу, виданого 26 вересня 1997 року відділом РАЦС м. Нова Каховка, актовий запис № 339, вбачається, що ОСОБА_4 одружилась 26 вересня 1997 року із ОСОБА_6 , внаслідок чого набула прізвище - ОСОБА_7 .

За свідоцтвом про смерть, виданим 18 квітня 2016 року відділом ДРАЦС Новокаховського міського управління юстиції у Херсонській області, актовий запис № 285, ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 76 років.

За довідкою про ДТП № 682320, виданою Каховським РВ поліції ГУ НП в Херсонській області, вбачається, що в м. Нова Каховка по вул. Електромашинобудівників 31 березня 2021 року об 5-30 год. сталась ДТП, за якою водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Опель Кадет» н/з НОМЕР_1 скоїв наїзд на велосипедиста ОСОБА_3 , який помер, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у ПрАТ «СК «Євроінс» на підставі полісу № АР 970135, що підтверджується вказаним полісом. В довідці зазначено, що ДТП пригода сталась через порушення ОСОБА_3 п. 4.4 ПДР, порушення пішоходами правил використанням світлоповертальних елементів.

За даним фактом ДТП 31 березня 2021 р. були внесені відомості до ЄРДР за кримінальним провадженням № 0000172, за яким обвинувальний акт відносно ОСОБА_2 було за обвинуваченням у скоєнні злочину, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК, складено та направлено до суду, в рамках якого потерпілою особою була визнана ОСОБА_1 , представником якої за довіреністю був адвокат, ОСОБА_8 .

За письмовим повідомленням від 11 травня 2021 року на адресу страховика від адвоката, ОСОБА_8 , про ДТП, що сталась 31 березня 2021 року об 5-30 год. в м. Нова Каховка, внаслідок якої настала смерть ОСОБА_3 , із долученням документів, а також на підставі заяв про виплату страхового відшкодування від 11 травня 2021 року, від 12 серпня 2021 року та від 1 вересня 2021 року представник позивачки повідомляв відповідача про наявність потерпілої особи від дій водія, цивільно-правова відповідальність якого застрахована в ПрАТ «СК «Євроінс», та пропонував здійснити виплату страхового відшкодування у вигляд моральної шкоди в сумі 72000 грн.

Натомість, ПрАТ «СК «Євроінс» повідомив ОСОБА_1 про відмову у здійсненні виплати страхового відшкодування позивачці з посиланням на те, що страховий випадок не настав, оскільки відсутнє судове рішення про визнання винним водія ОСОБА_2 у порушенні ПДР, що виключає його відповідальність.

Так відповідно до акту відповідача від 31 травня 2022 року № В-38148/21 вбачається, що за подією ДТП від 31 травня 2021 року за участі водія ОСОБА_2 та застрахованого автомобіля «Опель Кадет» н/з НОМЕР_1 внаслідок смерті ОСОБА_3 було відмовлено у виплаті страхового відшкодування через відсутність вироку суду.

Суд звертає увагу на те, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (ст. 1 Закону України "Про страхування").

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ЦК).

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про страхування" до обов`язкової форми страхування відноситься страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

При цьому у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик заподіювача шкоди, який хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" порядку.

Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 4 липня 2018 року по справі № 755/18006/15-ц.

Відповідно до ст. 22, 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 28 лютого 2018 року по справі № 757/22706/15-ц.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1166 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

В той же час за ч. 1 ст. 1187 ЦК джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зокрема, транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Так за ч. 2 ст. 1187 ЦК шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

При цьому за ч. 5 ст. 1187 ЦК особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Суд зауважує, що відповідно до п. 2.1 ст. 2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі за текстом - Закон України «Про ОСЦПВВНТЗ») відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Відповідно до п. 1.7 ст. 1 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ» забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

За п. 1.12 ст. 1 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ» дорожньо-транспортна пригода - подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки.

На підставі ст. 6 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно із п. 23.1 ст. 23 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема, шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 23 ЦК особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, зокрема, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

За ч. 2 ст. 1168 ЦК моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

На підставі п. 27.3 ст. 27 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ» страховик (у випадках, передбачених пп. "г" і "ґ" п. 41.1 та пп. "в" п. 41.2 ст. 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

В той же час за п. 27.5 ст. 27 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ» відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду.

