Справа № 2-322/2003
П О С Т А Н О В А

Іменем України

19 липня 2022 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Бисаги Т.Ю. і Фазикош Г.В.,

з участю секретаря Волощук В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Свалявського районного суду від 03 травня 2022 року (у складі судді Ганчак Л.Ф.) за заявою ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 у лютому 2022 р. звернулася до суду із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Просила поновити виконавчий лист 2-322 від 02.10.2003 р. для надання у Закарпатську обласну виконавчу службу.

На обґрунтування заяви вказала, що рішення Свалявського районного суду від 01 вересня 2003 р. у справі № 2-322 не виконувалося, що стало підставою для звернення до Європейського суду з прав людини.

Рішенням Європейського суду з прав людини № 11212/08 від 20 січня 2015 р. зобов`язано Уряд України виконати рішенні національного суду.

Заявниця, як спадкоємиця, знову звернулася до органів виконавчої служби з вимогою примусового виконання рішення суду, однак для цього їй необхідно поновити пропущений строк для пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Ухвалою Свалявського районного суду від 03 травня 2022 р. у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.

ОСОБА_1 просить скасувати цю ухвалу, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. Доводить про неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та порушення норм процесуального права. Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що відмова у поновленні пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання перешкоджає примусовому виконанню рішення Свалявського районного суду від 01 вересня 2003 р. у справі № 2-322 і порушує права заявника як спадкоємця стягувача.

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу АТ «Державний ощадний банк України» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін. Узагальнені заперечення зводяться до безпідставності доводів, указаних у апеляційній скарзі.

Розгляд цієї справи був призначений на 19.07.2022 р. о 09.30 год., учасники справи не з`явилися у судове засідання, від ОСОБА_1 24.06.2022 р. надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, а 29.06.2022 р. від представника АТ «Державний ощадний банк України» теж надійшло клопотання про проведення судового засідання без його участі.

Відтак, колегія суддів визнала можливим розглянути справу за відсутності учасників.

Апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення залишенню без змін, із таких мотивів.

Відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив із того, що строк пред`явлення виконавчого листа до виконання було пропущено стягувачем ОСОБА_1 ще 03.04.2010 р. (з часу винесення постанови про закінчення виконавчого провадження до 03.04.2010 р. 3 р.).

Апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції по суті спірних правовідносин через його відповідність правильно встановленим обставинам, які мають значення для справи (є предметом доказування), належно оціненим доказам і нормам процесуального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції і не дають підстав для скасування судового рішення як необґрунтовані.

При цьому, суд першої інстанції встановив, що в провадженні Свалявського районного суду перебувала цивільна справа № 2-322/2003 за позовом ОСОБА_3 до Закарпатського управління ВАТ «Державний Ощадний банк України» про повернення державою відновлених заощаджень.

Рішенням Свалявського районного суду від 01.09.2003 р. зобов`язано Закарпатське управління ВАТ «Державний Ощадний банк України» повернути ОСОБА_3 грошовий вклад у сумі 13 867,75 грн. у межах коштів Державного бюджету України (справа № 2-322/2003 р., а.с.51).

Рішення набрало законної сили, звернуто до виконання і 04.05.2005 р. видано виконавчий лист.

Виконавче провадження закінчене 04.04.2007 р. (а.с.49).

Рішенням Свалявського районного суду від 01.09.2003 р. у справі № 2-322/2003 зобов`язано Закарпатське управління ВАТ «Державний ощадний банк України» повернути ОСОБА_3 грошовий вклад у сумі 13 867,75 грн. у межах коштів Державного бюджету України.

На виконання указаного рішення 04.05.2005 р. видано виконавчий лист № 2-322, а 11.05.2005 р. державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з його примусового виконання.

04.04.2007 р. закінчено виконавче провадження, внаслідок чого строк пред`явлення виконавчого листа до виконання пропущено ще до звернення стягувача ОСОБА_3 до Європейського суду з прав людини.

Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання (виконавча давність) - це встановлений законом строк, протягом якого виконавчий документ може бути пред`явлений до виконання і стати підставою для відкриття виконавчого провадження та проведення виконавчих дій, спрямованих на реалізацію припису юрисдикційного акта.

