ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/4049/22Головуючий у 1-й інстанції Дзюбич В.Л.
Провадження № 22-ц/817/973/22 Доповідач - Дикун С.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2022 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Дикун С.І.

суддів - Парандюк Т. С., Храпак Н. М.,

з участю секретаря - Дідух М.Є.

учасників справи: представника Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області -Басари В.М.

представника позивачки ОСОБА_1 -

адвоката Руденко О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №607/4049/22 за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 8 серпня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання права власності на спадкове майно, ухваленого суддею Дзюбичем В.Л., -

ВСТАНОВИв:

У березні 2022 ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування заявлених вимог посилалась на те, що 06.10.2018 року у м. Луганськ, що на даний час є територією проведення операції об`єднаних сил, а раніше територією проведення антитерористичної операції, померла її мати ОСОБА_2 . Вона є спадкоємцем майна ОСОБА_2 . Померла ОСОБА_2 отримувала пенсію за віком, у зв`язку з чим перебувала на обліку в ГУ ПФУ у Жовтневому районі м.Луганська. Після смерті матері ОСОБА_1 звернулася до Першої тернопільської державної нотаріальної контори із завою про прийняття спадщини, де було заведено спадкову справу. Також, як зазначає позивачка, з метою встановлення розміру недоотриманої за життя ОСОБА_3 пенсії державний нотаріус Рудніцький А.Я. 09.06.2021 звернувся із запитом до ГУ ПФУ в Тернопільській області. Згідно довідки ГУ ПФУ в Тернопільській області від 16.06.2021, сума недоотриманої пенсії за період з 09.06.2018 по 31.10.2018 становить 11 587,67 грн. 16.07.2021 державним нотаріус Першої тернопільської державної нотаріальної контори Рудніцьким А.Я. ОСОБА_1 , як спадкоємцю ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , видано свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно якого спадщина складається з недоотриманої пенсії у розмір 11 587,67 грн. 19.07.2021 вона звернулася до ГУ ПФУ в Тернопільській області із заявою про виплату недоодержаної ОСОБА_2 пенсії та свідоцтвом про право на спадщину за законом. На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом ГУ ПФУ в Тернопільській області виплачено ОСОБА_1 8 370,93 грн. недоотриманої пенсії за період з 19.07.2018 по 31.10.2018 (за останні три роки до дня звернення за отримання пенсії). Крім цього, позивач вказує, що до складу спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , входить пенсія у тому розмірі у якому вона належала їй на момент смерті без обмежень будь-яким строком. Позивач вважає, що вина ОСОБА_2 в неотриманні пенсії відсутня, оскільки підстав для припинення її виплати, передбачених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», не було. Зазначає, що померла ОСОБА_2 недоотримала пенсію за період з 01.08.2014 по 18.07.2018 року, розмір якої складає 77 652,87 грн., з яких пенсію за період з 09.06.2018 по 18.07.2018 р. у сумі 3 216,74 грн. видано свідоцтво про право на спадщину 16.07.2021. Тому просить визнати за нею право власності на належну, але неодержану за життя ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсію у розмірі 74 436,13 грн. (77 652,87 грн. - 3 216,74 грн.) у порядку спадкування за законом та стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на її користь належну, але неодержану за життя ОСОБА_2 пенсію у розмірі 77 652,87 грн.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 8 серпня 2022 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 , на спадкове майно, а саме на недоотриману пенсію, в розмірі 74 436,13 гривень.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , належну, але неодержану за життя ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 , пенсію у розмірі 77 652,87 грн.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 сплачений останньою судовий збір у розмірі 1520,90 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду, Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області подало апеляційну скаргу на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 8 серпня 2022 року , в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що вимоги позовної заяви ОСОБА_1 є безпідставними. У разі смерті пенсіонера, який перебував на обліку в управліннях Пенсійного фонду України в Донецькій та Луганській областях, що знаходяться на території, яка тимчасово не контролюється українською владою, допомогу на поховання виплачує управління Пенсійного фонду України особі, яка здійснила поховання згідно електронної пенсійної справи.

