З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
провадження № 2/638/2740/22
Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді - Яковлевої В.М.,
за участю секретаря судового засідання - Проданової М.О., Федорова О.В.,
учасники справи:
позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
відповідач - Харківська міська рада,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Харківської міської ради про визнання права власності на спадкове майно,
30 вересня 2021 року представник позивачів ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до Харківської міської ради про визнання права власності на спадкове майно.
Позовна заява мотивована тим, що позивачі, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , є синами ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після його смерті залишилося спадкове майно, яке складається із житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
За заявою ОСОБА_1 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Ништик Л.О. була заведена спадкова справа № 09/2020 до майна померлого ОСОБА_4 . Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом відмовлено з причин наявності розбіжностей в документах на спадкове майно, наданих для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом.
Так, спадкодавець, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який на день смерті проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично прийняв спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 його батька, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , але своїх спадкових прав не оформив.
Спадкоємці, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстровані та фактично проживають за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до довідки про наявність або відсутність інформації про зареєстровані права на об`єкт нерухомого майна з перевіркою відомостей з відкритих інформаційних ресурсів, право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , не зареєстровано.
Будинкова книга для прописки громадян, що проживають в спірному будинку від 21 грудня 1953 року, в тому числі, батько спадкодавця, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , спадкодавець, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дружина спадкодавця, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , сини спадкодавця: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , заведена за адресою: АДРЕСА_1 .
Разом із тим, відповідно до Договору на право споруди та безстрокового користування земельною ділянкою від 16 січня 1953 року, посвідченого Першою міською державною нотаріальною конторою м. Харкова за реєстровим № 262/9, зареєстрованому у Дзержинському районному житловому управлінні під № 10 від 28/1-53, ОСОБА_5 було надано під забудову земельну ділянку АДРЕСА_2 .
Відповідно до витягу № 59 з протоколу засідання виконкому Дзержинської райради депутатів трудящих від 21 жовтня 1952 року ОСОБА_7 під індивідуальне будівництво та безтермінове користування було надано земельну ділянку по АДРЕСА_2 .
У описі домоволодіння АДРЕСА_1 міститься: «Сводный оценочный акт по домовладению АДРЕСА_1 », журнал замірів та підрахунків площ приміщень будівлі літ. А по АДРЕСА_1 та Генеральний план (схема) земельної ділянки АДРЕСА_2 , користувач: ОСОБА_5 , що свідчить про те, що будинок, якому було присвоєно № НОМЕР_1 , збудований на земельній ділянці АДРЕСА_2 .
Тобто, відповідно до правовстановлюючих документів, батьку спадкодавця, ОСОБА_5 , у безтермінове користування для індивідуального будівництва була надана земельна ділянка під номером АДРЕСА_2 . Але, будинку, який було збудовано на вказаній ділянці, було присвоєно номер АДРЕСА_1 .
Відповідно до відповіді Державного архіву № 01-43/298 від 15 вересня 2021 року на адвокатський запит в протоколах засідань виконавчого комітету Дзержинської районної ради депутатів трудящих м. Харкова за 1953 рік рішення, на підставі якого домоволодінню ОСОБА_5 було присвоєно адресу АДРЕСА_1 , не виявлено.
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, але отримали відмову через наявні розбіжності у правовстановлюючих документах на спадкове майно, тому вони вимушені були звернутися до суду для захисту своїх прав.
ОСОБА_6 , дружина спадкодавця, відмовилася від прийняття спадщини, відомості про що містяться в матеріалах спадкової справи № 09/2020, а також у листі приватного нотаріуса ХМНО Ништик Л.О. № 16/01-16 від 01 березня 2021 року «Щодо надання інформації».
У зв`язку з викладеним, просить визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 04 листопада 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Харківської міської ради про визнання права власності на спадкове майно за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 07 грудня 2021 року клопотання представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Савченко О.О. про витребування доказів у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Харківської міської ради про визнання права власності на спадкове майно задоволено. Витребувано у приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Ништик Л.О. належним чином засвідчені копії спадкової справи № 09/2020, а саме: інформацію щодо спадкоємців померлого ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Харкові, інформацію про те, хто звертався щодо видачі свідоцтва про право на спадщину; чи було видано свідоцтво про право на спадщину комусь із спадкоємців та кому саме, чи хтось із спадкоємців відмовлявся від спадщини. Підготовче судове засідання відкладено.
