РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/ ЗАОЧНЕ /

28 липня 2022 року м.Борщів

Борщівський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої - судді Губіш О.А.

при секретарі - Окулянко У.Г.

з участю:

представника позивача адвоката Семенюти Р.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в особі представника - адвоката Семенюти Руслана Анатолійовича, до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради, про надання дозволу на виїзд малолітньої дитини на постійне місце проживання за межі України, надання дозволу на оформлення документів для виїзду за кордон на постійне місце проживання, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 , в особі представника - адвоката Семенюти Р.А., звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем по справі з 08 жовтня 2010 року перебувала у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 13 вересня 2018 року на підставі рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області. Від даного шлюбу мають одну дитину - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Поряд з тим зазначила, що відповідач з 01 квітня 2014 року жодного разу до сина не приїжджав, не приймає участі у його вихованні, розвитку та утриманні. Всіма батьківськими обов`язками, пов`язаними з вихованням, утриманням, розвитком та оздоровленням сина, займається вона особисто разом із своїми батьками.

З метою забезпечення гідного рівня життя для сина, вимушена була виїхати на роботу за кордон, а саме в Республіку Італія, де працює по сьогоднішній день, має дозвіл на проживання та отримує стабільну заробітну плату. Крім того, для можливості постійного проживання, нею було придбано квартиру у м.Рим Республіки Італія.

Також зазначила, що з метою загального розвитку та оздоровлення дитини за кордоном, вона протягом декількох років була вимушена звертатися до суду для вирішення питання надання дозволу на тимчасовий виїзд сина за кордон, оскільки відповідач безпричинно не надавав їй такого дозволу.

Крім того, зазначила, що будучи молодою жінкою, вона на разі влаштовує своє особисте життя та має намір створити сім`ю, яка проживатиме в м.Рим, але для повноцінної родини, потрібно, щоб син проживав з нею. Однак, через відсутність відповідача, який не спілкується з нею та не надає нотаріально посвідчену заяву-дозвіл на виїзд сина на постійне місце проживання за кордон, позбавлена можливості реалізувати своє право на повноцінну родину.

А тому, просила суд надати дозвіл на виїзд малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на постійне місце проживання до Республіки Італія, у супроводі матері - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , або іншої уповноваженої нею особи: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , чи ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , без згоди батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Дозволити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , або її офіційному представникові, оформлювати документи для виїзду за кордон на постійне місце проживання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до країни Республіки Італія без дозволу та згоди батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , а також стягнути з відповідача судовий збір.

Представник позивачки - адвокат Семенюта Р.А. в судовому засіданні позов підтримав, просив позовні вимоги задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, крім того вказав, що не заперечує щодо ухвалення заочного рішення у справі. Крім того, додатково пояснив, що зв`язку між позивачем та відповідачем на даний час не існує, позивач не знає про його міцеперебування, засоби зв`язку з таким їй невідомі. До недавнього часу спілкувалась з матір`ю відповідача, яка проживає за місцем його реєстрації, проте, і такий зв`язок було втрачено. Також, показав, що з приводу оформлення документів для виїзду за кордон на постійне місце проживання до Республіки Італія малолітньому ОСОБА_3 , позивач чи інші уповноважені нею особи у відповідні органи не зверталися, відмови у цьому, у зв`язку із відсутніістю згоди батька, не отримували.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце проведення такого був сповіщений у визначеному законом порядку. Причини неявки не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи чи розгляд такої у його відсутності до суду не подав, як і відзиву на позов.

Представник третьої особи - Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради на розгляд справи не з`явився, до суду подав письмову заяву, у якій просив розгляд такої проводити у його відсутності, при цьому просив позовні вимоги позивачки задоволити.

За таких обставин, за згоди сторони позивача, суд вважає за необхідне ухвалити у справі заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, відповідно до якої, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення сторони позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Згідно ст.3 Конвенції про права дитини (прийнята Генасамблеєю ООН 20 листопада 1989 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно ст.ст. 150, 155 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані поважати дитину. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності; батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до п.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» та п.3, п.4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженого Постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) (далі батьки) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку, у тому числі в супроводі членів екіпажу повітряного судна, на якому вони прямують. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється зокрема у разі пред`явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій, зокрема рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Як встановлено судом, сторони по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_7 , з 08 жовтня 2010 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який на підставі рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 вересня 2018 року було розірвано. Наведене підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , та копією рішення суду (цивільна справа №357/5610/18).

Також встановлено, що від шлюбу сторони мають одну малолітню дитину - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджено витягом з реєстру актів про народження відділу реєстрації актів цивільного стану Демографічної служби м.Рим.

Поряд з тим, встановлено, що позивачка разом із сином ОСОБА_3 , а також із батьками ОСОБА_5 та ОСОБА_4 зареєстрована в АДРЕСА_1 , де на даний час проживають члени її родини - син та батьки. Наведене підтверджується витягом з реєстру Білоцерківської міської територіальної громади №15.2-03/17650 від 06.07.2021.

Крім того, судом встановлено, що за заявою ОСОБА_1 , Білоцерківським міськрайонним судом Київської області, 08 червня 2018 року винесено судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання сина в розмірі ј всіх видів його заробітку/доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання заяви і до досягнення дитиною повноліття.

Проте, відповідач відповідач не виконує рішення суду та не утримує сина. Крім того, вихованням, розвитком, дозвіллям та здоров`ям не цікавиться та участі в таких не приймає.

Так, із педагогічної характеристики учня 1-В класу Білоцерківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів ОСОБА_3 від 27.07.2021, вбачається, що дитина ОСОБА_3 виховується в неповній сім`ї. В основному хлопчиком опікується бабуся та дідусь, так як мама працює за кордоном, але вона в телефонному режимі цікавиться успіхами сина і бере активну участь у його життя. Тато протягом навчального року не появлявся.

Також встановлено, що позивачка має дозвіл на тимчасове проживання в країні Італія до 05.05.2022 року №І15299934 та приватне нерухоме майно для проживання, а саме квартиру, що знаходиться по АДРЕСА_2 , поверх 2-S1, внутрішній номер:11, сходи А, будівля Z2 в м.Рим Італія, що підтверджується дозволом на проживання № І15299934, договором (сертифікатом) купівлі продажу нерухомого майна від 11.07.2019 року.

Крім того встановлено, що позивачка з приводу надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон сина, неодноразово зверталася до суду з відповідними позовами. Наведене підтверджується копіями рішень Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28.10.2019 та 11.02.2021.

Згідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Аналізуючи всі досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи те, що позивачка має роботу та нерухоме майно (квартиру) в Республіці Італія, а також те, що малолітній син ОСОБА_3 має право на рівень життя, необхідний для його фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, суд приходить до висновку, що вимоги позивачки в частині надання дозволу на виїзд на постійне місце проживання до Республіки Італія малолітньому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без згоди його батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у супроводі матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , або іншої, уповноваженої нею особи - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , чи ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , знаходить підставними та такими, що підлягають задоволенню.

При цьому, суд не вбачає підстав щодо надання дозволу для оформлення документів для виїзду за кордон на постійне місце проживання малолітньому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до країни Республіки Італія без дозволу та згоди батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , оскільки позивачем такі вимоги висунуто безпідставно та за відсутності даних про те, що такі її права та законні інтереси не визнаються або оспорюються будь-якими уповноваженими особами.

В ході судового розгляду представник позивача визнав той факт, що з даного приводу позивач чи інші уповноважені нею особи щодо оформлення документів для виїзду за кордон на постійне місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до країни Республіки Італія без дозволу та згоди батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у відповідні органи не зверталися.

Крім того, стороною позивача жодним чином не обгрунтовано підставності такого звернення до суду.

Доказів, які б стверджували ті обставини, що при вирішенні вищезазначеного питання законні права чи інтереси позивача були невизнані чи оспорені, суду надано не було не здобуто таких і в ході розгляду справи.

Поряд з тим, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки суму понесених нею судових витрат у виді судового збору.

Виходячи з наведеного вище, на підставі ст.3 Конвенції про права дитини, ст. 33 Конституції України, ст.ст. 3, 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженого Постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», ст.ст. 150, 155 СК України, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 263, 265, 280-284 ЦПК України, -

в и р і ш и в :

Позов задоволити частково.

Надати дозвіл на виїзд на постійне місце проживання до Республіки Італія малолітньому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без згоди його батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у супроводі матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , або іншої, уповноваженої нею особи - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , чи ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн.

Відповідачем може бути подано заяву до Борщівського районного суду Тернопільської області про перегляд заочного рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі такої скарги до Тернопільського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Позивачка: ОСОБА_1 , жителька АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Представник позивача: адвокат Семенюта Руслан Анатолійович, АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , житель с.Устя Чортківського району Тернопільської області, РНОКПП НОМЕР_3 .

Третя особа Служба в справах дітей Білоцерківської міської ради, місцезнаходження: м.Біла Церква, вул.Першотравнева, 8 Київської області.

Головуюча: