Номер провадження: 22-з/813/107/22
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

14.06.2022 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 520/20237/18

Номер провадження: 22-з/813/107/22

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді - Заїкіна А.П. (суддя - доповідач),

- суддів - Князюка О.В., Погорєлової С.О.,

розглянув у передбаченому частиною 3 статті 271 ЦПК України порядку заяву ОСОБА_1 про роз`яснення постанови Одеського апеляційного суду від 24 березня 2022 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Пучкова Ірина Анатоліївна, про визнання заповіту недійсним,

встановив:

У грудні 2018 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 звернулися до суду з вищезазначеним неодноразово уточненим у подальшому позовом, в якому остаточно просять визнати недійсним заповіт, вчинений ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 , складений 02 липня 2015 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Пучковою І.А., яким ОСОБА_4 заповідала земельну ділянку, загальною площею - 0,15 га., та розташоване на ній домоволодіння під АДРЕСА_1 та скасувати його.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 12 лютого 2021 року в задоволенні вищевказаних позовних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачами в порушення ч. 1 ст. 81 ЦПК України не надано жодних належних доказів на підтвердження того, що померла ОСОБА_4 за станом здоров`я перебувала у стані, який не дозволяв їй усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними під час складення заповіту на користь відповідачки. Крім того, під час судового провадження у справі сторонами не було заявлено відповідних клопотань про витребування доказів та призначення експертизи.

Суд першої інстанції дослідивши надані докази дійшов висновку, що ОСОБА_4 за час життя було складено заповіт від 02.07.2015 року, яким вона на випадок своєї смерті здійснила розпорядження нерухомим майном, на яке на час смерті в жодному випадку не мала права та яке не належить останній на праві власності. Тому, на підставі викладеного суд дійшов до висновку, що складений ОСОБА_4 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 , заповіт від 02.07.2015 року не створює жодних цивільних прав та обов`язків для ОСОБА_3 та не спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Тому, вказаний заповіт є нікчемним (недійсний в силу закону), визнання його недійсним не потребується (Т. 2, а. с. 179 - 188).

ОСОБА_3 в апеляційній скарзі просить змінити мотивувальну частину рішення Київського районного суду м. Одеси від 12 лютого 2021 року. Виключити з мотивувальної частини рішення посилання про нікчемність заповіту, який було складено ОСОБА_4 02 липня 2015 року посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Пучковою І.А..

Постановою Одеського апеляційного суду від 24 березня 2022 року задоволено частково апеляційну скаргу ОСОБА_3 .

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 12 лютого 2021 року змінено. Викладено мотивувальну частину рішення суду першої інстанції в редакції мотивувальної частини постанови апеляційного суду.

В решті рішення залишено без змін.

У травні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського апеляційного суду із заявою про роз`яснення постанови Одеського апеляційного суду від 24.03.2022 року, в якій просить роз`яснити резолютивну частину постанови апеляційного суду, а саме щодо задоволення апеляційної скарги ОСОБА_3 частково.

Відповідно до ст. 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.

Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання.

Суд розглядає заяву про роз`яснення судового рішення у порядку, в якому було ухвалено відповідне судове рішення, протягом десяти днів з дня її надходження. У разі необхідності суд може викликати учасників справи, державного чи приватного виконавця в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розглядові заяви про роз`яснення рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи заяви про роз`яснення судового рішення, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про відсутність необхідності виклику учасників справи для розгляду заяви про роз`яснення судового рішення, на що наголошував заявник, можливість розгляду вказаної заяви за відсутності учасників справи.

Щодо доводів заяви про роз`яснення постанови Одеського апеляційного суду колегія суддів вважає необхідним зазначити наступне.

Роз`яснення рішення суду можливе тоді, коли воно не містить недоліків, які можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Роз`яснення рішення не допускається, якщо воно виконане або закінчився установлений законом строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до виконання.

Роз`яснено може бути рішення суду, якщо без такого роз`яснення його реалізація є ускладнена, оскільки спостерігається значна ймовірність неправильного його виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення.

Тобто роз`яснення рішення суду - це засіб виправлення формальних недоліків судового акту, який полягає в усуненні неясності судового акту, викладення рішення суду у більш ясній та зрозумілій формі. При цьому конкретного та вичерпного переліку критеріїв для визнання рішення незрозумілим процесуальний закон не визначає, але з його змісту слідує, що обґрунтування щодо незрозумілості має навести особа, яка звертається із заявою про роз`яснення судового рішення.

До такого висновку дійшов Верховний Суд, зокрема, в ухвалах від 18 жовтня 2018 року по справі № 823/867/16, від 21 серпня 2018 року по справі № 803/3805/15. Касаційний суд відмовив у задоволенні заяв про роз`яснення судового рішення, виходячи з того, що із зазначених заявниками мотивів звернення не вбачалося зв`язку між порушеними питаннями та змістом винесеного рішення. Тобто, заявники не вказали, у чому саме полягає нечіткість, незрозумілість останнього та неточність формулювань, застосованих в рішенні суду, та що викликає труднощі у розумінні його змісту. Верховний Суд підкреслив необхідність чіткого визначення в заяві про роз`яснення судового рішення, у чому саме полягає незрозумілість його змісту, які формулювання викликають труднощі у його розумінні або виконанні.

Діюче процесуальне законодавство зазначає, що рішення суду повинно бути зрозумілим.

Зрозумілість судового рішення полягає в тому, що його резолютивна частина не припускає кілька варіантів тлумачення.

Роз`яснення інших частин рішення (крім резолютивної) не має правового значення, оскільки вони не мають обов`язкового характеру.

Виходячи з даної норми, роз`яснення рішення - це засіб усунення його недоліків, тобто уточнення і більш ясний виклад дійсного змісту рішення з метою уникнення помилок при його виконанні.

Якщо у заяві про роз`яснення рішення фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз`ясненні рішення.

Частиною 5 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Колегія суддів звертає увагу на те, що зміст резолютивної частини постанови суду апеляційної інстанції від 24 березня 2022 року не допускає різного тлумачення.

Виходячи з вищевказаного, колегія суддів приходить до висновку про відмову у роз`ясненні постанови Одеського апеляційного суду від 24 березня 2022 року за заявою ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 4 ст. 271, п. 3 ч. 1 ст. 389 ЦПК України, про відмову у роз`ясненні судового рішення суд постановляє ухвалу.

Ухвала суду апеляційної інстанції про відмову в роз`ясненні рішення суду може бути оскаржена у касаційному порядку.

Підстави касаційного оскарження передбачені частиною 2 статті 389 ЦПК України.

Частиною першою статті 390 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції (ст. 391 ЦПК України).

Керуючись ст. ст. 271, 389, 390 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

ухвалив:

У роз`ясненні постанови Одеського апеляційного суду від 24 березня 2022 року за заявою ОСОБА_1 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: О. В. Князюк

С. О. Погорєлова