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 20 січня 2021 року закрито підготовче провадження у справі цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Харківської міської ради про визнання права власності на спадкове майно. Призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.
Позивачі у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином.
Представник позивачів у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, що підтверджується її підписом у явочних листах.
24 жовтня 2022 року представник позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - адвокат Савченко О.О. електронною поштою подала до суду заяву, в якій просила судове засідання перенести на іншу дату. Клопотання було судом задоволено, судове засідання відкладено до 16 листопада 2022 року.
16 листопада 2022 року, яка зареєстрована канцелярією суду 17 листопада 2022 року, представник позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - адвокат Савченко О.О. подала до суду заяву, в якій просила судове засідання, призначене на 16 листопада 2022 року, перенести на іншу дату через відсутність електропостачання в будівлі суду. Клопотання було судом задоволено, судове засідання відкладено до 25 листопада 2022 року.
25 листопада 2022 року через канцелярію суду представник позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - адвокат Гардаушенко С.П. подав до суду заяву, в якій просив позовну заяву про визнання права власності на спадкове майно розглядати за наявними у справі матеріалами. Також просив розглядати справу без участі позивачів та їх представника, позовні вимоги про визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання за ОСОБА_2 права власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.
08 грудня 2022 року через канцелярію суду представник позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - адвокат Гардаушенко С.П. подав заяву, в якій просив позовну заяву про визнання права власності на спадкове майно розглядати за наявними у матеріалах справи доказами. Просив ухвалити заочне рішення, позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином, відповідно до вимог статті 128 ЦПК України, шляхом направлення ухвали суду, копії позовної заяви та судової повістки на офіційну електронну адресу відповідача та шляхом вручення поштового відправлення, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
Причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності, інших заяв та клопотань суду не надав.
Частиною восьмою, десятою статті 128 ЦПК України визначено, що днем вручення судової повістки є: 1) день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Якщо повістку надіслано на офіційну електронну адресу пізніше 17 години, повістка вважається врученою у робочий день, наступний за днем її відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про її доставлення.
Судова повістка юридичній особі направляється за її місцезнаходженням або за місцезнаходженням її представництва, філії, якщо позов виник у зв`язку з їхньою діяльністю.
Правом на подання відзиву на позовну заяву також не скористався.
Відповідачем у встановлений частиною сьомою статті 178 ЦПК України строк не подано до суду відзив на позовну заяву, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено частиною восьмою статті 178 ЦПК України.
Згідно з частиною третьою статті 131 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явились в судове засідання без поважних причин.
Таким чином, представник відповідача причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності, про відкладення розгляду справи чи про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції у порядку дистанційного судового провадження до суду не подав.
Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, повідомлений належним чином про дату, час і місце розгляду справи відповідач в судове засідання не з`явився, відзив на позовну заяву не подав, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача.
Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, як кожен окремо так і у їх сукупності, суд доходить таких висновків.
Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.
Позивачі, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , є синами ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , запис № 7860 та копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , запис № 7670 відповідно (а. с. 38, 39).
Після смерті батька залишилось спадкове майно, яке складається із житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
Приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Ништик Л.О. була заведена спадкова справа № 09/2020 до майна померлого ОСОБА_4 , копія якої надана суду.
Так, відповідно до матеріалів спадкової справи, 22 вересня 2020 року дружина спадкодавця, ОСОБА_6 , звернулась до приватного нотаріуса ХМНО Ништик Л.О. із заявою, відповідно до змісту якої, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який народився у місті Харкові, на день смерті був зареєстрований та мешкав за адресою: АДРЕСА_1 . Їй відомо, що після його смерті залишилось спадкове майно. Вона відмовляється від прийняття спадщини, на видачу свідоцтва про право власності на майно спадкодавця згідно статті 60 СК України не претендує. Заява зареєстрована в книзі обліку та реєстрації спадкових справ за № 20, спадкова справа № 09/2020 (а. с. 120).
