Дата документу 27.07.2022 Справа № 554/3453/22
Справа №554/3453/2022
Провадження №2/554/2447/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2022 року м.Полтава

Октябрський районний суд м.Полтави, в складі суду :

судді Блажко І.О.

при секретарі Савенко М.Ю.

за участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Стороженка А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди , -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до відповідача ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, ДКСУ про відшкодування моральної шкоди. В якій прохав: стягнути з Держави Україна в особi ТУ ДБР, розташованого у м. Полтавi, на його, ОСОБА_2 користь моральну шкоду у розмiрi 5 000 грн.00 коп. В обґрунтування позову зазначив, що 24.12.2021 ОСОБА_2 засобами поштового зв`язку на адресу ТУ ДБР, розташованого у м. Полтавi, було направлено заяву про вчинення кримiнальних правопорушень працiвниками ВП №2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавськiй областi, передбачених ст.ст. 364, 365 КК України. Всупереч вимог ч. 1 ст.214 КПК України ТУ ДБР, розташованого у м. Полтавi, вiдомостi про кримiнальнi правопорушення до ЄРДР внесенi не були, досудове розслiдування не було розпочато, отже ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві була допущена протиправна бездiяльнiсть. У зв`язку з зазначеною бездiяльнiстю ТУ ДБР, розташованого у м. Полтавi ОСОБА_2 вимушений був звернутися до суду iз вiдповiдною скаргою, яка ухвалою слiдчого суддi Октябрського районного суду м. Полтави вiд №554/1263/22 (провадження №1-кс/554/2186/2022) вiд 22.02.2022 була задоволена та зобов`язано уповноважену особу ТУ ДБР, розташованого у м. Полтавi, внести вiдомостi до ЄРДР за заявою ОСОБА_2 вiд 24.12.2021 про вчинення кримiнального правопорушення та розпочати досудове розслiдування. До цъого часу вiдомостi на виконання зазначеної ухвали суду ТУ ДБР, розташованого у м. Полтавi до ЄРДР не внесенi. Вказана бездiялънiстъ ТУ ДБР, розташованого у м. Полтавi, спричинює ОСОБА_2 значну моральну шкоду, яка полягає у глибоких душевних стражданнях та негативних переживаниях вiд кримiналiзацiї правоохоронних органiв, з вини ТУ ДБР, розташованого у м. Полтавi, ОСОБА_2 позбавлений вiдчуття правової стабiлъностi, верховенства права, порушено його психологiчне благополуччя, протягом тривалого часу він вимушений витрачати велику кiлъкiстъ свого часу та докладати значних зусиль на звернення за захистом своїх прав, гарантованих Конституцiєю Украiни, якi були навмисно, грубо i цинiчно порушенi ТУ ДБР, розташованого у м. Полтавi. Крiм того, такою бездiялънiстю ТУ ДБР, розташованого у м. Полтавi пiдiрвав очах Палька О.А. авторитет правоохоронних органiв, обов`язком яких є, в першу чергу, захист прав, свобод та iнтересiв таких простих громадян України як позивач. Осягнути в повнiй мipi рiвенъ моралъних страждань позивача, а тим бiлъше оцiнити їx в грошовому виразi надзвичайно важко, однак враховуючи всi перелiченi вище фактори з урахуванням вимог розумностi та справедливостi завдану ТУ ДБР, розташованого у м. Полтавi моралъну шкоду оцiнює в розмiрi 5 000 грн.00 коп., тому він і звертається до суду з даним позовом (а.с.1, 2).

