Справа № 373/437/22
Номер провадження 2/373/371/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2022 року м. Переяслав

Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області в складі головуючої судді Керекези Я.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу № 373/437/22 за позовом ОСОБА_1 до Переяслав-Хмельницької районної державної лікарні ветеринарної медицини про визнання невідповідними вимогам чинного законодавства та скасування наказу про переведення на іншу посаду,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом і просить визнати невідповідним Указу Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» та скасувати наказ від 31 березня 2022 року про переведення його на посаду провідного лікаря ветеринарної медицини-серолога Переяслав-Хмельницької міжрайонної державної лабораторії Держпродспоживслужби.

Посилається на те, що наказом № 7 від 31 січня 2017 року він був прийнятий на роботу на посаду лікаря першої категорії по хворобах молодняка та неплідності Переяслав-Хмельницької районної державної лікарні ветеринарної медицини з 01 лютого 2017 року. Наказом № 29 від 28 квітня 2017 року він був переведений із вищезазначеної посади на посаду лікаря ветеринарної медицини першої категорії ветсанекспертизи Переяслав-Хмельницької районної державної лабораторії ветеринарної медицини з 03 травня 2017 року. Наказом від 10 травня 2017 року його було призначено керівником з якості та головним аудитором як лікаря ветмедицини першої категорії ветсанекспертизи. Наказом № 44 від 31 березня 2022 року, згідно Указу Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року « Про введення воєнного стану в Україні», його було переведено, за виробничою необхідністю, на посаду лікаря ветеринарної медицини-серолога із 01 квітня 2022 року. Вважає, що вищезазначений наказ таким, що виданий відповідачем з порушенням ст.3 Указу Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року. Положення вищезазначеного Указу не передбачають переведення працівника на іншу роботу, не обумовлену трудовим договором в зв`язку з виробничою необхідністю для взаємозаміни посад та обов`язків для подальшої безперебійної роботи установи. Чинне трудове законодавство не передбачає можливості переведення працівника на іншу роботу без його згоди, у випадку виробничої необхідності, а такої згоди він не надавав.

Ухвалою від 02 травня 2022 року (а.с.12) позовну заяву було залишено без руху і позивачу надано строк для усунення її недоліків. Недоліки позивачем усунуто.

Ухвалою від 09 травня року було відкрито провадження у справі та постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (а.с.16).

Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та роз`яснено, що розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін проводиться за його клопотанням, яке він може подати в строк для подання відзиву на позов.

31 травня 2022 року до суду від представника відповідача надійшов відзив на позов.

Однак, як вбачається із поштового повідомлення, копія ухвали про відкриття провадження, екземпляр позовної заяви з доданими до неї документами були отримані представником відповідача 12 травня 2022 року. Отже, відзив було подано до суду з порушенням строків, встановлених судом. Клопотання про поновлення строку для подання відзиву на позов представником відповідача заявлено не було, про причини неможливості подачі відзиву у встановлений строк не зазначено.

Відповідно до ч. 7 та ч. 8 ст. 178 ЦПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ст. 126 ЦПК України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладене, суд не приймає до уваги поданий представником відповідача відзив та вирішує справу за наявними в ній матеріалами.

Судом встановлено наступне.

Наказом начальника Переяслав-Хмельницької районної державної лікарні ветеринарної медицини № 7 від 31 січня 2017 року ОСОБА_1 був прийнятий на посаду лікаря першої категорії по хворобах молодняка та неплідності Переяслав-Хмельницької районної державної лікарні ветеринарної медицини з 01 лютого 2017 року (а.с.5).

Відповідно до наказу № 29 від 28 квітня 2017 року позивач був переведений на посаду лікаря ветеринарної медицини першої категорії ветсанекспертизи Переяслав-Хмельницької районної державної лабораторії ветеринарної медицини з 03 травня 2017 року (а.с.6).

Наказом № 30/1 від 10 травня 2017 року лікаря ветеринарної медицини першої категорії ветсанекспертизи Переяслав-Хмельницької районної державної лабораторії ветеринарної медицини Мостового Ю.І. було призначено керівником з якості та головним аудитором (а.с.7).

Відповідно до наказу № 44 від 31 березня 2022 року позивача в зв`язку із виробничою необхідністю було переведено на посаду провідного лікаря ветеринарної медицини-серолога із 01 квітня 2022 року (а.с.8). Як вказано в тексті наказу, переведення було проведено в зв`язку із виробничою необхідністю, для взаємозаміни посад та обов`язків, для подальшої безперебійної роботи Переяслав-Хмельницької міжрайонної державної лабораторії Держспоживслужби, у відповідності до Указу Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні».

Суд приймає до уваги подані позивачем докази, на підставі яких встановлені дані обставини справи, та вважає їх належними, допустимими, достовірними, а їх сукупність достатньою для встановлення обставин, що мають значення для справи.

Право на працю є основним конституційним правом громадян України. Воно проголошене ст. 43 Конституції України, визнається за кожною людиною і становить собою можливість заробляти на життя працею, яку людина вільно обирає або на яку погоджується.

Статтею 31 КЗпП визначено, що власник або уповноважений ним орган не має права вимагати від працівника виконання роботи, не обумовленої трудовим договором. Однак в процесі роботи з різних причин виникає потреба змінити умови трудового договору. Ініціатива такої зміни може йти як від власника або уповноваженого ним органу, так і від самого працівника.

Відповідно до ч.1 ст.32 КЗпП України переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством.

У частині 2 ст. 32 КЗпП зазначено, що не вважається переведенням на іншу роботу і не потребує згоди працівника переміщення його на тому ж підприємстві, в установі, організації на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ у тій же місцевості, доручення роботи на іншому механізмі або агрегаті у межах спеціальності, кваліфікації чи посади, обумовленої трудовим договором. Звісно, при цьому роботодавець не має права переміщати працівника на роботу, протипоказану йому за станом здоров`я.

Переведення на іншу посаду оформлюється відповідним наказом.

У констатуючій частині наказу повинно зазначатися підстава, обґрунтування або мета видання наказу. Якщо наказ видається на підставі іншого розпорядчого документа, то у констатуючій частині зазначається назва виду документа, його автора, дату, номер та заголовок.

Констатуюча частина оскаржуваного наказу містить посилання лише на Указ Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», згідно якого на території України був введений воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року; та вказівку на те, що переведення працівників на інші посади у зв`язку з виробничою необхідністю установи для взаємозаміни посад та обов`язків для подальшої безперебійної роботи лабораторії.

Однак, даний Указ не регулює порядок здійснення трудових правовідносин, в тому числі і переведення працівника на іншу роботу. Посилань на будь-які інші документи (Закони, Укази, Постанови тощо) наказ не містить.

Разом з тим, Законом України № 2136-ІХ від 15 березня 2022 року «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» дійсно було встановлено нові правила організації трудових відносин в умовах воєнного стану всіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Відповідно до ч.2 ст.1 даного Закону на період дії воєнного стану вводяться обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина відповідно до статей 43, 44 Конституції України.

Згідно ст.3 вищезазначеного Закону у період дії воєнного стану роботодавець має право перевести працівника на іншу роботу, не обумовлену трудовим договором, без його згоди (крім переведення на роботу в іншу місцевість, на території якої тривають активні бойові дії), якщо така робота не протипоказана працівникові за станом здоров`я, лише для відвернення або ліквідації наслідків бойових дій, а також інших обставин, що ставлять або можуть становити загрозу життю чи нормальним життєвим умовам людей, з оплатою праці за виконану роботу не нижче середньої заробітної плати за попередньою роботою.

У період дії воєнного стану норми частини третьої статті 32 Кодексу законів про працю України та інших законів України щодо повідомлення працівника про зміну істотних умов праці не застосовуються.

Отже, на підставі вищезазначеного Закону дійсно встановлено право роботодавця перевести працівника без його згоди на іншу роботу, не обумовлену трудовим договором, (крім переведення на роботу в іншу місцевість, на території якої тривають активні бойові дії), однак за наявності декількох умов: якщо така робота не протипоказана працівникові за станом здоров`я і лише для відвернення або ліквідації наслідків бойових дій, а також інших обставин, що ставлять або можуть становити загрозу життю чи нормальним життєвим умовам людей.

Згідно з ч. 3 ст. 12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до положень ст. 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Як передбачено ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, проаналізувавши надані докази в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

В оскаржуваному наказі передбачених законом підстав необхідності переведення позивача на нову посаду в зв`язку із введенням на території України воєнного стану (для відвернення або ліквідації наслідків бойових дій, а також інших обставин, що ставлять або можуть становити загрозу життю чи нормальним життєвим умовам людей) не зазначено, як не вказано взагалі як підставу видання наказу Закон України від 15 березня 2022 року «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану». Доказів загрози для подальшої безперебійної роботи Переяслав-Хмельницької міжрайонної державної лабораторії Держспоживслужби відповідачем подано не було, як не доведено, що переведення за таких підстав могло бути здійснено без згоди позивача.

Враховуючи вищевикладене в сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача та необхідності визнання незаконним та скасування наказу про переведення його на посаду провідного лікаря ветеринарної медицини-серолога.

В силу ч.1 ст.141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню із відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 19, 76, 80, 81, 83, 89, 141, 263-265, 268, 273, 274, 277, 279, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Переяслав-Хмельницької районної державної лікарні ветеринарної медицини про визнання невідповідними вимогам чинного законодавства та скасування наказу про переведення на іншу посаду задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати наказ начальника Переяслав-Хмельницької районної державної лікарні ветеринарної медицини № 44 від 31 березня 2022 року «Про переведення на іншу посаду ОСОБА_1 ».

Стягнути із Переяслав-Хмельницької районної державної лікарні ветеринарної медицини на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , зареєстрований та проживаючий по АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

відповідач Переяслав-Хмельницька районна державна лікарня ветеринарної медицини, адреса місцезнаходження: Київська область, м. Переяслав, вул. Ярмаркова, 51; .

Суддя: Я. І. Керекеза