Суд при цьому звертає увагу на те, що відсутність провини водія забезпеченого транспортного засобу не звільняє від обов`язку відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, страховиком особи, яка завдала шкоду смертю фізичної особи.

Так у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку.

При цьому відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого. Особливість правил відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, полягає в наявності лише трьох підстав для відповідальності, а саме: наявність шкоди; протиправна дія завдавача шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною дією та шкодою. Вина завдавача шкоди не вимагається. Тобто особа, яка завдала шкоди джерелом підвищеної небезпеки, відповідає й за випадкове її завдання (без вини). Відповідальність такої особи поширюється до межі непереборної сили, тому її називають підвищеною. Отже, відсутність вини водія забезпеченого транспортного засобу не звільняє від обов`язку відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки.

Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 26 квітня 2022 року по справі № 184/1461/20-ц.

Отже, суд відкидає посилання представника відповідача на необхідність наявності встановлення судовим рішенням провини водія ОСОБА_2 у спричиненні смерті пішохода ОСОБА_3 .

Таким чином, оскільки відповідач не довів, що шкоди позивачці було завдано внаслідок непереборної сили чи умислу потерпілої особи, то суд дійшов висновку про те, що ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу та внаслідок якої загинув батько позивача є страховим випадком, тому в страховика виник обов`язок виплатити страхове відшкодування за шкоду, завдану забезпеченим транспортним засобом, яка пов`язана зі смертю потерпілої особи, а її розмір визначено п. 27.3 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

За п. 36.2. ст. 36 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: в разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його; в разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). При цьому якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили.

Суд посилання представника відповідача на п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ» відхиляє, оскільки набрання рішення законної сили в справі не є підставою для відповідальності страховика з виплати страхового відшкодування позивачці, доньці померлого ОСОБА_3 , який загинув внаслідок ДТП за участі водія ОСОБА_2 , відповідальність якого була застрахована у ПрАТ «СК «Євроінс» на підставі полісу № АР 970135, оскільки встановлення у його діях складу злочину (вини) не вимагається для настання цивільно-правової відповідальності страховика щодо сплати регламентних виплат ОСОБА_1 .

Згідно із п. 32.1 ст. 32 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ» відповідно до Закону страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідальності відповідно до закону.

З огляду на встановлені обставини справи суд дійшов переконання, що відповідач повинен відшкодувати моральну шкоду позивачці, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, оскільки в судовому засіданні встановлено виникнення у страховика цивільно-правової відповідальності за законом, бо судом було встановлено наявність завданої смертю потерпілого моральної шкоди позивачці, протиправність наїзду водія ОСОБА_2 на пішохода ОСОБА_3 та причинний зв`язок між протиправною дією та завданою шкодою.

Враховуючи, що мінімальна заробітна плата на момент ДТП, що сталась 31 березня 2021 року, складала 6000 грн., то відповідно до п. 27.3 ст. 27 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ» розмір регламентної виплати у такому випадку становитиме 72000 грн. (6000 х 12 = 72000), що не виходить за межі лімітів страхового відшкодування страховика.

При цьому, зважаючи на тривалість не проведення виплати страхового відшкодування страховиком позивачці, більш ніж рік з моменту подачі відповідної заяви, то на підставі п. 27.5 ст. 27 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ» відшкодування визначеного розміру моральної шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, суд вважає, що слід провести одноразовим платежем шляхом стягнення з ПрАТ «СК «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяною смертю фізичної особи, 72000 грн.

Згідно із ст. 141 ЦПК, оскільки за законом позивача звільнено від сплати судового збору, то на відповідача покладається обов`язок зі сплати судового збору на користь держави внаслідок задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в сумі 992,40 грн.

Керуючись ст. 4-5, 13, 19, 76-81, 89, 133-141, 258-259, 263, 265 ЦПК, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю потерпілого, - задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяною смертю фізичної особи, - 72000 (сімдесят дві тисячі) грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» в дохід держави судовій збір в сумі 992,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено та підписано 2 серпня 2022 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрована в АДРЕСА_1 .

Відповідач: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Євроінс Україна», , адреса: м. Київ, вул. Велика Васильківська 102.

Суддя Д. О. Козлов