Справа№592/4874/22
Провадження №2-о/592/113/22

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2022 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в складі головуючого судді Костенка В.Г., з участю секретаря судового засідання Ващенка В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за заявою ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису, заінтересована особа ОСОБА_2 ,

з участю заявниці ОСОБА_1 , представника заявниці ОСОБА_3 ,

заінтересованої особи ОСОБА_2

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису відносно брата ОСОБА_2 .

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що вона мешкає у квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві спільної власності належить їй, її матері ОСОБА_2 та ОСОБА_2 .. Останній доводиться заявниці рідним братом. ОСОБА_2 на даний момент проживає окремо від них з мамою, однак коли він приходить до квартири майже щоразу вчиняє відносно заявниці домашнє насильство, а саме: погрожує фізичною розправою, ображає, висловлюється в її сторону нецензурними словами, в зв`язку з чим протягом 2018-2020 років вона неодноразово зверталась до поліції. До ОСОБА_2 вживались заходи впливу, однак безрезультатно. У квітні 9 та 21 чисел 2022 року ОСОБА_2 прийшов за адресою проживання заявниці та знову почав її ображати, погрожувати застосуванням фізичного насильства, з приводу чого остання зверталася до поліції.

Таким чином, вона є особою, яка постраждала від домашнього насильства, тому змушена звернутися до суду про видачу обмежувального припису терміном на 6 місяців та просить: заборонити ОСОБА_2 переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборонити наближатися на відстань ближче 500 м до місця її проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні заявниця та її представник підтримали. Заявниця зазначила, що постійно потерпає від принижень з боку брата з самого дитинства. Вважає, що якби не він вона б з могла вийти заміж і створити сім. У грудні 2021 року вона вигнала його з квартири. Однак брат іноді приходить і застосовує до неї насильство. На питання, що трапилося 09.04.2022 заявниця чіткої відповіді не дала.

ОСОБА_2 в суді заперечив проти заявлених вимог та пояснив, що мав стягнення за насильство до сестри але з того часу вже минув значний час. Сестра поводиться агресивно і потребує повторного лікування у психіатра. З грудня 2021 року створив нову сім`ю і живе окремо. З того часу у квартиру приходив щоб побачитися з матір`ю і не спілкувався з сестрою.

Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, суд встановив, що заявниця ОСОБА_1 та заінтересована особа ОСОБА_2 є рідними сестрою та братом.

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та їх матір ОСОБА_2 є власниками квартири за адресою: АДРЕСА_1 . У вказаній квартирі вони усі проживали разом.

Між заявницею ОСОБА_1 та її братом ОСОБА_2 склалися складні стосунки, яким притаманно неприязні з різних побутових питань, порядку користування квартирою тощо. З грудня 2022 року ОСОБА_2 живе окремо.

Також суд встановив, що 23.04.2013 вироком Ковпаківського районного суду м. Суми (справа № 592/2744/13-к, провадження № 1-кп/592/155/13) ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні відносно його сестри ОСОБА_1 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначено йому покарання у виді громадських робіт на строк 200 годин. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2 000 грн. моральної шкоди. Втім згідно ст. 89 КК України ОСОБА_2 вважається таким, що не має судимості.

Згідно листа Сумського РУП ГУ НП в Сумській області №4-97/20/01-2021 від 31.03.2022 протягом 2018-2020 років, 29.11.2018, 19.01.2018, 20.07.2020, 25.07.2020 відносно ОСОБА_2 складались адміністративні протоколи за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 173-2 КУпАП, за результатами розгляду матеріалів судом за всіма матеріалами ОСОБА_2 було притягнуто до відповідальності за вчинення домашнього насильства, накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170 грн.. Однак відповідно до ст. 39 КУпАП ОСОБА_2 вважається таким, що не був підданий адміністративному стягненню. 20.07.2020 ОСОБА_2 було взято на профілактичних облік Сумського РУП як особу, яка вчиняє домашнє насильство (кривдник). Крім того, 20.07.2020, 25.07.2020, 03.10.2020 відносно ОСОБА_2 виносились термінові заборонні приписи.

Разом з цим суд не встановив обставин подій насильства 09.04.2022 та 21.04.2022 з боку ОСОБА_2 відносно заявниці.

Питання розгляду судом справ про видачу обмежувального припису регулюються положеннями Глави 13 ЦПК України та Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 № 2229-VIII.

Відповідно до правил ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Згідно ст. 350-3 ЦПК України, заінтересованими особами у справах про видачу обмежувального припису є особи, стосовно яких подано заяву про видачу обмежувального припису, а також інші фізичні особи, прав та інтересів яких стосується заява про видачу обмежувального припису, а також органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах їх компетенції.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 350-4 ЦПК України обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Частиною другою статті 3 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству, незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитини (діти).

Згідно з пунктами 3, 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

За пунктом 7 ч. 1 ст. 1 цього Закону обмежувальним приписом стосовно кривдника є встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно з ч. 3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків, що відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 1 цього Закону є оцінюванням вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів і ризиків.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 21.11.2018 (касаційне провадження № 61-19328св18) в результаті перегляду справи № 756/2072/18.

Під час розгляду питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження в майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Надані докази не дають підстав для встановлення фактів насильства щонайменше у продовж 2021-2022 до судового розгляду. Згадані заходи впливу, притягнення до кримінальної відповідальності і адміністративної відповідальності, мали місце давно і заінтересована особа вважається такою яка не має судимості і не піддавалася стягненню. Ці заходи фактично вплинули на брата заявника щодо попередження нових правопорушень. Натомість заявниця не надала доказів продовження насильства щодо неї. Окрім того з пояснень заявниці вбачається, що сторони самостійно припинили спілкування, фактично усунувши умови, які могли сприяти конфліктам, а саме брат змінив місце проживання. Заявниця не надала доказів того, що брат її переслідує після цього і застосовує до неї насильство.

Таким чином, суд, приходить до висновку, що з матеріалів справи неможливо встановити наявність ризиків вчинення та продовження у майбутньому домашнього насильства з боку ОСОБА_2 у будь-якому прояві.

Посилання заявниці на постійні прояви психологічного та фізичного насильства з боку ОСОБА_2 у період 2018-2020 років, не знайшли свого підтвердження у доказах наданих до суду заявником.

В даному випадку обмежувальний припис у тому вигляді який просить застосувати заявник є втручанням як в право особи на житло, так і права особи на приватне життя і сім`ю, які захищені Конституцією України, а також Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод.

Кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб ( ч. 1, 2 ст. 8 Конвенції ).

В даному випадку, на думку суду, відсутні докази того, що такий вид втручання, який просить заявниця, буде пропорційним діям ОСОБА_2 та необхідним у демократичному суспільстві.

Ураховуючи наведене у сукупності суд вважає, що слід відмовити у задоволенні заяви про видачу обмежувального припису.

На підставі зазначеного і керуючись ст.ст. 5, 12, 13, 76-81, 263-265, 350, 350-1-350-6 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 (місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) про видачу обмежувального припису, заінтересована особа ОСОБА_2 (місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ).

Рішення суду може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 04.08.2022.

Суддя В.Г. Костенко