Провадження № 2/522/1929/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2022 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Павлик І.А.,

за участю:

секретаря судового засідання Сулими А.С.,

сторони в судове засідання не з`явилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом 6 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України в Одеській області до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

27.09.2019 позивач звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у якій просить суд стягнути солідарно з відповідачів 285 010,18 грн завданої шкоди та судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 13.04.2018 об 11 год. 00 хв. ОСОБА_1 керуючи службовим автомобілем CHERY TIGGO2, реєстраційний номер НОМЕР_1 , обладнаний спеціальними звуковими та світловими сигналами, спеціальними надписами, рухаючись за службовою необхідністю здійснив проїзд перехрестя з ввімкненими проблисковими маячками синього кольору та звуковим сигналом на червоний сигнал світлофору, не забезпечив безпеку дорожнього руху та здійснив зіткнення з автомобілем INFINITI д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 . Внаслідок цього, транспортний засіб CHERY TIGGO2, реєстраційний номер НОМЕР_1 отримав механічні пошкодження на загальну суму 285 010,18 грн. У зв`язку з тим, що відповідачів було визнано винними у вчинені дорожньо-транспортної пригоди, позивач просить суд стягнути завдану шкоду та судові витратисолідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2

11.10.2019 ухвалою суду відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

20.05.2021 ухвалою суду у справі призначено процедуру врегулювання спору за участі судді та зупинено провадження у справі.

23.06.2021 ухвалю суду припинено врегулювання спору за участю суді, поновлено провадження у справі та передано справу на розгляд іншому судді в порядку ст. 33 ЦПК України.

За результатами автоматизованого розподілу справа 29.06.2021 передана для розгляду судді Приморського районного суду міста Одеси Павлик І.А., яку 30.06.2021 ухвалою суду прийнято до провадження.

17.01.2022, 31.01.2022, 22.02.2022 на електронну пошту суду від ОСОБА_1 надійшли заяви, у яких він просить суд провести розгляд справи № 522/16479/19 у його відсутність.

18.01.2022 до суду від представника ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого вона позовні вимоги щодо неї не визнає та просить суд відмовити у їх задоволенні, з огляду на наступне. Так, обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач стверджує про те, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідачів. Разом з тим, постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 19.10.2022 провадження у справі стосовно ОСОБА_2 було закрите за закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності. Однак, постановою Приморського районного суду м. Одеси від 17.09.2018 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 було встановлено, що порушення Правил дорожнього руху України сталося з його вини. Окрім того, його вина у дорожньо-транспортній пригоді підтверджується відеозаписом, який долучено представником відповідача до матеріалів справи, з якого вбачається, що спеціальний звуковий сигнал та проблискові маячки включилися вже після зіткнення автомобіля під керуванням ОСОБА_1 з автомобілем під керуванням ОСОБА_2 , яка не могла фізично прибрати авто з перехрестя, а повинна була, згідно ПДР закінчити маневр. Водночас, після дорожньо-транспортної пригоди водій спеціалізованого транспортного засобу належного позивачу був доставлений до ГКБ № 11 м. Одеси на авто швидкої допомоги, де відмовився пройти тест на наявність алкоголю. Враховуючи викладене, є всі підстави вважати, що ОСОБА_1 на момент дорожньо-транспортної пригоди використовував автомобіль у свої цілях, а не в службових. Поряд з цим, заслуговує на увагу також той факт, що позивач не звернувся вчасно до страхової компанії ПрАТ АСК «Інго Україна» та пропустив строк наданий законом у один рік для покриття страхових збитків. З огляду на викладене, ОСОБА_2 просить суд відмовити у задоволені позовних щодо неї.

31.01.2022 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, згідно якої позивач не погоджується з доводами ОСОБА_2 , викладеними у відзиві та їх правовою оцінкою, з огляду на наступне. Так, постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 19.10.2018 у справі № 523/6383/18 було встановлено, що ОСОБА_2 не врахувала дорожньої обстановки, не дотрималась безпечної дистанції та безпечного інтервалу, чим порушила п. 3.2 ПДР внаслідок чого допустила зіткнення з автомобілем CHERY TIGGO2, реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , а закінчення на момент розгляду строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП не є реабілітуючою обставиною, тобто не є обставиною, яка спростовує факт вини ОСОБА_2 в скоєні ДТП. Окрім того, долучений відповідачем відеозапис не заслуговує на увагу суду, так як обставини ДТП встановлені у раніше прийнятих судових рішеннях та мають преюдиційне значення. Водночас, посилання відповідача на той факт, що позивач не звернувся вчасно до страхової компанії ПрАТ АСК «Інго Україна» та пропустив строк наданий законом у один рік для покриття страхових збитків не обмежує право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди є абсолютним та не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоча і укладений на користь третіх осіб. З огляду на викладене, позивач просить суд задовольнити його позовні вимоги.

23.06.2022 протокольною ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

10.11.2022 до суду від представника позивача надійшла заява, у якій вона просить суд провести розгляд справи без її участі, а позовні вимоги задовольнити.

Верховний Суд у постанові від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18 зазначив про те, що якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, з огляду на неявку всіх учасників справи, не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані у справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 13.04.2018 об 11 год. 17 хв. в м. Одеса по вул. Рішельєвська, 24 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілей СHERY TIGGO 2 д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та INFINITY д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок якої транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 23.04.2018 серії БД № 155914, 13.04.2018 об 11 год. 17 хв. в м. Одеса по вул. Рішельєвська, 24 ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом СHERY TIGGO 2 д.н.з. НОМЕР_1 здійснив проїзд перехрестя з ввімкненими проблисковими маячками сильного кольору та звуковим сигналом на червоний сигнал світлофора та не забезпечив безпеку дорожнього руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем INFINITY д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , чим порушив п. 3.1 ПДР, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

04.06.2018 постановою Приморського районного суду м. Одеси у справі № 522/7862/18 було призначено судову автотехнічну експертизу, проведення якої доручено експертам ОНДІСЕ.

Згідно висновку експерта ОНДІСЕ № 18-6163 експертного автотоварознавчого дослідження колісного транспортного засобу СHERY TIGGO 2 д.н.з. НОМЕР_1 від 03.04.2019, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля СHERY TIGGO 2 д.н.з. НОМЕР_1 , пошкодженого внаслідок ДТП, що сталася 13.04.2018, становить 285 010,18 грн.

17.09.2018 постановою Приморського районного суду м. Одеси у справі № 522/7862/18 провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрито, у зв`язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 25.04.2022 серії БД № 155917, 13.04.2018 об 11 год. 17 хв. ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом INFINITY д.н.з. НОМЕР_2 по вул. Жуковського, здійснювала проїзд перехрестя з вул. Рішельєвська на зелений сигнал світлофора та не надала дорогу транспортному засобу СHERY TIGGO 2 д.н.з. НОМЕР_1 , який рухався з право на ліво по ходу руху транспортного засобу INFINITY д.н.з. НОМЕР_2 з увімкненими синіми проблисковими маячками та спеціальним звуковим сигналом. Внаслідок чого здійснила зіткнення з транспортним засобом СHERY TIGGO 2 д.н.з. НОМЕР_1 .

19.10.2018 поставою Суворовського районного суду м. Одеси у справі № 523/6383/18 провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 про притягнення її до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків передбачених ст. 38 КУпАП.

Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від

05.09.2019 у справі № 234/16272/15-ц зазначила, що при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. У такому разі і призначення відповідної експертизи не вимагається.

Суд враховує, що в зазначених постановах судів у справі № 522/7862/18 та у справі № 523/6383/18 вина водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не встановлювалась, а провадження у справах про адміністративні правопорушення закриті у зв`язку з закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності, що не є реабілітуючою обставиною.

Верховний Суд у постанові від 29.04.2022 у справі № 686/4557/18 зазначив, що закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП не є реабілітуючою ознакою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини.

Водночас судом встановлено, що з відповіді ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» на заяву 6 Державного пожежно-рятувального загону ГУ ДСНМ України про виплату страхового відшкодування за збиток, нанесений автомобілю СHERY TIGGO 2 д.н.з. НОМЕР_1 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди вбачається, що остання надійшла до страхової компанії тільки 24.09.2019, тобто із пропуском річного строку встановленого підпунктом 37.1.4 пункту 37.1 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». У зв`язку з чим, ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» відмовила позивачу у виплаті страхового відшкодування.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

З огляду на презумпцію вини заподіювана шкоди (ч. 2 ст. 1166 ЦК України) особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Системний аналіз зазначених положень законодавства дає підстави для висновку, що обов`язок відшкодувати завдану іншому володільцю джерела підвищеної небезпеки шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

При цьому вина у завданні шкоди, згідно з положеннями п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, є обов`язковою умовою для покладення на винну особу відповідальності за майнову шкоду, завдану внаслідок взаємодії транспортних засобів іншому учаснику дорожньо-транспортної пригоди.

Положеннями ч. 1 ст. 1172 ЦК України унормовано, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Аналіз норм ст.ст. 1172, 1187, 1188 ЦК України дає підстави для висновку про те, що шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, який на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

У відповідності з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Із дослідженого відеозапису, судом встановлено, що спеціальний звуковий сигнал та проблискові маячкиавтомобіля СHERY TIGGO 2 д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 увімкнулися вже після зіткнення з автомобілем INFINITY д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , яка рухалася на зелений сигнал світлофора та не мала об`єктивної можливості уникнути зіткнення.

Рух ОСОБА_1 на червоний сигнал світлофора, а ОСОБА_2 на зелений сигнал світлофора встановлено судами у постановах у справі № 522/7862/18 та у справі № 523/6383/18 відповідно.

Водночас суд враховує, що ні позивачем, ні ОСОБА_1 не надано суду будь-яких доказів на підтвердження використання ним в момент ДТП службового автомобіля у службових, а не у власних цілях.

Натомість, з огляду на положення ч. 1 ст. 1172 ЦК України, звернення до суду роботодавця відповідача-1 з даним позовом і до нього, а не лише до іншого учасника ДТП, свідчить про використання ОСОБА_1 в момент ДТП службового автомобіля саме у власних цілях, що взагалі не надавало йому права використовувати проблискові маячки на службовому автомобілі.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненій 13.04.2018 ДТП доведена належними доказами, а тому саме він має нести матеріальну відповідальність за завдану ним позивачу шкоду.

Водночас доказів вини ОСОБА_2 у ДТП, що сталася 13.04.2018 позивачем не надано, судом не встановлено, а матеріали справи не містять, а відтак вона є неналежним відповідачем у даній справі.

Верховний Суд у постанові від 07.10.2020 у справі № 705/3876/18 зазначив, що неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (такий висновок наведено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі № 523/9076/16-ц).

У постанові від 17.04.2018 у справі № 523/9076/16-ц Велика Палата Верховного Суду акцентувала, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення з ОСОБА_1 матеріальної шкоди у розмірі 285 010,18 грн, а у задоволенні вимог до ОСОБА_2 слід відмовити.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Частиною 1 ст. 133 ЦПК України визначено перелік витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких відносяться, зокрема витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Відповідно до п.п. 34.2, 34.3 ст. 34 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Згідно платіжного доручення від 21.12.2018 № 1473 за послуги експертного дослідження відповідно до договору від 20.12.2018 № ОНДІСЕ-206/18, позивачем було сплачено 8 751,60 грн.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що саме на відповідача-1, як на особу винну у ДТП покладається обов`язок сплатити вартість проведення дослідження з визначення вартості матеріального збитку у розмірі 8 751,60 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи задоволення позову в частині вимог лише до відповідача-1, з останнього на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 4 275,15 грн, оскільки позивачем до суми позову помилково включено вартість висновку експерта, що відноситься до судових витрат.

Керуючись ст.ст. 81, 141, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов 6 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України в Одеській області до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий 22 серпня 2006 року, АДРЕСА_1 ) на користь 6 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України в Одеській області (, м. Одеса, вул. Буніна, 41) 285 010,18 грн матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий 22 серпня 2006 року, АДРЕСА_1 ) на користь 6 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України в Одеській області (, м. Одеса, вул. Буніна, 41) 8 751,60 грн витрат по сплаті експертного дослідження та 4 275,15 грн витрат по сплаті судового збору.

У задоволенні позову 6 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України в Одеській області до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Одеського апеляційного суду.

Повний текст рішення складено 26.12.2022.

Суддя І.А. Павлик