Справа № 459/2067/21 Головуючий у 1 інстанції: Мельникович М.В.
Провадження № 22-ц/811/4640/21 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,

секретаря: Савчук Г.В.

без участі сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 01 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Червоноградської міської ради про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дітьми тому з батьків, хто проживає окремо від них,-

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2021 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_1 про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дітьми тому з батьків, хто проживає окремо від них.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що в шлюбі з відповідачкою вони перебували з 27 червня 2013 року.

За час шлюбу у нього з відповідачкою народилось двоє дітей, які є неповнолітніми: дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Червоноградського міського суду від 30 серпня 2021 року шлюб між ними було розірвано.

Позов про розірвання шлюбу був поданий позивачем, після чого відповідач на ґрунті особистих неприязних відносин почала перешкоджати йому бачитися з донькою та сином, брати участь у їх вихованні. Відповідач вимагала від нього сплатити їй 2 000 доларів США, після чого вона дозволить йому бачитися з дітьми.

Для вирішення даного спору він звернувся до органу опіки та піклування виконавчого комітету Червоноградської міської ради. Відповідач двічі на засідання комісії не з`являлася, подавала заяви про відкладення, зазначаючи що не мала змоги з`явитися, хоча дні та години засідання комісії кожного разу погоджувалися із ОСОБА_5 .

Всі його намагання нормальним, мирним шляхом врегулювати даний спір призводять лише до конфліктів, оскільки відповідач перешкоджає йому, не бажає його присутності та штучно створює такі обставини через які він не може нормально зустрічатися з дітьми.

Весь цей час він намагався налагодити нормальний зв`язок із дітьми, приймати участь у їх вихованні, утриманні, розвитку їх здібностей та забезпечувати їх всім необхідним для нормального розвитку. Аліменти на дітей він сплачує за судовим рішенням. Він переконаний, що його спілкування з дітьми буде сприяти їх нормальному розвитку. Таке спілкування буде сприяти повноцінному вихованню дітей, їх розвитку, оскільки спілкування дитини з батьками, а батьків - з своїми дітьми - служить задоволенню життєво важливих потреб дитини. Крім того, діти для повного і гармонійного розвитку їх особистостей потребують любові і розуміння. Діти мають, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю обох батьків, що забезпечить їх виховання в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

В період чисельних марних спроб вирішити дане питання мирним шляхом через переговори, через взаємні поступки він втратив багато часу, який би міг провести зі своїми дітьми.

Тому з метою недопущення страждань та негативного впливу на дітей, позивач вимушений звернутися до суду із даною позовною заявою з проханням про визначення способу його участі у вихованні дітей.

Враховуючи вищенаведене просив зобов`язати ОСОБА_1 не чинити ОСОБА_2 перешкоди у спілкуванні та побаченнях з неповнолітнім дітьми: дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та встановити способи участі ОСОБА_2 у вихованні дітей, а саме - систематичні побачення з можливістю спільного відпочинку, з відвідуванням дитиною місця проживання батька без присутності матері в наступному порядку: кожні понеділок - середа місяця з 08.00 год. понеділка по 20.00 год. середи; у суботу на неділю першого та третього тижня місяця з ночівлею за місцем проживання батька з 09.00 год. суботи по 19.00 год. неділі (першого та третього тижня місяця з 09.00 год. суботи по 20.00 год. середи); у дні канікул (крім літнього періоду) не більше п`яти діб підряд з обов`язковим попередженням ОСОБА_1 за сім календарних днів про місце проведення такого відпочинку та дозвілля; у літній період, щороку, протягом не більше ніж 21 календарний день підряд з обов`язковим попередженням ОСОБА_1 за 15 календарних днів про місце проведення такого відпочинку та дозвілля; у дні народження кожного з дітей за погодженням з ОСОБА_5 , але не рідше ніж через один рік, із зобов`язанням ОСОБА_1 повідомляти ОСОБА_2 про зміну дітьми місця проживання на наступний день такої зміни, про зміну місця перебування чи інші обставини, що перешкоджають зустрічі, напередодні визначеного дня зустрічі.

Крім того зазначив, що ним були понесені витрати на правову допомогу в розмірі 4000 грн. та 908 грн. на сплату судового збору.

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 01 грудня 2021 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: орган опіки і піклування виконавчого комітету Червоноградської міської ради про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дітьми тому з батьків, хто проживає окремо - задоволено частково.

Зобов`язано ОСОБА_1 не чинити ОСОБА_2 перешкоди у спілкуванні та побаченнях з неповнолітніми дітьми донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Встановлено наступні способи участі батька ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з дітьми донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 без присутності матері, за добровільної згоди дітей, з можливістю відвідування місця проживання батька та місць відпочинку для дітей:

-понеділок середа з 16:00 год до 19:00 год,

-першу суботу/неділю місяця з 10.00 год суботи до 18.00 неділі;

-під час осінніх та весняних канікул не більше п`яти діб підряд з обов`язковим попередженням ОСОБА_1 за сім календарних днів про місце проведення такого відпочинку та дозвілля;

-у літній період протягом 10 (десяти) календарних днів підряд з обов`язковим попередженням ОСОБА_1 за 15 (п`ятнадцять) календарних днів про місце проведення такого відпочинку та дозвілля;

-у дні народження кожного з дітей за погодженням з ОСОБА_5 , але не рідше ніж через один рік.

Зобов`язано ОСОБА_1 повідомляти ОСОБА_2 про зміну місця проживання чи місця перебування дітей не пізніше наступного дня після такої зміни, а також про інші обставини, що перешкоджають зустрічі з батьком, напередодні визначеного дня зустрічі.

Зустрічі вирішено проводити з урахуванням інтересів та бажань дитини.

Надано батькам право змінювати порядок та час спілкування з дитиною за їх взаємною згодою.

Стягнуто з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) в користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вищезгадане рішення в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі посилається на те, що судом при ухваленні оскаржуваного рішення не було враховано, що вона не обмежувала відповідача ОСОБА_2 у можливості спілкування з дітьми, не нехтувала його правами та не порушувала їх. Однак сам позивач від моменту звернення до суду з позовом ( липень 2021 року) приходив до дітей 4 чи 5 разів.

Вказує, що на даний час позивач уникає зустрічей з нею та дітьми, оскільки у нього великі кредитні заборгованості, крім цього зазначає, що ОСОБА_2 неодноразово погрожував їй фізичною розправою при дітях і вона і діти сприймають його погрози реально.

На думку ОСОБА_1 неповнолітні ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відчувають психологічний тиск зі сторони позивача, оскільки він неодноразово порушував їх звичний денний режим у школі та в садочку, відривав їх від занять та змушував відповідати на запитання особистого характеру стосовно неї.

Вказує, що діти занепокоєні та стурбовані і на даний час графік, визначений оскаржуваним рішенням суду не буде сприяти їх інтересам та гармонійному розвитку.

Просить рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 01 грудня 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким встановити наступні способи участі батька ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з дітьми донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за добровільної згоди дітей, шляхом зустрічей у присутності матері з понеділка по середу з 16600 до 19:00, першу і третю суботу , другу і четверту неділю місяця з 10:00 по 15:00.

Від представника ОСОБА_2 адвоката Пилипіва В.І. надійшло клопотання про розгляд справи без участі ОСОБА_2 , в якому також зазначив, що заперечує апеляційну скаргу та просить залишити рішення суду першої інстанції без змін.

В судове засідання сторони не з`явились, хоча належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, що відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦК України не перешкоджає розгляду справи без його участі.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Згідно ч. 5 статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 07 липня 2022 року, є дата складення повного судового рішення 12 липня 2022 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, сторони перебували у шлюбі з 27 червня 2013 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , виданого потворно 15 червня 2021 року (а. с. 7).

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , вбачається, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а. с. 8).

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , встановлено, що батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а. с. 9).

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 30 серпня 2021 року шлюб між сторонами розірвано (а. с. 51).

З копії витягу з рішення виконавчого комітету Червоноградської міської ради Червоноградського району Львівської області № 120 від 26 серпня 2021 року (п. 17) вбачається, що позивачу призначено дні та години побачень із малолітніми дітьми: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 : з понеділка по середу з 16:00 год. до 19:00 год. першу і третю суботу, другу і четверту неділю місяця з 10:00 год. до 15:00 год. (а. с. 58).

12 липня 2021 року позивач звернувся із заявою у відділ поліції у зв`язку із тим, що йому чиняться відповідачкою перешкоди в спілкуванні з дітьми, що стверджується копією заяви (а. с. 59).

Крім того, позивач звертався до Червоноградської міської ради із заявою про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дітьми тому з батьків, хто проживає окремо із вимогою негайно вжити заходів щодо недопущення невиконання відповідачко рішення виконавчого комітету ЧМР від 26 серпня 2021 року №120 (а. с. 60).

Згідно характеристики учениці 2-А класу ЗСШ І-ІІІ ст. №12 ОСОБА_3 навчається у 2-А класі, активну участь у спілкуванні з вчителями приймає мама ОСОБА_1 . Батько, ОСОБА_2 дуже рідко відвідує дитину в школі, не приходить на батьківські збори, не завжди цікавиться перебуванням дитини в школі (а.с50).