09 липня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса ХМНО Ништик Л.О. із заявою, відповідно до змісту якої:
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який народився у місті Харкові, на день смерті був зареєстрований та мешкав за адресою: АДРЕСА_1 . Після його смерті залишилася спадщина, яка складається з житлового будинку по АДРЕСА_2 , теперішня адреса: АДРЕСА_1 .
Вищевказану майно належало батькові спадкодавця - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , спадкоємцем якої був син, ОСОБА_4 , який прийняв спадщину, мешкаючи разом із спадкодавцем на час його смерті за однією адресою, але не оформив своїх спадкових прав помер, на підставі Договору на право споруди та безстрокового користування земельною ділянкою від 16 січня 1953 року, посвідченого Першою міською державною нотаріальною конторою міста Харкова за реєстровим № 262/9, зареєстрованого у Дзержинському районному житловому управлінні під № 10 від 28/1-53.
Спадкоємцями на вищевказане майно є сини спадкодавця, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , спадщину вони прийняли, оскільки проживали разом із спадкодавцем за однією адресою на день його смерті.
22 вересня 2020 року дружина спадкодавця, ОСОБА_6 , від прийняття спадщини відмовилася, про що подала відповідну заяву.
Мати спадкодавця, ОСОБА_8 , померла ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Відомості щодо сина ОСОБА_5 та ОСОБА_8 - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 - відсутні.
Інших спадкоємців, які передбачені законом, та заяв від інших спадкоємців немає (а. с. 159).
09 липня 2021 року до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Ништик Л.О. звернувся ОСОБА_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , щодо видачі йому свідоцтва про право на спадщину за законом.
09 липня 2021 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Ништик Л.О. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, в якій зазначено наступне.
У матеріалах спадкової справи № 09/2020, заведеної після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який на день смерті був зареєстрований та мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , що фактично прийняв спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 його батька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешкаючи разом із спадкодавцем на час його смерті за однією адресою, але не оформив своїх спадкових прав - помер.
Спадкоємцем, ОСОБА_1 були надані правовстановлюючі документи, а саме: Договір на право споруди та безстрокового користування земельною ділянкою від 16 січня 1953 року, посвідченого Першою міською державною нотаріальною конторою міста Харкова за реєстровим № 262/9, зареєстрованого у Дзержинському районному житловому управлінні під № 10 від 28/І-53, що розташована по АДРЕСА_2 .
Будинкова книга для прописки громадян, що проживають від 21 грудня 1953 року, було надано ОСОБА_10 , приватному нотаріусу Харківського міського нотаріального округу на житловий будинок АДРЕСА_1 .
Згідно паспорту громадянина України на ім`я ОСОБА_1 , наданого приватному нотаріусу для встановлення особи спадкоємця, на сторінці 10 «Місце проживання» є відмітка, щодо реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно відповіді з державного архіву Харківської області Харківської обласної державної адміністрації від 16 квітня 2021 року№ 01-42/Р-621, що в протоколах засідай; виконавчого комітету Дзержинської районної ради депутатів трудящих м. Харкова за 195; рік рішення про зміну адреси по АДРЕСА_3 немає.
Крім того, відомості що до сина ОСОБА_5 (батько спадкодавця) та ОСОБА_8 (мати спадкодавця) ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , відсутні.
У зв`язку із чим нотаріус дійшла висновку про відсутність правових підстав для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом (а. с. 160).
Так, спадкодавець - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який на день смерті проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично прийняв спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 його батька, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , але своїх спадкових прав не оформив.
Спадкоємці, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстровані та фактично проживають за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до довідки про наявність або відсутність інформації про зареєстровані права на об`єкт нерухомого майна з перевіркою відомостей з відкритих інформаційних ресурсів, право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , не зареєстровано (а. с. 15).
