Справа № 144/1426/20
Провадження № 22-ц/801/941/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Герман О. С.
Доповідач:Голота Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2022 рокуСправа № 144/1426/20м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Голоти Л. О. (суддя доповідач),

суддів Денишенко Т. О., Рибчинського В. П.,

розглянув у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Теплицького районного суду Вінницької області від 27 квітня 2021 року, ухвалене у складі судді Германа О. С. в приміщенні суду в м. Теплик, -

в с т а н о в и в :

04 листопада 2020 року ОСОБА_1 звернулася у суд з позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що рішенням Теплицького районного суду від 20 серпня 2008 року стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 300 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 30 липня 2008 року і до їх повноліття.

Однак, даних коштів на утримання дитини не вистачає, зважаючи на збільшення цін та прожиткового мінімуму на дитину недостатньо для матеріального утримання сина, що ставить позивача у скрутне матеріальне становище. Їх син навчається в школі, що потребує матеріальних коштів.

Виходячи з наведеного, ОСОБА_1 просила змінити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на підставі рішення Теплицького районного суду Вінницької області від 20 серпня 2008 року на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та стягувати їх у розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до повноліття сина.

Заочним рішенням Теплицького районного суду Вінницької області від 27 квітня 2021 року позов задоволено.

На заміну рішення Теплицького районного суду Вінницької області від 20 серпня 2008 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 аліментів на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 300 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 30 липня 2008 року і до їх повноліття, визначено, що з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого по АДРЕСА_1 будуть стягуватись аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набуття рішенням суду законної сили і до його повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2 судові витрати, які складаються з судового збору на користь держави в сумі 840 грн. 80 коп.

07 лютого 2022 року ОСОБА_2 подано заяву про перегляд заочного рішення Теплицького районного суду Вінницької області від 27 квітня 2021 року.

Ухвалою Теплицького районного суду Вінницької області від 02 березня 2022 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Теплицького районного суду Вінницької області від 27 квітня 2021 року залишено без задоволення (а. с. 52).

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповноту з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить заочне рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що судом першої інстанції справу розглянуто у відсутності відповідача та за відсутності відомостей про належне повідомлення його про дату, час і місце розгляду справи. Тому, суд першої інстанції необґрунтовано зазначає в заочного рішення про те, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи.

Окрім цього, ОСОБА_2 просить суд врахувати те, що з нього іншим судовим рішенням (заочне рішення від 26 квітня 2021 року) стягнуто аліменти на утримання повнолітньої доньки, що продовжує навчання в розмірі ј частини зі всіх видів заробітку (доходу), що позбавляє права відповідача на нормальне існування, оскільки сукупно з відповідача стягнуто судовими рішеннями Ѕ частина його заробітку, що є несправедливим з огляду на матеріальне становище його та позивача.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Справа розглядається в порядку частини першої статті 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи. Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

За змістом частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 263 ЦПК України.

У справі встановлено наступні обставини.

Сторони по справі є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії НОМЕР_1 (а.с. 7).

Рішенням Теплицького районного суду від 20 серпня 2008 року задоволено позов ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі та стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 300 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 30 липня 2008 року і до їх повноліття (а.с. 11).

Неповнолітній ОСОБА_4 проживає з матір`ю та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою про склад сім`ї № 272 від 01 жовтня 2020 року виданою виконкомом Петрашівської сільської ради Теплицького району (а. с. 10).

03 вересня 2008 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу Серії НОМЕР_2 (а. с. 6).

Відповідно до свідоцтва про шлюб позивач 02 квітня 2010 року уклала шлюб з ОСОБА_6 та змінила своє прізвище з ОСОБА_7 на ОСОБА_8 (а. с. 9).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що після ухвалення попереднього рішення суду про стягнення аліментів змінився визначений положеннями СК України мінімальний розмір аліментів, відтак попередньо визначений судом розмір аліментів цим вимогам вочевидь не відповідає, а тому з вказаних підстав аліменти підлягають збільшенню.

Висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог зроблено судом першої інстанції за повного з`ясування обставин справи, правильного застосування норм матеріального та процесуального права, з огляду на наступне.

Згідно з статтею 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року роз`яснено судам, що підставою для зміни розміру аліментів є: зміна стану здоров`я, матеріального або сімейного стану сторін.

Згідно частини другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про наявність правових підстав для зміни розміру аліментів, оскільки розмір аліментів, який присуджено до стягнення з відповідача на користь неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,відповідно до рішення Теплицького районного суду від 20 серпня 2008 року в твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн. щомісячно, починаючи з 30 липня 2008 року і до його повноліття, є недостатнім та не забезпечує гармонійного розвитку дитини.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд першої інстанції встановивши наявність підстав для зміни розміру аліментів, змінив розмір і спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Теплицького районного суду від 20 серпня 2008 року у справі № 2-360/2008, стягнувши з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набуття рішенням суду законної сили і до його повноліття.

Вінницький апеляційний суд вважає, що такий розмір частки від усіх доходів відповідача буде відповідати інтересам дитини, враховуючи, що з 2008 року зросли споживчі ціни на продовольчі товари, одяг та комунальні послуги, а також беручи до уваги те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції справу розглянуто у відсутності відповідача та за відсутності відомостей про належне повідомлення його про дату, час і місце розгляду справи, суд апеляційної інстанції не вважає такими, що дають правові підстави для скасування рішення суду, адже відповідно до листа Петрашівської сільської ради Теплицького району Вінницької області від 12 листопада 2020 року згідно даних картки реєстрації особи ОСОБА_2 зареєстрований за адресою : АДРЕСА_1 (а. с. 14). За місцем реєстрації судом першої інстанції надсилалась копія ухвали суду від 17 листопада 2020 року про відкриття провадження у справі, копія позовної заяви з додатками, які повернулися до суду з відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою» (а. с. 16-18).

При цьому, ухвалою Теплицького районного суду Вінницької області від 17 листопада 2020 року постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження о 14:00 год 27 квітня 2021 року відповідно до частини п`ятої статті 279 ЦПК України без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Згідно з частиною п`ятою статті 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідно до пункту 3 частини восьмої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Ураховуючи те, що клопотання про розгляд справи з їх участю сторонами не подавалось, відтак суд вважає, що розгляд судом першої інстанції справи у відсутності відповідача, не є порушенням норм процесуального права, оскільки судом вжито усіх залежних від суду дій щодо повідомлення відповідача про відкриття провадження у справі та її розгляд судом о 14:00 год 27 квітня 2021 року.

Твердження в апеляційній скарзі про те, що з ОСОБА_2 заочним рішенням Теплицького районного суду Вінницької області від 26 квітня 2021 року стягнуто аліменти на утримання повнолітньої доньки, що продовжує навчання в розмірі ј частини зі всіх видів заробітку (доходу), що позбавляє відповідача права на нормальне існування, оскільки сукупно з відповідача стягнуто судовими рішеннями Ѕ частина його заробітку, що є несправедливим з огляду на матеріальне становище його та позивача, колегія суддів відхиляє.

Відповідно до частини третьої статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Відповідачем відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України не надано суду доказів, які б свідчили про скрутний майновий стан відповідача чи погіршення його здоров`я, зміну його сімейного стану, що перешкоджає йому сплачувати аліменти на неповнолітнього сина у розмірі, який просить позивач.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність заочного рішення суду першої інстанції не впливають.

Згідно з статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що зазначені в апеляційній скарзі аргументи суттєвими не являються та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції залишено без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, відтак судові витрати понесені відповідачем при поданні апеляційної скарги слід залишити за особою, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись частиною четвертою статті 258, частиною першою статті 259, статтями 367, 369, 374, 375, 382, 384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Заочне рішення Теплицького районного суду Вінницької області від 27 квітня 2021 року у даній справі залишити без змін.

Поновити дію заочного рішення Теплицького районного суду Вінницької області від 27 квітня 2021 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя Л. О. Голота

Судді: Т. О. Денишенко

В. П. Рибчинський