ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Одринської Т.В.

суддів Панченка О.О. Абрамова П.С.,

за участю секретаря Ряднини І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні м.Полтава заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Головне управління Пенсійного фонду в Полтавській області, ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту проживання в місцевостях, де відсутня можливість працевлаштування за спеціальністю,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Голубенка Володимира Петровича

на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 14 червня 2022 року, -

ВСТАНОВИВ:
У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою, в якій просила встановити факт її проживання, як дружини військовослужбовця надстрокової служби, разом із чоловіком ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , в місцевостях, де відсутня можливість її працевлаштування за спеціальністю (гарнізоні військової частини № НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) з 05 травня 1989 року по 17 травня 1994 року. Встановлення даного факту необхідне для зарахування вказаного періоду до загальної тривалості страхового стажу.

Вказувала, що вона звернулася до ІНФОРМАЦІЯ_3 для надання довідки для врахування до страхового стажу періоду проживання разом з чоловіком-військовослужбовцем у місцевостях, де була відсутня можливість працевлаштуватись за спеціальністю. Водночас ІНФОРМАЦІЯ_1 не знайшов підстав для оформлення та видачі такої довідки.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 14 червня 2022 року провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи Головне управління Пенсійного фонду в Полтавській області, ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту проживання в місцевостях, де відсутня можливість працевлаштування за спеціальністю - закрито.

Закриваючи провадження у справі суд першої інстанції виходив з того, що між учасниками справи існує спір, який може бути вирішено в порядку позовного провадження.

Апеляційну скаргу на вказане судове рішення подав представник ОСОБА_1 - адвокат Голубенко Володимир Петрович, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу скасувати, як таку що перешкоджає подальшому провадженню у справі та направити її для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що в заяві, мова йде не про відмову заінтересованої особи у видачі довідки або про оскарження його неправомірних дій чи бездіяльності, а про неможливість видачі довідки через відсутність в особовій справі підтверджуючих цю обставину даних. Тому вважає, що висновок суду що між учасниками справи існує спір є помилковим.

Представник ІНФОРМАЦІЯ_3 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить судове рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового засідання, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Загальний перелік таких справ міститься в частині першій статті 315 ЦПК України. Частиною другою цієї ж статті передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, але за умови, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

За змістом пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України N65 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов?язується з наступним вирішенням спору про право.

Звертаючись до суду з даним позовом ОСОБА_1 просила встановити факт її проживання з чоловіком-військовослужбовцем у період з 05 травня 1989 року по ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Калинівка Вінницької області, де була відсутня можливість працевлаштуватись за спеціальністю. Встановлення вказаного факту необхідно для подальшого врахування органами Пенсійного фонду України періоду, протягом якого вона не могла працевлаштуватися за спеціальністю, до страхового стажу.

Пунктом «3» статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що період проживання дружин осіб офіцерського складу, прапорщиків, мічманів і військовослужбовців надстрокової служби з чоловіками в місцевостях, де була відсутня можливість їх працевлаштування за спеціальністю, але не більше 10 років.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 N° 637 затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Відповідно до пункту 1 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з пунктом 13 Порядку № 637, період проживання дружини військовослужбовця (крім військовослужбовців строкової служби) з чоловіком у місцевостях, де не було можливості для її працевлаштування за спеціальністю, підтверджується довідками (додаток Ne4), виданими командирами (начальниками) військових частин, військових навчальних закладів на підставі документів, які підтверджують зазначений період.

При цьому для дружини військовослужбовця, звільненого з військової служби, період проживання до 1 січня 2004 р. з чоловіком у місцевостях, де не було можливості для її працевлаштування за спеціальністю, підтверджується довідками, які видаються військовими комісаріатами, за період проживання:

- у гарнізонах, розташованих за кордонами колишнього СРСР та України, на підставі особової справи звільненого військовослужбовця та документів про перетин державного кордону дружиною військовослужбовця;

- у гарнізонах, розташованих у межах колишнього СРСР, України та країн - членів Співдружності незалежних держав, - на підставі особової справи звільненого військовослужбовця, довідки місцевих органів влади про період фактичного проживання (реєстрації, прописки) дружини військовослужбовця у відповідній місцевості та довідки установи державної служби зайнятості про неможливість працевлаштування дружини військовослужбовця за спеціальністю у відповідній місцевості.

Для видачі відповідної довідки повинні бути надані такі документи а саме:
-копія паспорту;
-копія диплому про одержану спеціальність (освіту);
-копія свідоцтва про народження дітей; копія свідоцтва про шлюб ;
-копія трудової книжки за всі періоди працевлаштування.
З викладеного вбачається, що чинним законодавством визначено порядок встановлення факту проживання дружин військовослужбовців у місцевостях, де не було можливості для їх працевлаштування за спеціальністю та на відповідний орган покладено обов`язок прийняття відповідного рішення, яке може буте оскаржено до вищого органу або до суду.

Звернувшись за відповідною довідкою до ІНФОРМАЦІЯ_3 , заявниця отримала відмову, оскільки таку довідку можливо буде видати тільки у випадку надання визначених Порядком № 637, документів. ОСОБА_1 було роз`яснено про те, що в представлених нею документах відсутнє підтвердження періоду її фактичного проживання в даній місцевості. Роз`яснено право на оскарження рішення органу державної влади.
Таким чином, реалізація ОСОБА_1 свого права на отримання довідки не може відбуватись всупереч вимогам Порядку № 637, в частині подання нею передбачених нормативним актом документів, в свою чергу ІНФОРМАЦІЯ_1 , як орган влади, не має права діяти на власний розсуд та видавати довідки без підтверджуючих документів.
Таким чином, суд не може перебирати на себе повноваження органу на який покладено відповідні повноваження.
Закриваючи провадження у даній справі, суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, так як, відповідно до частини шостої статті 294 ЦПК України, частини четвертої статті 315 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.
Окрім того, частинами 2 і 3 статті 293 ЦПК України встановлено перелік справ, які розглядаються в порядку окремого провадження. До таких справ відносяться справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно із частиною першою статті 2 КАС завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 4 КАС публічно-правовий спір це спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Також пунктом 7 частини першої статті 4 КАС визначено, що суб`єкт владних повноважень це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 19 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Згідно із частиною першою статті 19 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Встановлення факту заявниці необхідно для подальшого врахування органами Пенсійного фонду України періоду, протягом якого вона не могла працевлаштуватися за спеціальністю, до страхового стажу. В свою чергу, вирішення питання про видачу відповідних довідок покладено на ІНФОРМАЦІЯ_1 . Оскільки суд не може перебирати на себе повноваження органу на який покладено відповідні повноваження, ОСОБА_1 , наділена правом на оскарження рішення відповідного органу.
Враховуючи вищезазначене, порушене право ОСОБА_1 , може бути захищено у разі звернення ОСОБА_1 з відповідним позовом до адміністративного суду.
З урахуванням викладеного, ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 14 червня 2022 року підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі, .
Керуючись ст. ст. 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

ВСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Голубенка Володимира Петровича задовольнити частково.

Ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 14 червня 2022 року скасувати.

Провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Головне управління Пенсійного фонду в Полтавській області, ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту проживання в місцевостях, де відсутня можливість працевлаштування за спеціальністю закрити, так як справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Роз`яснити ОСОБА_1 право звернутися до адміністративного суду з відповідним позовом.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Судушляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів.

У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 26.12.2022.
Головуючий суддя Т.В. Одринська

Судді О.О. Панченко

П.С. Абрамов