Будинкова книга для прописки громадян, що проживають в спірному будинку від 21 грудня 1953 року, в тому числі, батько спадкодавця, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , спадкодавець, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дружина спадкодавця, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , сини спадкодавця: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , заведена за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 25-30).
Водночас, відповідно до Договору на право споруди та безстрокового користування земельною ділянкою від 16 січня 1953 року, посвідченого Першою міською державною нотаріальною конторою м. Харкова за реєстровим № 262/9, зареєстрованому у Дзержинському районному житловому управлінні під № 10 від 28/1-53, ОСОБА_5 було надано під забудову земельну ділянку АДРЕСА_2 (зараз - м. Харків) (а. с. 20-21).
Відповідно до витягу № 59 з протоколу засідання виконкому Дзержинської райради депутатів трудящих від 21 жовтня 1952 року ОСОБА_7 під індивідуальне будівництво та безтермінове користування було надано земельну ділянку по АДРЕСА_2 (а. с. 22).
У справі на домоволодіння АДРЕСА_1 міститься: «Сводный оценочный акт по домовладению АДРЕСА_1 », журнал замірів та підрахунків площ приміщень будівлі літ. А по АДРЕСА_1 та Генеральний план (схема) земельної ділянки АДРЕСА_2 , користувач: ОСОБА_5 , що свідчить про те, що будинок, якому було присвоєно № НОМЕР_1 , збудований на земельній ділянці АДРЕСА_2 (а. с. 33 - 37).
Відповідно до відповіді Державного архіву № 01-43/298 від 15 вересня 2021 року на адвокатський запит в протоколах засідань виконавчого комітету Дзержинської районної ради депутатів трудящих м. Харкова за 1953 рік рішення, на підставі якого домоволодінню ОСОБА_5 було присвоєно адресу АДРЕСА_1 , не виявлено (а. с. 41).
Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно зі статтею 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно із статтею 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
Відповідно до вимог частини другої статті 1220 та частини першої статті 1221 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи, а місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.
Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна.
В особливих випадках місце відкриття спадщини встановлюється законом.
Частиною першою статті 29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.
Частинами першою, другою статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
Відповідно до частини першої статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Відповідно до частини першої статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Відповідно до норм частини п`ятої статті 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Відповідно до положень статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців.
Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, зобов`язаний звернутися за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.
Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців.
Відповідно до частини першої статті 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.
Статтею 67 Закону України «Про нотаріат» визначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину, в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім`я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо.
Частиною першою статті 68 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна.
Згідно підпунктів 1.12, 1.13, 1.14 пункту 1 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця відповідно до статті 29 Цивільного кодексу України.
Якщо спадкодавець мав декілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця.
Місце відкриття спадщини підтверджується довідкою про реєстрацію/останнє місце проживання виконавчого органу сільської, селищної або міської ради, сільського голови (у разі якщо відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено), що здійснює реєстрацію, зняття з реєстрації місця проживання особи на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради, або іншим документом, що може підтверджувати відповідний факт (копія актового запису про смерть, домова книга тощо).
Відповідно до пункту 1 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини, про відмову від спадщини, заяви про відкликання заяви про прийняття спадщини або про відмову від спадщини, заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, заяви спадкоємця на одержання частини вкладу спадкодавця у банку (фінансовій установі), заяви про видачу свідоцтва виконавцю заповіту, заяви виконавця заповіту про відмову від здійснення своїх повноважень, заяви другого з подружжя про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, заяви про вжиття заходів до охорони спадкового майна, претензії кредиторів.
Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» також роз`яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
З урахуванням положень статей 1296-1299 ЦК України питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.
Отже, якщо нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.
У відповідності до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права, одним із способів захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права.
Аналіз зазначених норм закону дає підстави для висновку, що особа може набути право на спадкове майно за таких умов: вона відноситься до кола спадкоємців визначених законом; нею прийнято спадщину у встановленому законом порядку; спадкодавець на момент смерті мав власність або права, які не припинилися у зв`язку з його смертю.
Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.
Матеріали справи свідчать про те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 , виданого Харківським міським відділом реєстрації актів цивільного стану східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) 16 червня 2020 року (а. с. 14).