Відповідно до ст. 21 ЗУ «Про виконавче провадження» (у редакції станом на 05.10.2009 р.), а також згідно зі ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження» строк пред`явлення виконавчого листа суду до виконання становить 3 роки.

Відтак, усі можливі процесуальні строки, які б могли бути застосовані щодо пред`явлення до виконання виконавчого листа № 2-322/2003 від 04.05.2005 р. давно (близько 14 років тому) закінчилися.

Причини пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання можуть бути визнані поважними лише у такому випадку, якщо вони свідчать про відсутність у заінтересованої особи об`єктивної можливості подати виконавчий документ до виконання у встановлені строки, тобто якщо обставини, які спричинили пропуск зазначеного строку, відповідають одночасно наступним умовам: це обставина (або кілька обставин), яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; зазначена обставина виникла протягом строку, який пропущено; ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Необхідною правовою підставою для поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання є наявність поважних причин такого пропуску. Такі причини (обставини) повинні бути об`єктивною перешкодою для особи, на користь якої винесено судовий акт, і яка вчиняє дії для отримання виконавчого документа та його пред`явлення до виконання

Аналогічні правові висновки послідовно викладені у рішеннях Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 2а-12192/09/0407, від 06.06.2018 у справі № 2-12537/10, від 31.01.2019 у справі № 490/9519/15-ц.

ОСОБА_1 як донька стягувачки, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 (т.2 а.с.5), звертаючись із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання, у якому власне стягувачем є її покійна мама, посилається на те, що вона є спадкоємицею стягувача.

Однак, ОСОБА_1 не доведена матеріально-правова підстава для звернення до суду із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання у порядку, передбаченому ст. 433 ЦПК України, через відсутність ухвали про заміну сторони у виконавчому провадженні.

Відповідно до ч.1 ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції станом на 05.10.2009), завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції станом на 05.10.2009), якщо постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачеві визнана судом незаконною чи скасована начальником або керівником вищестоящого органу державної виконавчої служби, начальником відповідного органу державної виконавчої служби, виконавче провадження підлягає відновленню у 3-денний строк з дня отримання ухвали суду, постанови начальника або керівника вищестоящого органу державної виконавчої служби, начальника відповідного органу державної виконавчої служби.

Аналогічні норми діють у чинній редакції Закону України «Про виконавче провадження»: - виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом (ч.1 ст.40 ЗУ «Про виконавче провадження»); - у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення (ч.1 ст.41 ЗУ «Про виконавче провадження»).

Відповідно до постанови головного державного виконавця міського відділу ДВС Ужгородського МРУЮ від 05.10.2009 р., виконавче провадження щодо виконання виконавчого листа № 2-322/2003, виданого Свалявським районним судом Закарпатської області 04.05.2005, - закінчено.

Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 18.02.2010 р. відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову головного державного виконавця міського відділу ДВС Ужгородського МРУЮ від 05.10.2009 р. про закінчення виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа № 2-322/2003, виданого Свалявським районним судом Закарпатської області 04.05.2005 р.

Таким чином, виконавче провадження по виконанню виконавчого листа № 2-322/2003 від 04.05.2005 правомірно завершено у 2009 р., тобто близько 14 р. тому назад, у зв`язку з чим не може бути розпочате знову або відновлене.

Колегія суддів констатує, що ОСОБА_1 , звертаючись до суду із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання, не довела належними та допустимим доказами: - наявність у неї підстав для звернення до суду в порядку ст. 433 ЦПК України; - наявність підстав для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання, який було закінчено 04.04.2007 р.; - поважність причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції і на їх правильність не впливають.

Отже, за наслідками розгляду апеляційної скарги та згідно з положеннями ст. 376 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, оскільки вважає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права, не встановлено.

Керуючись п.2 ч.1 ст. 374, ст.ст. 133, 137, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2.Ухвалу Свалявського районного суду від 03 травня 2022 року залишити без змін.

3.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

4.Повне судове рішення складено 29 липня 2022 р.

Судді: