Справа №: 343/502/22
Провадження №: 6/0343/7/22
У Х В А Л А

про відмову у скасуванні тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України

15 червня 2022 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано - Франкiвської областi в складi:

головуючого судді Андрусіва І.М.,

з участю: секретарів судового засідання Павлюк Г.В., Січки В.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Долинського районного суду Івано - Франківської області заяву ОСОБА_1 , про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України,

за участю: представниці заявника адвоката Кобилинець Т.В.,

представниці Долинського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано Франківської області Південно Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано - Франківськ) Карбівської Л.М.,

ВСТАНОВИВ:

до Долинського районного суду Івано Франківської області надійшла заява ОСОБА_1 , про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, в якій заявник просить скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України стосовно нього, встановлене ухвалами Долинського районного суду Івано Франківської області від 19.03.2013 в справі №343/356/13-ц, від 02.03.2012 в справі №6-29/2012 та від 01.10.2012 в справі №6-29/2012.

Свою вимогу мотивує тим, що 03.09.2021 він хотів перетнути державний кордон України, проте начальником 4 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби «Шегині» Павлюк О.А. було винесено стосовно нього рішення про відмову в перетинанні державного кордону України громадянину України, який досяг 16-річного віку. Вказане рішення винесено у зв`язку з наявністю в базі даних Державної прикордонної служби України відомостей про те, що ухвалами Долинського районного суду Івано Франківської області від 01.10.2012 в справі №6-29/2012 та від 19.03.2013 в справі №343/356/13-ц його тимчасово обмежено у праві виїзду з України.

Так, ухвалою Долинського районного суду Івано Франківської області від 02.03.2012 в справі №6-29/2012 стосовно нього застосовано тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України до виконання зобов`язань за рішенням Долинського районного суду Івано Франківської області від 10.03.2011 в справі №2-155/2011. З метою примусового виконання даного рішення 14.06.2011 судом було видано виконавчий лист №2-155/11. Однак, державним виконавцем 11.04.2012 було винесено постанову про закінчення даного виконавчого провадження на підставі п. 4 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент виникнення правовідносин).

Стосовно ухвали Долинського районного суду Івано Франківської області від 19.03.2013 в справі №343/356/13-ц якою застосовано щодо нього тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, то згідно із відповіддю Долинського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано Франківської області Південно Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано - Франківськ) на даний час відносно нього відкритих виконавчих проваджень немає.

Оскільки, виконавчі провадження стосовно нього або закінчені, або на виконанні не перебувають, тому заявник просить скасувати тимчасове обмеження відносно нього у праві виїзду за межі України.

В судовому засіданні представниця заявника адвокат Кобилинець Т.В. подану заяву підтримала із мотивів викладених у ній, просила її задовольнити.

Представниця Долинського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано Франківської області Південно Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано - Франківськ) Карбівська Л.М. подала заперечення (а.с. 22), в якому просить відмовити у скасуванні тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 , оскільки відомостей щодо погашення заборгованості та сплати виконавчого збору у них немає. Окрім цього, просила залучити до розгляду даної заяви заінтересованих осіб. Додаткова зазначила, що заборона щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України не знята з боржника ОСОБА_1 оскільки останнім не підтверджено сплату боргу по виконавчих провадженнях.

Занітересована особа - ОСОБА_2 в судовому засіданні підтвердив, що ОСОБА_1 тільки частково виконав рішення суду в частині погашення заборгованості, однак решту заборгованості не виконує, ухиляється від зустрічі та вирішення даного питання.

Інші заінтересовані особи: представники АТ КБ «ПриватБанк», ПАТ «УніверсалБанк» та ОСОБА_3 в судове засідання не з`явились, хоча про час та місце розгляду даної заяви повідомлялись у встановленому законом порядку, про що свідчать рекомендовані поштові відправлення (а.с. 36-38, 42).

Заслухавши учасників судового засідання, вивчивши зміст заяви та матеріали справи, суд приходить висновку, що у її задоволенні слід відмовити з огляду на таке.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

У п. 9 ч. 1 ст. 129 Конституції України вказано, що до основних засад судочинства віднесено обов`язковість судового рішення.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду і ефективного захисту сторони у справі, що передбачено ст. 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виконанням рішення суду завершується процес захисту суб`єктивних майнових та особистих немайнових прав громадян.

Судові гарантії законності виконавчого провадження та захисту прав його учасників полягають у тому, що до юрисдикції суду віднесено вирішення низки питань, які мають значення для виконання рішень суду та інших юрисдикційних органів, зокрема, таким є питання про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України.

В судовому засіданні встановлено, що ухвалою Долинського районного суду Івано Франківської області від 02.03.2012, справа №6-29/2012, тимчасово обмежено громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у праві виїзду за межі України, без вилучення паспортного документа до виконання зобов`язань за рішенням Долинського районного суду Івано Франківської області від 10.03.2011 по справі №2-155/2011 (а.с. 10).

Ухвалою Долинського районного суду Івано Франківської області від 19.03.2013, справа №343/356/13-ц, обмежено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у праві виїзду за межі України (а.с. 7).

Згідно із ч. 1, 3 ст. 441 ЦПК України, суд може застосувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Разом із цим, суд також наділений повноваженнями вирішити питання щодо скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника (ч. 5 ст. 441 ЦПК України).

При цьому слід зауважити, що ст. 441 ЦПК України не визначає умов, за наявності яких суд скасовує тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України.

Аналіз вказаних вище норм права свідчить про те, що суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України у разі зміни нею своєї поведінки по відношенню до виконання покладеного на неї рішенням суду обов`язку, зокрема, внесення платежів на погашення заборгованості, добросовісне виконання обов`язків боржника, які визначені Законом України «Про виконавче провадження», а також прийняття необхідних заходів для виконання рішення суду.

Таким чином, скасування застосованих судом обмежень може мати місце у разі, якщо відпали підстави для застосування таких заходів, зокрема, досягнення переслідуваної мети гарантування повернення боргу, або виявлено обставини, які спростовували б критерій співмірності цілі втручання застосованим обмежувальним заходам, або інші обставини, які дають підстави для висновку про наявність таких факторів, що порушують справедливий баланс між правами людини та публічним інтересом, хоча при застосуванні таких заходів існувала обґрунтована виправданість втручання в здійснення особою права на свободу пересування.

Так, повертаючись до обставин справи, із заперечення представниці Долинського відділу державної виконавчої служби (а.с. 22) встановлено, що відносно боржника ОСОБА_1 на виконанні перебувало декілька виконавчих проваджень, а саме: виконавчий лист №2п-12 від 14.09.2012 про стягнення з нього на користь ОСОБА_3 боргу в сумі 297 533,53 грн; виконавчий лист № 2-323 від 09.04.2012 про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 боргу в сумі 37 370 грн; виконавчий лист №343/1283/14-ц від 21.11.2014 про стягнення з нього на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» боргу в розмірі 9 893,19 грн; виконавчий лист №2-155/11 від 14.06.2011 про стягнення з нього на користь ОСОБА_3 боргу в сумі 285 500 грн та виконавчий лист №0906/555/2012 від 18.02.2013 про стягнення з нього на користь ПАТ "УніверсалБанк" 40 386,47 грн заборгованості за кредитним договором та 403,86 грн судового збору.

Підтвердження щодо погашення заборгованостей ні заявником ОСОБА_1 , ні його представницею адвокатом Кобилинець Т.В. не надано.

Підставою звернення ОСОБА_1 до суду із заявою про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України є те, що виконавчі провадження щодо нього або закінчені, або на виконанні не перебувають, а тому в застосуванні даного заходу відпала потреба.

Однак, жодних доказів які б підтверджували відсутність заборгованості ОСОБА_1 за рішеннями суду не надано. Більше того, як пояснив в судому засіданні ОСОБА_2 , жодних дій для повного повернення боргу ОСОБА_1 не вчиняв, навпаки, ухиляється від його сплати.

Враховуючи вищевикладене суд приходить висновку, що в матеріалах даної справи відсутні належні докази щодо відсутності, чи хоча б часткового погашення заборгованостей ОСОБА_1 , а тому на цей час відсутні підстави для скасування обмеження у праві його виїзду за кордон.

Додатково судом роз`яснюється заявнику ОСОБА_1 , що у випадку вчинення ним реальних та активних дій щодо виконання судових рішень, відповідно до положень ч. 8 ст. 441 ЦПК України він не позбавлений можливості повторного звернення до суду із заявою про скасування тимчасового обмеження у праві його виїзду за межі України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 260, 261, 354, 355, 441 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

у задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Івано - Франківського апеляційного суду.

Суддя: І.М.Андрусів