Згідно витягу із історії хвороби №7812 ОСОБА_1 перебувала на стаціонарному лікуванні з 15 серпня 2021 року по 25 серпня 2021 року нейрохірургічному відділенні Червоноградської центральної міської лікарні (а.с. 41-42), що пояснює її відсутність на засіданні комісії органу опіки та піклування з розгляду питання щодо усунення перешкод в спілкуванні з дітьми.

Позивач сплачує аліменти на утримання дітей, що підтверджується розрахунком заборгованості по аліментах головного державного виконавця Червоноградського міського ВДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), яка станом на час розгляду справи повністю погашена (а.с.46-47).

Згідно довідки ТзОВ «Бадер Україна» від 30 серпня 2021 року №150 ОСОБА_1 станом на 30 серпня 2021 року працює в ТзОВ «Бадер Україна» з 04 лютого 2020 року швачкою на посаді майстра виробничої дільниці позмінно (а.с.52).

Згідно побутової характеристики КП «ЧЖКС» №2830/07 від 05 липня 2021 року за час проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 заяв та скарг від сусідів на позивача не надходило (а. с. 10).

Як вбачається із довідки «Львівсько-Волинського воєнізованого гірничорятувального (аварійно-рятувального) загону Державної воєнізованої гірничорятувальної служби у вугільній промисловості України Міністерства енергетики України» №306 від 03 вересня 2021 року ОСОБА_2 працює у Львівсько-Волинському воєнізованому гірничорятувальному (аварійно-рятувальному) загоні на посаді респіраторника 5-го розряду з 08 серпня 2011 року по даний час (а.с.48).

У відповідності до характеристики «Львівсько-Волинського воєнізованого гірничорятувального (аварійно-рятувального) загону Державної воєнізованої гірничорятувальної служби у вугільній промисловості України Міністерства енергетики України» від 05 липня 2021 року №236 ОСОБА_2 за місцем праці характеризується позитивно (а.с.11).

Із аудіо та відео носіїв, долучених до матеріалів справи та оглянутих в судовому засіданні, вбачається, що спілкування батька із дітьми в присутності матері є значною мірою ускладненим та конфліктним. Батько спілкується тільки із сином, переважно в дитячому садочку.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з наступного.

Частиною третьою статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частиною першою статті 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно статті 9 Конвенції держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

У статті 7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Згідно із статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Статтею 157 СК України встановлено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

З наданих сторонами та їх представниками доказів та пояснень вбачається, що між ними не досягнуто згоди з приводу участі батька у вихованні та спілкуванні з дітьми, внаслідок чого між сторонами виникають непорозуміння, що призвело до звернення позивача до суду з цього приводу.

Зокрема, відповідачка вважає, що вона не перешкоджає позивачу у спілкуванні з дітьми. Однак, вважає неприпустимим побачення батька з дітьми у її відсутності, оскільки позивач негативно впливає на дітей.

Проте позивач стверджує, що відповідачка не виконує рішення органу опіки та піклування виконавчого комітету ЧМР від 26 серпня 2021 року №120 та чинить йому перешкоди в спілкуванні з дітьми, негативно налаштовує дітей відносно нього.

Також відповідачка зазначає, що спілкування із дітьми повинно відбуватися лише в її присутності за місцем реєстрації дітей або на нейтральній території, але в жодному разі не за місцем проживання позивача.

Відповідно до статті 159 СК України якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та її вихованні, зокрема він ухиляється від виконання рішення органу опіки і піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Як пояснила в судовому засіданні представник органу опіки та піклування виконавчого комітету ЧМР, сторони повинні дійти порозуміння щодо взаємної участі у спілкуванні з дітьми, а позивач повинен налагодити контакт із дітьми з метою подальшого успішного спілкування із ними.

Вирішуючи питання участі батька у вихованні дітей та спілкуванні з ними, суд виходив також з положень ст. ст.12, 13 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до 5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Доказами в розумінні ч. 1 ст. 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (ч.1 ст.82 ЦПК України).

Відповідно до положень ст. 264 ЦПК України суд, ухвалюючи судове рішення, зобов`язаний встановити, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувались вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

Відтак, при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дітьми того з батьків, хто проживає окремо, судом мають враховуватися передусім інтереси дітей, які полягають в забезпеченні їх розвитку у стійкому середовищі.

Суд врахував, що між сторонами склалися неприязні відносини, що пов`язані з розірванням шлюбу, які постійно призводять до конфліктних ситуацій між ними. У зв`язку із цим суд дійшов висновку, що спілкування батька з дітьми в присутності матері є практично неможливим, а також таким, що буде негативно впливати на їх психо -емоційний стан.

