ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/5760/21 Номер провадження 22-ц/814/371/22Головуючий у 1-й інстанції Предоляк О. С. Доповідач ап. інст. Гальонкін С. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого Гальонкіна С.А.,

суддів: Бутенко С.Б., Хіль Л.М.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_7,

представника відповідача - ОСОБА_8,

при секретарі: Таценко Т.Р.

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Полтава в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та представника ОСОБА_2 - адвоката Ульянової Юлії Анатоліївни на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 17 листопада 2021 року, ухвалене в м. Кременчук у складі головуючого-судді Предоляк О.С., повний текст рішення складено 22.11.2021 року, у справі №524/5760/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ в натурі житлового будинку, встановлення порядку користування земельною ділянкою, виселення.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача,

в с т а н о в и л а :

У червні 2021 року ОСОБА_2 звернулась із вказаним позовом до місцевого суду, у якому прохала поділити житловий будинок у натурі, що розташований в АДРЕСА_1 , виділивши їй у власність приміщення житлового будинку літ. «А,А1, а1», загальною площею 44,45 кв.м., що складаються з кухні «1-1», площею 7,9 кв.м., кімнати «1-2», площею 9,1 кв.м., кімнати «1-3», площею 14,1 кв.м., кімнати «2-4», площею 13,4 кв.м., по надвірним будівлям та спорудам: ворота з хвірткою № 4, огорожу № 5, замощення № 6. Встановити порядок користування земельною ділянкою за ІІ варіантом, запропонованим експертом ОСОБА_9 у висновку будівельно-технічної експертизи №4/9-21 від 21 травня 2021 року. Стягнути з відповідача на її користь грошову компенсацію у розмірі 12 753,00 грн у зв`язку зі зміною розміру ідеальних часток. Виселити ОСОБА_1 з кімнати 2-4 в домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що на підставі договору купівлі-продажу від 20 листопада 1985 року, посвідченого приватним державним нотаріусом Першої кременчуцької державної нотаріальної контори за реєстровим № 2-5665 є власником 61/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований в АДРЕСА_1 . Частка в розмірі 39/100 вказаного будинку належить ОСОБА_1 . На даний час між співвласниками виникають непорозуміння щодо порядку користування спільним домоволодіння та земельною ділянкою. Вона має намір перебудувати свою частину, провести оформлення земельної ділянки, проте відповідач перешкоджає їй у вказаних питаннях.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 17 листопада 2021 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Поділено в натурі житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 , припинивши право спільної часткової власності.

Виділено ОСОБА_2 в натурі в окремий об`єкт нерухомості на належні їй 61/100 частин домоволодіння та визнано за нею право власності на:

- приміщення житлового будинку літ. «А,А1, а1», загальною площею 44,45 кв.м., що складаються з кухні «1-1», площею 7,9 кв.м., кімнати «1-2», площею 9,1 кв.м., кімнати «1-3», площею 14,1 кв.м., кімнати «2-4», площею 13,4 кв.м.

- по надвірним будівлям та спорудам: ворота з хвірткою № 4, огорожа № 5, замощення № 6.

Виділено ОСОБА_1 в натурі в окремий об`єкт нерухомості на належні йому 39/100 частин домоволодіння та визнано за ним право власності на:

- приміщення житлового будинку літ. «А,А1, а1», загальною площею 24,9 кв.м., що складаються з підсобного приміщення «2-1», площею 6,1 кв.м., кухні «2-2», площею 7,8 кв.м., кімнати «2-3», площею 11,0 кв.м.

- по надвірним будівлям та спорудам: сарай літ. «б», сарай літ. «Б», вбиральня «Г», сарай (тимчасовий) літ. «з», сарай (тимчасовий) літ. «З», літній душ літ. «Л», хвіртка № 1, огорожа № 2, огорожа № 3.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію у зв`язку зі зміною розміру ідеальних часток у розмірі 12 753,00 грн.

Встановлено порядок користування земельною ділянкою, загальною площею 982 кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_1 з розташованим на ній житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами згідно ІІ варіанту порядку користування земельною ділянкою відповідно до додатку №4 до висновку експерта ОСОБА_9 №4/9-21 від 21 травня 2021 року, виділивши в користування ОСОБА_2 земельну ділянку площею 599 кв.м., що позначена зеленим кольором в додатку № 4 до висновку експерта, ОСОБА_1 земельну ділянку площею 383 кв.м., що позначена синім кольором в додатку № 4 до висновку експерт.а

В частині вимог про виселення ОСОБА_1 відмолено.