23 травня 2022 року ухвалою судді відкрито провадження у справі №№554/3453/2022, 2/554/2447/2022. Розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Клопотання позивача, засудженого ОСОБА_2 задоволено. Доручено Регіональному центру з надання безоплатної правової допомоги призначити адвоката позивачу ОСОБА_2 при розгляді цивільної справи. Клопотання ОСОБА_2 про витребування доказів задоволено. Витребувано від Октябрського районного суду м. Полтави матеріали справи №554/1263/2022. Клопотання ОСОБА_2 про виклик свідка задоволено. Викликано в судове засідання при розгляді справи по суті позивача ОСОБА_2 в якості свідка. Допит свідка ОСОБА_2 , проводити в режимі відеоконференції між Октябрським районним судом міста Полтава та ДУ «Полтавська УВП №23». Доручено ДУ «Полтавська УВП №23» забезпечити проведення відеоконференції за участю позивача ОСОБА_2 з Октябрським районним судом м. Полтава. Призначено справу до судового розгляду по суті на 10.00 годин на 23 червня 2022 року (а.с.13-15).

01 червня 2022 року до суду надійшов відзив на позовну заяву відповідача ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві. В якому зазначили, що позовні вимоги ОСОБА_2 обгрунтовані лише тим, що вiдомостi за його заявою вiд 24.12.2021 на виконання ухвали Октябрського районного суду м. Полтави вiд 22.02.2022 у справi №554/1263/22 (провадження №1-кс/554/2186/2022) нiбито не було внесено до ЄРДР. Втiм, на виконання вказаної ухвали та за заявою ОСОБА_2 вiд 24.12.2021, слiдчим ТУ ДБР ум. Полтавi до ЄРДР внсено вiдповiднi вiдомостi за №0000117 за ч.1 ст. 366 КК України та розпочато досудове розслiдування за фактом внесения до офiцiйних документiв завiдомо неправдивих вiдомостей службовими особами Кобеляцького РВ УМВС України в Полтавськiй областi пiд час здiйснення досудового розслiдування у кримiнальному провадженнi №04580007. Слiд зазначити, що станом на теперiшнiй час досудове слiдство триває з метою встановлення iстини та подiї кримiнального правопорушення, в межах розумних строкiв та за результатом чого буде прийнято рiшення у вiдповiдностi до вимог КПК Украши. Необхiдно звернути увагу, що надання оцiнки дiям та рiшенням слiдчого, перебуває в площинi кримiнального процесуального законодавства та здiйснюсrься слiдчими суддями на стадiї досудового розслiдування кримiнального провадження. Також слід додати, що за правилом частини другої статті 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги. Таким чином, в ухвалі слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування реалізується така засада кримінального судочинства, як реалізація особою права на оскарження їх процесуальних рішень, дій чи бездіяльності до суду. Суд, здійснюючи нагляд за дотриманням верховенства права та законності у процесуальній діяльності слідчого, дізнавача та прокурора, забезпечує дотримання основних прав та інтересів особи та реалізує відповідний судовий контроль за їх діяльністю, що має на меті усунути недоліки у такій діяльності. Сам факт звернення до слідчого судді та прийняття ним відповідної ухвали не свiдчить про протиправнiсть дiй органу досудового розслiдування та завдання моральної шкоди позивачу, не мають наслiдкiв цивiльно-правового характеру, враховуючи, що права та iнтереси позивача були поновленi ухвалами слiдчих суддiв. Судовий контроль на стадiї досудового розслiдування, внаслiдок якого постановленi вказанi ухвали слiдчим судцею, не є достатнъою пiдставою для висновку про протиправнiстъ дiй вiдповiдача i притягнення його до цивiлъно-правової вiдповiдальностi. В той же час, позивачем не надано до позовної заяви жодного доказу в пiдтвердження своеї позицiї та тверджень, а висновки зробленi з власних суб`сктивних мiркувань, що в черговий раз вказує на не доведенiсть та необrрунтованiсть його доводiв та позовної заяви в цiлому.Крім того, позивач стверджує, що йому заподіяна моральна шкода, нібито, з вини ТУ ДБР у м. Полтаві. Проте матеріали справи не містять належних та допустимих доказів обставин, вказаних позивачем у позові щодо, нібито, спричинення йому моральних страждань саме діями (бездіяльністю) слідчого ТУ ДБР у м. Полтаві, якого саме та в саме такому розмірі. Крім того, абз.2 п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Правовідносини, що склалися між ОСОБА_2 та ТУ ДБР у м. Полтаві врегульовані кримінальним процесуальним законодавством. Оцінивши обставини, на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із цих обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, на переконання ТУ ДБР у м. Полтаві, позовні вимоги ОСОБА_2 є необґрунтованими та безпідставними, а позов таким, що не підлягає задоволенню. В зв`язку з чим, прохають за результатом розгляду, позовну заяву ОСОБА_2 до ТУ ДБР у м. Полтаві, ДКС України про відшкодування моральної шкоди, залишити без задоволення(а.с.25-30).

14 червня 2022 року до суду надійшов відзив на позовну заяву відповідача ДКСУ у Полтавській області. В яких зазначили, що ДКСУ позовних вимог ОСОБА_2 не визнає, виходячи з наступного. Відповідно до роз`яснень, викладений в п.п.2,5 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» особа має право на відшкодування моральної шкоди лише у випадках прямо передбачених законодавством. Умовами для покладення на особу відповідальності за шкоду заподіяну іншій особі, є протиправна дія чи бездіяльність, наявність шкоди, причинний зв`язок між дією (бездіяльністю) і негативними наслідками та вини заподіювача. Отже, для застосування деліктної відповідальності на підставі ст.ст.1167, 1174 ЦК України необхідної є наявність складу правопорушення, а саме : 1) наявність шкоди; 2) протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою і шкодою; 4) вини особи, яка заподіяла шкоду. Позивач, як на підставу відшкодування моральної шкоди, посилається на бездіяльність посадових осіб ТУ ДБР, розташованого у м. Полтава, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР, однак такі висновки підлягають доведенню позивачем на загально викладених підставах згідно зі ст.81 ЦПК України. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється ч.1 ст.1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування ч.1 ст.1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила ч.6 цієї статті така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу). Постановою Пленуму ВСУ від 31.03.1995 №4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до пункту 9 Постанови розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Однак слід враховувати те, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи й не повинен призводити до її збагачення. Аналогічний висновок містить рішення ВСУ від 18.11.2009 у справі №6-12041св09, рішення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10.12.2014 по справі №6-32078св14. У зв`язку з чим, прохають : відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Державної казначейської служби України в повному обсязі. Справу розглядати без участі представника Державної казначейської служби України на наявними матеріалами справи (а.с.40).

23 червня 2022 року ухвалою суду заяву представника позивача ОСОБА_2 адвоката Конюшенко М.А. про відкладення розгляду справи задоволено. Відкладено розгляд справи за позовом ОСОБА_2 до ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, ДКС України про відшкодування моральної шкоди. Клопотання ОСОБА_2 про проведення судового засідання в режимі відеоконференції задоволено. Клопотання ОСОБА_2 про виклик свідка задоволено. Призначено справу до судового розгляду по суті на 15.30 годин на 26 липня 2022 року (а.с.55).

06 липня 2022 року до суду надійшла відповідь на відзиви ОСОБА_2 , в особі представника позивача адвоката Конюшенко М.А., в якій зазначили, що відзиви ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві та ДКС України, є необґрунтованими. Пред`являючи позов до ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві та ДКС України, позивач керуючись ст.ст.23, 1174, ч.6 ст.1176 ЦК України, як на підставу своїх вимог щодо стягнення моральної шкоди з відповідачів, посилається на ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 22.02.2022 у справі №554/1263/2022, якою задоволено скаргу ОСОБА_2 та зобов`язано уповноважену особу ТУ ДБР у м.Полтаві внести відомості до ЄРДР за його заявою від 24.12.2021 про вчинення кримінального правопорушення та розпочати досудове розслідування. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що протиправною довготривалою бездіяльністю посадовими та службовими особами ТУ ДБР у м. Полтаві йому заподіяно моральну шкоду, у зв`язку з чим він вимушений був відстоювати свої порушені права в суді, що супроводжувалося душевними стражданнями та переживаннями через протиправну діяльність вищевказаних службових осіб, у зв`язку з чим також постійно відчував приниження. У відзиві на позовну заяву, особа уповноважена на самопредставництво інтересів ТУ ДБР у м. Полтаві Стороженко А.І. вказує, що відомості до ЄРДР згідно ухвали слідчого судді від 22.02.2022 за скаргою ОСОБА_2 були внесені та наразі триває досудове розслідування кримінального провадження №0000117 за ч.1 ст. 366 КК України. Одночасно до відзиву додає витяг з ЄРДР від 23.05.2022 з якого вбачається, що відомості до ЄРДР вносяться згідно ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави у справі №554/1263/2022. Тобто відомості за заявою позивача згідно ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 22.02.2022, посадовими особами відповідача були внесені вже після подання ОСОБА_2 19.05.2022 позовної заяви про стягнення моральної шкоди до місцевого суду. Отже, невнесення відомостей до ЄРДР тривало понад 3 місяці,а досудове розслідування кримінального провадження №0000117 за ч.1 ст. 366 КК України розпочалося лише після звернення позивача із позовною заявою до суду. У відзиві ДКС України зазначає про відсутність підставі застосування положень ст.1176 ЦК України до мотивів позову ОСОБА_2 . Оскільки підставою для відшкодування шкоди позивачу є встановлена преюдиційним судовим рішенням (ухвалою слідчого судді від 22.02.2022) протиправна бездіяльність відповідача, а сааме ТУ ДБР, розташованого ум. Полтаві, щодо неправомірного невнесення відомостей за заявами ОСОБА_2 до ЄРДР та проведення досудового розслідування, то відсутні спеціальні підстави для застосування ст.1176 ЦК України. Таким чином, шкода завдана позивачу незаконними рішеннями та бездіяльністю посадовими особами органу державної влади (відповідачів) при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується на підставі ст.1174 ЦК України. Неодноразове звернення позивача зі скаргами про внесення відомостей, які можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР та невизнання його потерпілою особою за його заявами, призвело до завдання позивачу моральної шкоди, яка виразилася у тривалих моральних (душевних) стражданнях, що були викликані вимушеними неодноразовими зверненнями позивача до слідчих суддів з метою захисту свого порушенного права. Крім того, позивач вважає приниженням той факт, що відомості до ЄРДР було внесено не за рішенням слідчого судді, а після його звернення до суду із даним позовом, що свідчить про небажання відповідача в особі ТУ ДБР у м.Полтаві виконувати вимоги закону та їх зневажливе ставлення до позивача. Поновити строк для подачі відповіді на відзив, оскільки позивач перебуває в місцях позбавлення волі, відзив від відповідача ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві отримав 05.06.2022, відзив ДКС України до моменту зустрічі із захисником не отримав взагалі, згідно доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги №261 від 02.06.2022 адвокат для захисту його прав та інтересів останньому був призначений 02.06.2022, з матеріалами справи адвокат був ознайомлений 17.06.2022 та позицію щодо захисту прав та інтересів позивача, а також рішення щодо написання відповіді на відзив, було узгоджено під час конфіденційного побачення позивача із адвокатом 20.06.2022. Тому прохають : поновити строк для подання відповіді на відзив. Прийняти до розгляду відповідь на відзив (а.с.65-67).

14 липня 2022 року до суду надійшли заперечення відповідача ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві на відповідь на відзив, в якому прохали : в задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 відмовити в повному обсязі (а.с.71-76).

В судове засідання в режимі відеоконференції позивач ОСОБА_2 на зв`язок не вийшов. Клопотань про відкладення розгляду справи від позивача не надходило.

В судовому засіданні представник позивача за ордером Конюшенко М.А. позов підтримала, прохала задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні представник відповідача ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві Стороженко А.І. відносно позову заперечував, зазначив, що підстав для задоволення позову і відшкодування шкоди немає, а позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними.

В судове засідання відповідач ДКС України свого представника не направили, будучи у встановлений ЦПК України спосіб повідомленими, шляхом отримання судової повістки. Надіслали суду відзив на позовну заяву, в яких прохали : розглянути позовну заяву в сукупності поданих доказів сторонами відповідно до чинного законодавства. Справу розглядати без участі представника ДКС України за наявними матеріалами справи (а.с.40).

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, матеріали скарги, приходить до висновку про відмову у задоволенні позову повністю.

Судом встановлено, що 22.02.2022 ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави (Чуванова А.М.) у справі №554/1263/2022 скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність уповноважених осіб ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, яка полягає у невнесенні відомостей про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР, в порядку ст.303 КПК України задоволено. Зобов`язано уповноважених осіб ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, внести до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення, викладені ОСОБА_2 у його заяві про кримінальне правопорушення від 24.12.2021 (а.с.5, 6).

За правилом частини другої статті 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Таким чином, в ухвалі слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування реалізується така засада кримінального судочинства, як реалізація особою права на оскарження їх процесуальних рішень, дій чи бездіяльності до суду.

Суд, здійснюючи нагляд за дотриманням верховенства права та законності у процесуальній діяльності слідчого, дізнавача та прокурора, забезпечує дотримання основних прав та інтересів особи та реалізує відповідний судовий контроль за їх діяльністю, що має на меті усунути недоліки у такій діяльності.

Разом із тим, наявність певних недоліків у процесуальній діяльності зазначених посадових осіб саме по собі не може свідчити про незаконність їх діяльності як такої і, відповідно, не може бути підставою для безумовного відшкодування моральної шкоди.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 641/2328/17 (провадження № 61-7053зпв18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 646/5224/17 (провадження № 61-7478св18), від 23 січня 2019 року у справі № 638/1413/17 (провадження № 61-42619св18), від 01 квітня 2020 року у справі №641/7772/17 (провадження № 61-40338св18), від 30 червня 2020 року у справі №641/7984/17 (провадження № 61-36602св18).

Разом з цим, реалізація особою її права на оскарження рішення, дії чи бездіяльності слідчого або прокурора під час досудового розслідування у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законом та у разі задоволення таких скарг, становить достатньо справедливу сатисфакцію з відшкодування шкоди, яку зазнав позивач.

Цей висновок узгоджується з рішеннями Європейського суду з прав людини від 25.07.2001 у справі «Перна проти Італії» та від 09 лютого 2007 року «Білуха проти України», де встановлено, що визнання судом порушення саме по собі становить достатньо справедливу сатисфакцію за шкоду, завдану особі.

На підставі викладеного, рішенням суду від 22.02.2022 не встановлено протиправної бездіяльності посадових осіб ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві.

Як встановлено, ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві на виконання ухвали Октябрського районного суду м. Полтави, 23.05.2022 внесені відомості до ЄРДР за №0000117 за ч.1 ст. 366 КК України, що підтверджуються витягом із ЄРДР за №0000117 (а.с.31).

Таким чином, кримінальне провадження за №0000117 перебуває в провадженні ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні здійснювалося прокурорами Полтавської обласної прокуратури.

Відповідно до ст.56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ч.1 та п.9 ч.2 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно із ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормами статті 1167 ЦК України, відповідно до якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених ч.2 цієї статті.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 ЦК України).

Згідно зі статтею 1174 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Таким чином, ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює як зазначені органи, так і їх посадових чи службових осіб, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування.

При цьому з урахуванням положень п.10 ч.2 ст.16, ст.ст.21, 1173 та 1174 ЦК України шкода, завдана зазначеними органами чи (та) особами відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування лише у випадках визнання зазначених рішень незаконними та їх подальшого скасування або визнання дій або бездіяльності таких органів чи (та) осіб незаконними.

При розгляді справи позивач повинен надати докази, що свідчать про протиправність дій заподіювача шкоди, наявність причинно-наслідкового зв`язку між цими діями та заподіяною шкодою.

Зазначений вище правовий висновок висловлений в постанові Верховного Суду України від 25.05.2016 у № 6-440цс16, постановах Верховного Суду від 11.04.2018 у справі №554/741/16-ц, від 25.04.2018 у №520/3307/16-ц.

Крім того, абз.2 п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають : наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Правовідносини, що склалися між ОСОБА_2 та ТУ ДБР у м. Полтаві врегульовані кримінальним процесуальним законодавством.

У рішенні Конституційного Суду України № 6-рп/2001 від 23.05.2001 зазначено, що кримінальне судочинство визначено як врегульований нормами Кримінально-процесуального кодексу України порядок діяльності органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду (судді) щодо порушення, розслідування, розгляду і вирішення кримінальних справ, а також діяльність інших учасників кримінального процесу - підозрюваних, обвинувачених, підсудних, потерпілих, цивільних позивачів і відповідачів, їх представників та інших осіб з метою захисту своїх конституційних прав, свобод та законних інтересів.

Пунктом 4.2 зазначеного рішення передбачено, що захист прав і свобод людини не може бути надійним без надання їй можливості при розслідуванні кримінальної справи оскаржити до суду окремі процесуальні дії чи бездіяльність органів дізнання, попереднього слідства і прокуратури. Але таке оскарження окремих процесуальних актів, дій чи бездіяльності органів дізнання, попереднього слідства і прокуратури до суду може здійснюватися у порядку, встановленому КПК України, оскільки діяльність посадових осіб, як і діяльність суду, має свої особливості, не належить до сфери управлінської діяльності та не може бути предметом оскарження в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, сам факт звернення позивача з заявою до правоохоронних органів чи до суду не може свідчити про реальне порушення його прав, а не погоджуючись з рішеннями слідчого чи прокурора, він у повному обсязі реалізує своє конституційне право на доступ до правосуддя шляхом звернення до слідчого судді, який згідно п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України здійснює судовий контроль за додержанням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, у спірних правовідносинах посадові особи ТУ ДБР у м. Полтаві, з огляду на положення КПК України, виконують не владні управлінські функції, а процесуальні функції, то положення статті 1174 ЦК України не підлягають застосуванню.

Аналогічну позицію викладено в постановах Верховного Суду від 28.11.2018 у справі №638/9055/15, від 31.10.2018 у справі № 646/5224/17, від 10.10.2018 у справі №640/3837/17, від 04.07.2018 у справах №№ 641/2328/17, 638/14260/16, від 13.03.2019 у справі № 638/12193/16, від 11.09.2019 у справі №336/5519/18.

Як встановлено, позивач, як на підставу своїх позовних вимог, посилається щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР за заявою ОСОБА_2 від 24.12.2021 протягом тривалого часу. Зазначені обставини, на думку позивача, викликають у нього моральні страждання, зокрема, порушення його прав.

При цьому, такі твердження позивача про наявність у нього моральних страждань не ґрунтуються на вимогах ст. 82 ЦПК України та підлягають доведенню позивачем на загально визначених підставах згідно зі статтею 81 ЦПК України.

Так, згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участьті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З положень ст. 82 ЦПК України вбачається, що звільнення від доказування не має абсолютного характеру і не може сприйматися судами як неможливість спростування під час судового розгляду обставин, які зазначені в іншому судовому рішенні. Суди не повинні сприймати як обов`язкові висновки щодо фактичних обставин справи, наведені у чинних судових рішеннях за інших адміністративних, цивільних, господарських чи кримінальних справ.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Таким чином, позивачем не надано до позовної заяви жодного доказу в підтвердження своєї позиції та тверджень, а висновки зроблені з власних суб`єктивних міркувань, що в черговий раз вказує на не доведеність та необґрунтованість його доводів та позовної заяви в цілому. Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів обставин, вказаних позивачем у позові щодо, нібито, спричинення йому моральних страждань саме діями (бездіяльністю) слідчого ТУ ДБР у м. Полтаві, якого саме та в саме такому розмірі.

Згідно ст. 19 Конституції України, ст.307 КПК України слідчий суддя не уповноважений у порядку судового контролю визнавати рішення чи бездіяльність слідчого, прокурора незаконними або протиправними. Такі ухвали підтверджують лише факт реалізації особою свого права на оскарження дій чи бездіяльності органів досудового розслідування, яке передбачено кримінально-процесуальним законодавством.

На даний час відсутні будь-які судові рішення або висновки компетентних органів щодо невнесення відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_2 , якими б встановлено факт невиконання або неналежного виконання своїх службових обов`язків уповноваженими особами ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві.

Суд вважає, що позивачем не доведено та не надано доказів того, що йому завдано моральної шкоди працівниками ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, а також доказів того, що їх діяння були протиправними внаслідок неналежного виконання ними покладених на них трудових чи службових обов`язків.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку в позовних вимогах ОСОБА_2 до ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві про стягнення моральної шкоди в розмірі 5 000 грн. відмовити повністю.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» відшкодування шкоди у випадках, передбачених пп.1, 3, 4 і 5 ст. З цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Відповідно до ч.І ст.25 Бюджетного кодексу України ДКС України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Згідно п.5 Положення про ДКС України, затвердженого указом Президента України від 13.04.2011 Казначейство України відповідно до покладених завдань, в тому числі, здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Відповідно до п.п. 1 п. 41 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 за №845, Казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування: шкоди, заподіяної громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури та судів. А на підставі п. 44 вказаного Порядку, безспірне списання коштів державного бюджету здійснюється Казначейством за рахунок і в межах бюджетних призначень передбачених у державному бюджеті на зазначену мету.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про відмову в задоволені позовних вимог ОСОБА_2 до ДКС України, в зв`язку із відмовою у позовних вимогах до ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві.

Відповідно до п. 13 ч.2 ст. 3 ЗУ «Про судовий збір» ОСОБА_2 від сплати судового збору під час розгляду страви звільнений.

Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторонни звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 130, 131, 141, 229, 263, 354, 430 ЦПК України, суд ,-

в и р і ш и в :

У позові ОСОБА_2 до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві про відшкодування моральної шкоди відмовити повністю.

У позові ОСОБА_2 до Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди відмовити повністю.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Складання повного тексту рішення відкладено на 6 (шість) днів 01 серпня 2022 року.

Позивач громадянин України, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відбуває покарання у Державній установі «Полтавська установа виконання покарань №23» Міністерства юстиції України, що знаходиться за адресою місто Полтава, вулиця Пушкіна,91, ідентифікаційний номер .

Відповідач Територіальне управління державного бюро розслідування, розташоване у м. Полтаві, місцезнаходження 36014, місто Полтава, вулиця Соборності,37, .

Відповідач Державна казначейська служба України, місцезнаходження 01601, місто Київ, вулиця Бастіонна,6, .

Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до суду першої інстанції протягом 30 днів з дня отримання повного судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, визначений строк обчислюється з дня отримання повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікацйної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Учасники справи можуть отримати інформацію у даній справі на офіційному вебпорталі судової влади України за веб-адресоюhttp://court.gov.ua/sud1622/з зазначенням індивідуального номеру провадження.

Рішення суду набирає законної сили після спливу строку на подачу апеляційної скарги, якщо така скарга не буде подана.

Повний текст рішення складено 01 серпня 2022 року.

Суддя І.О.Блажко