Також суд врахував, що позивач активно і стабільно проявляє бажання щодо участі у вихованні та спілкуванні із дітьми, позитивно характеризується, є матеріально-забезпеченою людиною, працює та отримує заробітну плату.

Визначаючи спосіб участі батька у вихованні та вільному спілкуванні з дітьми, суд врахував вік кожної дитини, який свідчить про досягнення ними певного ступеня розвитку, що дозволяє їм перебувати окремо від матері, але під наглядом дорослої людини певний проміжок часу, що не може завдати їм будь-якої шкоди, однак дане спілкування повинно відбуватися виключно з добровільної згоди дітей, в жодному разі без застосування сили щодо примусового перебування дітей із позивачем.

Крім того, суд звернув увагу сторін на доцільність позивачу та відповідачу разом із дітьми звернутися за психологічною підтримкою з метою налагодження позивачу контакту із дітьми.

Суд першої інстанції правильно зазначив, що такий спосіб участі батька у спілкуванні з дітьми не зашкодить їм, а навпаки дозволить максимально повно урахувати інтереси дітей, відповідатиме їх можливості у повній мірі сприймати піклування кожного із батьків про їх фізичний та духовний розвиток.

Суд також правильно врахував те, що спілкування з дітьми є необхідним для позивача, а також є необхідним для нормального фізичного та духовного розвитку дітей, а тому суд дійшов обґрунтованого висновку, що позивач ОСОБА_2 має право на спілкування з дітьми.

За таких обставин, суд обґрунтовано задовольнив позов частково та визначив спосіб участі батька ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) у вихованні та спілкуванні з дітьми ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 без присутності матері, за добровільної згоди дітей, з можливістю відвідування місця проживання батька та місць відпочинку для дітей у такий спосіб та час: понеділок середа з 16:00 год до 19:00 год,; першу суботу/неділю місяця з 10.00 год суботи до 18.00 неділі; під час осінніх та весняних канікул не більше п`яти діб підряд з обов`язковим попередженням ОСОБА_1 за сім календарних днів про місце проведення такого відпочинку та дозвілля; у літній період протягом 10 (десяти) календарних днів підряд з обов`язковим попередженням ОСОБА_1 за 15 (п`ятнадцять) календарних днів про місце проведення такого відпочинку та дозвілля; у дні народження кожного з дітей за погодженням з ОСОБА_5 , але не рідше ніж через один рік.

Крім того, суд першої інстанції правильно зобов`язав відповідачку повідомляти позивача про зміну місця проживання чи місця перебування дітей не пізніше наступного дня після такої зміни, а також про інші обставини, що перешкоджають зустрічі з батьком, напередодні визначеного дня зустрічі.

Колегія суддів погоджується, що визначення такого способу участі у спілкуванні та вихованні дитини є таким, що відповідає віковим потребам малолітніх дітей та за сумлінного відношення батька до виконання свого обов`язку є достатнім для забезпечення участі батька у процесі виховання дитини.

Разом з тим, суд правильно роз`яснив сторонам, що з урахуванням вікових змін дітей, їх розвитку та потреб, батьки не позбавлені в майбутньому права змінити встановлений спосіб участі у вихованні дітей, що буде відповідати, насамперед, їх інтересам та що зустрічі необхідно проводити з урахуванням інтересів та бажань дітей.

Суд також обґрунтовано надав батькам право змінювати порядок та час спілкування з дитиною за їх взаємною згодою.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, вона не обмежувала відповідача ОСОБА_2 у можливості спілкування з дітьми, не нехтувала його правами та не порушувала їх колегія суддів відхиляє, з огляду на те, що докази, які наявні у матеріалах справи підтверджують протилежне.

Посилання в апеляційні скарзі на те, що на даний час позивач уникає зустрічей з нею та дітьми, оскільки у нього великі кредитні заборгованості та, що ОСОБА_2 неодноразово погрожував їй фізичною розправою при дітях і вона і діти сприймають його погрози реально не підтверджені належним доказами, а тому колегія суддів їх також відхиляє.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення немає.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Також, відповідно до практики ЄСПЛ, зокрема у справі «Гарсіа Руіз проти Іспанії (Garcia Ruiz v. Spain) від 21.01.1999 року (заява 30544/96), п. 26: «…при відхиленні скарги апеляційний суд може в принципі просто схвалити обґрунтування рішення суду нижчого суду…».

Зважаючи на вказане колегія суддів вважає за можливе в цілому схвалити мотиви суду першої інстанції щодо розгляду усіх позовних вимог, викладені в оскаржуваному рішенні, вважаючи такі належними та відповідними до встановлених обставин, що мають значення та вимог закону, без додаткового дублювання.

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 01 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 12 липня 2022 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.