На підставі протоколу № 59 засідання виконкому Дзержинської райради депутатів Трудящих від 21 жовтня 1952 року м. Харків, батьку спадкодавця - ОСОБА_4 , ОСОБА_11 , була надана для індивідуального будівництва у безтермінове користування земельна ділянка, площею 500 м. кв., під номером АДРЕСА_2 (а. с. 22-23).
Відповідно до Договору на право споруди та безстрокового користування земельною ділянкою від 16 січня 1953 року, посвідченого Першою міською державною нотаріальною конторою м. Харкова за реєстровим № 262/9, зареєстрованому у Дзержинському районному житловому управлінні під № 10 від 28/1-53, ОСОБА_5 було надано під забудову земельну ділянку АДРЕСА_2 (зараз - м. Харків) (а. с. 20-21).
У справі на домоволодіння АДРЕСА_1 міститься: «Сводный оценочный акт по домовладению АДРЕСА_1 », журнал замірів та підрахунків площ приміщень будівлі літ. А по АДРЕСА_1 та Генеральний план (схема) земельної ділянки АДРЕСА_2 , користувач: ОСОБА_5 , що свідчить про те, що будинок, якому було присвоєно № НОМЕР_1 , збудований на земельній ділянці АДРЕСА_2 (а. с. 33-37).
Тобто, відповідно до правовстановлюючих документів, батьку спадкодавця, ОСОБА_5 , у безтермінове користування для індивідуального будівництва була надана земельна ділянка під номером АДРЕСА_2 .
На вказаній ділянці було збудовано житловий будинок, якому було присвоєно номер АДРЕСА_1 .
Крім того, будинкова книга для прописки громадян, що проживають в спірному будинку від 21 грудня 1953 року, в тому числі, батько спадкодавця, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , спадкодавець, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дружина спадкодавця, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , сини спадкодавця: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , заведена за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 25-30).
Щодо факту прийняття ОСОБА_4 спадщини після смерті його батька - ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 суд зазначає наступне.
ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 , виданого Харківським міським відділом реєстрації актів громадянського стану 13 жовтня 1998 року (а. с. 31).
У даному випадку підлягають застосуванню положення ЦК УРСР в редакції, чинній на момент смерті спадкодавця ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ).
Відповідно до частини першої статті 548 ЦК УРСР (у редакції, чинній на момент смерті ОСОБА_5 ) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями.
У частині першій та другій статті 549 ЦК УРСР (у редакції, чинній на момент смерті ОСОБА_5 ) передбачено, що визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.
Аналіз змісту статей 548, 549 ЦК УРСР (у редакції, чинній на момент смерті ОСОБА_5 ) свідчить, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Діями спадкоємця, що свідчать про прийняття ним спадщини є: 1) фактичний вступ в управління або володіння спадковим майном; 2) подача в державну нотаріальну контору за місцем відкриття спадщини заяви про прийняття спадщини.
У постанові Верховного Суду України від 06 лютого 2013 року в справі № 6-167цс12 зроблено висновок, що «відповідно до статті 524, 529 ЦК УРСР, чинного на час відкриття та оформлення спадщини, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Спадкоємцями за законом першої черги є, в рівних частках, діти та дружина померлого. Статтею 548 ЦК УРСР визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Згідно з положеннями статей 549, 554 ЦК УРСР визнавалося, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вищевказані дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. В разі неприйняття спадщини спадкоємцем за законом або за заповітом або позбавлення спадкоємця права спадкування (статті 528 і 534 цього Кодексу) його частка переходить до спадкоємців за законом і розподіляється між ними в рівних частках. Якщо спадкодавець заповідав усе своє майно призначеним ним спадкоємцям, то частка спадщини, яка належала б спадкоємцеві, який відпав, переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними в рівних частках. Відповідно до статті 553 ЦК УРСР спадкоємець за законом або за заповітом в праві був відмовитися від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Вважалося, що відмовився від спадщини той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчить про прийняття спадщини. Отже, прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом було правом спадкоємця й залежало виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Неприйняття спадкоємцем спадщини може бути виражено фактично, коли спадкоємець протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, не здійснює дій, що свідчать про намір прийняти спадщину, або може бути виражено явно, коли спадкоємець шляхом подачі заяви в нотаріальну контору виражає свою незгоду прийняти спадщину».
Відповідно до заповіту від 22 липня 1994 року, ОСОБА_5 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , належний йому на праві власності жилий будинок з приналежними до нього надвірними будівлями та прибудинковою територією, що знаходиться в АДРЕСА_1 заповів сину - ОСОБА_4 (а. с. 32).
Отже, спірний будинок належав батькові спадкодавця - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , спадкоємцем якої був син, ОСОБА_4 , який прийняв спадщину, мешкаючи разом із спадкодавцем на час його смерті за однією адресою, оскільки фактично вступив в управління та володіння спадковим майном.
Однак ОСОБА_4 , не оформивши своїх спадкових прав, помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Установивши, що ОСОБА_4 вступив у володіння спадковим майном шляхом постійного проживання та користування будинком, що фактично свідчить про прийняття ним спадщини після смерті батька, житловий будинок належить до спадкової маси після смерті ОСОБА_4 , а тому може бути успадкований його синами, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в порядку спадкування за законом.
Як свідчать матеріали справи, згідно інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади міста Харкова від 23 жовтня 2020 року та будинкової книги, разом із спадкодавцем ОСОБА_4 були зареєстровані: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , з 28 квітня 1998 року по теперішній час, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , з 12 листопада 2003 року по теперішній час та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з 30 грудня 1981 року по теперішній час, що також підтверджується копією паспорта громадянина України ОСОБА_1 серії НОМЕР_6 , виданого Дзержинським РВ у м. Харкові ГУ ДМС України в Харківській області 29 серпня 2012 року та копією паспорта громадянина України ОСОБА_2 серії НОМЕР_7 , виданого МВМ Дзержинського РВ ГУМВС України в Харківській області 19 квітня 2007 року (а. с. 9-12).
Отже, спадкоємцями, які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, є сини: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , дружина - ОСОБА_6 .
ОСОБА_6 , дружина спадкодавця, відмовилася від прийняття спадщини, що підтверджується матеріалами спадкової справи № 09/2020, а також листом приватного нотаріуса ХМНО Ништик Л.О. № 16/01-16 від 01 березня 2021 року «Щодо надання інформації», про що подала відповідну заяву.
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , є синами ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , після смерті якого залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
Сини спадщину прийняли, оскільки на день смерті батька були зареєстровані та на час відкриття спадщини постійно проживали разом зі спадкодавцем за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку частини третьої статті 1268 ЦК України, а також у подальшому мешкали і на теперішній час мешкають у цьому будинку.
Спадкоємці померлого ОСОБА_1 та ОСОБА_2 із заявою про відмову від спадщини протягом шести місяців до нотаріальної контори не звертались.
Інших спадкоємців, які передбачені законом, немає, та заяв від інших спадкоємців про прийняття спадщини до нотаріуса не надходило, свідоцтва не видавались.
Разом із тим, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом відмовлено з причин наявності розбіжностей в документах на спадкове майно, наданих для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом.
Вищевикладене також підтверджується наданими суду матеріалами спадкової справи № 09/2020.
Наведені обставини позбавляють позивачів належним чином реалізувати своє право як спадкоємців на спадкове майно після смерті батька.
На підставі встановлених фактичних обставин справи суд доходить висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.
Згідно з частинами першою та другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, то відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню документально підтверджені судові витрати у виді судового збору. Разом із тим, судом встановлено, що матеріали справи не містять документального підтвердження сплати судового збору позивачами при поданні позову, у зв`язку із чим підстави для їх стягнення з відповідача відсутні.
Керуючись статтями 265, 268, 273 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Харківської міської ради про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Відповідно до пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України рішення може бути оскаржено позивачем шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_8 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 .
Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_9 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 .
Повний текст судового рішення складено 09 грудня 2022 року.
Суддя В. М. Яковлева