Судові витрати у розмірі 1554,73 грн компенсовано за рахунок держави.

Із рішенням в частині відмови позовних вимог не погодилась ОСОБА_2 , подавши апеляційну скаргу через свого представника - адвоката Ульянову Юлію Анатоліївну.

В обгрунтування апеляційної скарги вказувала, що виселення відповідача з приміщення, право власності на яке було визнано судом за нею є ефективним способом захисту від втручання в її право на вільне володіння та користування належним їй майном, оскільки після розподілу домоволодіння в натурі між сторонами спору у ОСОБА_1 відсутнє будь-яке право на проживання у відповідному приміщенні.

Вважає, що суд мав ухвалити рішення про виселення ОСОБА_1 .

Прохала скасувати рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 17 листопада 2021 року в частині відмови в задоволенні вимоги про виселення ОСОБА_1 та ухвалити в цій частині нове рішення, яким виселити ОСОБА_1 з кімнати 2-4 в домоволодінні за адресою АДРЕСА_1 .

Також із вказаним рішенням не погодився ОСОБА_1 , подавши апеляційну скаргу.

Апеляційну скаргу обгрунтовував тим, що 17 травня 2012 року йому було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, згідно якого його мати, ОСОБА_4 , заповіла йому своє майно, що складається з 39/100 частин житлового будинку з господарськими будівлями АДРЕСА_1 розташованого на неприватизованій земельній ділянці площею 351 кв.м, що належав померлій ОСОБА_4 на підставі договору дарування, посвідченого Першою кременчуцькою державною нотаріальною конторою 23 березня 1979 року.

Зазначав, що він є інвалідом І групи та потребує стороннього догляду. У догляді допомагають дружина, яка проживає з ним та донька, яка приїжджає декілька разів на тиждень.

Вказував, що частина будівлі, власником якої він є, складається з двох жилих кімнат, площею 11.0 кв.м., та 13,4 кв. м., кухні 7,8 кв. м., та вітальні 6.1 кв.м., фактично розмір жилої площі, якою він користується, складає 23,2 м.кв.

Також вказував, що судом не було взято до уваги пояснення свідка, ОСОБА_5 , яка вказала, що за весь час спільного користування земельною ділянкою та домоволодінням, а саме з часу отримання його матір`ю в дарування даного домоволодіння в 1979 році, по сьогоднішній день вже сформувались межі користування земельною ділянкою. А межі користування земельною ділянкою фактично відокремлені за допомогою паркану. Сам будинок має два окремих входи, житлові кімнати співвласників відокремлені одна від одної.

Зазначав, що житлова площа кімнат, якою користується він, як співвласник, складає 23,2 кв. м., а житлова площа кімнат, якою користується ОСОБА_2 , складає 24,4 кв. м. Вони, як співвласники, мають рівну кількість кімнат, відокремлені входи і фактично встановлений паркан меж земельної ділянки.

Експертом в експертному дослідженні вказано, що ураховуючи рік побудови житлового будинку літ. А,А1,а1, - 1944 року, немає можливості розробити варіант розподілу будинку в суворій відповідності з розмірами ідеальних часток співвласників, так як при розробці варіантів розподілу житлового будинку в суворій відповідності до розміру ідеальних часток співвласників необхідно виконати переобладнання, пов`язані з переносом стін (перегородок), що може вплинути на несучу спроможність будинку і являється недоцільним.

Звертає увагу на те, що ОСОБА_2 не ставить питання в позовній заяві щодо виділу в натурі її частки в майні, яке є спільною частковою власністю. Посилається на те, що спільне з відповідачами користування належними їй частками нерухомого майна неможливе, а в даному випадку можливо провести саме поділ майна, позбавивши його права власності житлової кімнати 2-4, площею 13,4 кв.м.

Ураховуючи викладене прохав рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 17 листопада 2021 року скасувати в частині задоволених позовних вимог.

Відзиви на апеляційні скарги у встановлений судом строк від учасників справи не надходив, що в силу ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційних скарг, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи, згідно договору дарування від 23 березня 1979 року, посвідченого державним нотаріусом, ОСОБА_6 подарувала ОСОБА_4 39/100 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель в АДРЕСА_2 . В користування обдарованої переходить: сіни 2-1, площею 6,1 кв.м., кухня 2-2, площею 7,8 кв.м., кімната 2-3, площею 11,0 кв.м., кімната 2-4, площею 13,4 кв.м., сарай літ. «Б», сарай літ. «б-1», вбиральня літ. «Г».

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом ВРС № 157041 від 17 травня 2012 року, виданого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Дощенко О.В., ОСОБА_1 набув право власності на житловий будинок з господарськими будівлями АДРЕСА_1 . В користування ОСОБА_1 перейшли: сіни 2-1, площею 6,1 кв.м., кухня 2-2, площею 7,8 кв.м., кімната 2-3, площею 11,0 кв.м., кімната 2-4, площею 13,4 кв.м., сарай літ. «Б», сарай літ. «б-1», вбиральня літ. «Г».

Згідно до договору купівлі-продажу від 20 листопада 1985 року, посвідченого приватним державним нотаріусом Першої кременчуцької державної нотаріальної контори за реєстровим № 2-5665 ОСОБА_2 є власником 61/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований в АДРЕСА_1 .

Власником 39/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований в АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 17 травня 2012 року, виданим приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Дощенко О.В. є ОСОБА_1 .

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна станом на день розгляду справи зареєстровано право приватної власності на будинок з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , належність ОСОБА_2 61/100 частки на підставі договору купівлі-продажу від 20 листопада 1985 року, посвідченого Першою Кременчуцькою держнотконторою за р. № 2-5665 та 39/100 частки - ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом ВРС № 157041 від 17 травня 2012 року, виданого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Дощенко О.В.

Згідно висновку судового експерта ОСОБА_9 № 4/9-21 за результатами проведеної будівельно-технічної, земельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи складеної 21 травня 2021 року експертом запропоновано 2 варіанти поділу домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- І варіант поділу, відповідно до якого співвласнику ОСОБА_2 на 61/100 частин володіння виділяється: приміщення житлового будинку літ. «А,А1, а1», загальною площею 31,1 кв.м., що складаються з кухні «1-1», площею 7,9 кв.м., кімнати «1-2», площею 9,1 кв.м., кімнати «1-3», площею 14,1 кв.м.,; по надвірним будівлям та спорудам: ворота з хвірткою № 4, огорожа № 5, замощення № 6.

Співвласнику ОСОБА_1 на 39/100 частин домоволодіння виділяється: приміщення житлового будинку літ. «А,А1, а1», загальною площею 38,3 кв.м., що складаються з підсобного приміщення «2-1», площею 6,1 кв.м., кухні «2-2», площею 7,8 кв.м., кімнати «2-3», площею 11,0 кв.м., кімнати 2-4, площею 13,4 кв.м.; по надвірним будівлям та спорудам: сарай літ. «б», сарай літ. «Б», вбиральня «Г», сарай (тимчасовий) літ. «з», сарай (тимчасовий) літ. «З», літній душ літ. «Л», хвіртка № 1, огорожа № 2, огорожа № 3.

Відповідно до запропонованого І варіанту поділу домоволодіння частки співвласників будуть мати вигляд: ОСОБА_2 - 45/100 часток, ОСОБА_1 - 55/100 часток.

Грошову компенсацію в ринкових цінах необхідно сплатити ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у розмірі 48593,00 грн.

- ІІ варіант поділу, відповідно до якого співвласнику ОСОБА_2 на 61/100 частин володіння виділяється: приміщення житлового будинку літ. «А,А1, а1», загальною площею 44,5 кв.м., що складаються з кухні «1-1», площею 7,9 кв.м., кімнати «1-2», площею 9,1 кв.м., кімнати «1-3», площею 14,1 кв.м., кімнати «2-4», площею 13,4 кв.м.; по надвірним будівлям та спорудам: ворота з хвірткою № 4, огорожа № 5, замощення № 6.

Співвласнику ОСОБА_1 на 39/100 частин домоволодіння виділяється: приміщення житлового будинку літ. «А,А1, а1», загальною площею 24,9 кв.м., що складаються з підсобного приміщення «2-1», площею 6,1 кв.м., кухні «2-2», площею 7,8 кв.м., кімнати «2-3», площею 11,0 кв.м.; по надвірним будівлям та спорудам: сарай літ. «б», сарай літ. «Б», вбиральня «Г», сарай (тимчасовий) літ. «з», сарай (тимчасовий) літ. «З», літній душ літ. «Л», хвіртка № 1, огорожа № 2, огорожа № 3.

Відповідно до запропонованого ІІ варіанту поділу домоволодіння частки співвласників будуть мати вигляд: ОСОБА_2 - 57/100 часток, ОСОБА_1 - 43/100 часток.

Грошову компенсацію в ринкових цінах необхідно сплатити ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у розмірі 12753,00 грн.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Як визначає ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Ст.319 ЦК України передбачає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечується рівні умови здійснення своїх прав.

Статтями 316, 328 ЦК України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. ст. 356-358, 360, 361 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності. Поліпшення спільного майна, які можна відокремити, є власністю того з співвласників, який їх зробив, якщо інше не встановлено домовленістю співвласників. Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.

Згідно зі статтею 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

На підставі ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.

У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» № 7 від 04 жовтня 1991р. визначено, що в спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась.

Виходячи з аналізу змісту норм статей 183, 358, 364 ЦК України можна дійти висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності.

Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.

Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників.

Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна.

Якщо в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина нерухомого майна, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на це майно.

Допитаний у суді першої інстанції експерт ОСОБА_9 підтвердила висновки будівельно-технічної, земельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи та пояснила, що висновок складений відповідно до інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, технічного паспорту на домоволодіння. Зазначає, що провести розподіл домоволодіння відповідно до ідеальних часток співвласників у праві власності не можливо. І варіант запропоновано відповідно до фактичного користування житловим будинком. За цим варіантом частка ОСОБА_2 у праві власності значно зменшиться. ІІ варіант зазначений у висновку найбільше відповідає розміру ідеальних часток співвласників у власності. За вказаним варіантом частка ОСОБА_2 у праві власності зменшиться не суттєво.

Ураховуючи висновок експерта ОСОБА_9 № 4/9-21 від 21 травня 2021 року, наданий позивачем, щодо технічної можливості поділу домоволодіння в натурі, колегія суддів погоджується із висновком місцевого суду, що позовні вимоги ОСОБА_2 про поділ домоволодіння підлягають задоволенню у запропонованому нею варіанті, згідно ІІ варіанту поділу висновку судової будівельно-технічної, земельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи № 4/9-21 від 21 травня 2021 року, оскільки такий варіант поділу передбачає незначний відступ від ідеальних часток співвласників та не значну виплату грошової компенсації, що буде найменш обтяжливим для відповідача.

Оскільки при такому варіанті поділу частка позивача зменшиться, ОСОБА_2 погодилась з отриманням компенсації, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню компенсація вартості за зменшення 4/100 частки в правовстановлюючій долі в майні у розмірі 12753,00 грн.

Апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що варіант порядку користування земельною ділянкою необхідно визначити згідно ІІ варіанту відповідно до додатку №4 до висновку експерта ОСОБА_9, виділивши в користування ОСОБА_2 земельну ділянку площею 599 кв.м., що позначена зеленим кольором, а ОСОБА_1 земельну ділянку площею 383 кв.м., що позначена синім кольором, оскільки суд прийшов до висновку про розподіл домоволодіння за ІІ варіантом висновку експерта № 4/9-21 від 21 травня 2021року та він відповідає обраному варіанту розподілу домоволодіння.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано обрав з поміж запропонованих експертом двох варіантів порядку користування земельною ділянкою варіант № 2.

Таким чином місцевий суд правильно встановив обставини справи, визначив правовідносини сторін та закон, який їх регулює, і вирішив спір відповідно до закону.

Щодо вимог про виселення ОСОБА_1 з кімнати 2-4 в домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 апеляційний суд погоджується з місцевим судом виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відповідно до частини четвертої статті 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з моменту такої реєстрації.

Ураховуючи вищенаведене, вимога про виселення ОСОБА_1 до реєстрації права власності за позивачем на окремий об`єкт нерухомості, до складу якого входить кімната 2-4, є безпідставною.

Аргументи апеляційних скарг ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у мотивувальній частині оскаржуваного рішення, та зводяться до переоцінки доказів і незгоди апелянтів з висновками суду щодо їх оцінки.

Суд з дотриманням приписів процесуального законодавства правильно і повно встановив фактичні обставини справи, правильно визначив правовідносини сторін, які виникли із встановлених ним обставин, правові норми що підлягають застосуванню до цих правовідносин та вирішив спір відповідно до закону.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції залишає апеляційні скарги без задоволення, а судове рішення без змін.

За правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційний суд не змінює судове рішення та не ухвалює нове, розподіл судових витрат не здійснюється при розгляді цієї апеляційної скарги..

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Ульянової Юлії Анатоліївни - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 17 листопада 2021 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 07 червня 2022 року.

Головуючий: С. А. Гальонкін

Судді: С.Б. Бутенко

Л.М. Хіль