Підставою для запиту електронної пенсійної справи була заява ОСОБА_1 , яка звернулася за виплатою допомоги на поховання, із наданням необхідних документів для її виплати.

Зазначає, що відповідно до звернення ОСОБА_1 для виплати допомоги на поховання померлої ОСОБА_2 , було зроблено запит на електронну пенсійну справу. Згідно даних вказаних в електронній пенсійній справі, виплата пенсії проводилась по 01.08.2014 року. 09.06.2021 на підставі поданих документів ОСОБА_1 виплачено допомогу на поховання померлої матері ОСОБА_2 .

Посилається на те, що відповідно до ч.1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Вважає, що дана норма розповсюджується на правовідносини з приводу виплати нарахованих сум пенсії, але своєчасно не отриманих пенсіонером з власної вини. Члени сім`ї повинні були звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Окрім того, сума виплаченої ОСОБА_1 недоотриманої пенсії складає 8370,93 грн., тому що розрахована за період з 19.07.2018 року по 31.10.2018 року. Допомогу на поховання та недоотриману пенсію, яка належала померлій ОСОБА_2 , ОСОБА_1 отримала. Таким чином, інші нараховані та невиплачені суми пенсії відсутні.

Відповідно до статті 61 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте, батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

Вказує, що стягнути належну, але неодержану за життя ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пенсію у розмірі 77 652,87 грн. немає підстав.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Руденко О.А., просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Посилається на те, що відповідно до ст.52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», до складу спадщини, що відкрилася після смерті пенсіонера, входить пенсія у тому розмірі, у якому вона належала йому на момент смерті, без обмежень будь-яким строком. Положення ч.1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІУ, які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.

Дата звернення спадкоємця до органу Пенсійного фонду України з вимогою про виплату нарахованої за життя спадкодавця пенсії не впливає на розмір виплат та не надає органам Пенсійного фонду України права на обмеження цих виплат.

Вина ОСОБА_2 в неотриманні пенсії відсутня, оскільки підстав для припинення її виплати, передбачених у ст.49 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не було. Верховним Судом у постановленому 03.05.2018 рішенні у справі №805/402/18 викладено правовий висновок, згідно якого наведений у ст. 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІУ перелік підстав для припинення виплати пенсії за рішенням територіальних органів ПФУ є вичерпним та передбачає можливість припинення виплати пенсії з інших підстав лише у випадках, прямо передбачених законом.

Під час розгляду справи в апеляційному суді представник ГУПФУ в Тернопільській області Басара В.М. підтримала апеляційну скаргу в межах скарги та просила задовольнити вимоги апеляційної скарги.

Представник позивачки адвокат Руденко О.А. апеляційну скаргу заперечила, рішення суду вважає законним та обґрунтованим і таким, що не підлягає до скасування.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Згідно зі ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що позивачка є спадкоємцем за законом після смерті матері ОСОБА_2 , успадкувала належні спадкодавцю суми пенсії відповідно до положень статті 1227 ЦК України, у тому розмірі, у якому спадкодавець мала право на їх виплату на момент своєї смерті та яка з незалежних від неї причин не може отримати свідоцтво про право на спадщину на недоотриману пенсію та розпорядитися спадковим майном на власний розсуд.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону та обставинам справи.

Як вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у м.Луганськ, Луганської обл., що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), актовий запис №01 та копією рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07.10.2020 року у справі № 607/16888/20.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є дочкою ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про її народження серії НОМЕР_2 від 25.06.1956 року, актовий запис № 25 та копією довідки про укладення шлюбу № 229, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , № 46 від 16.09.1977 р., прізвище чоловіка після укладення шлюбу ОСОБА_6 , дружини ОСОБА_6 .

Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 16.07.2021 державним нотаріусом Першої тернопільської державної нотаріальної контори Рудніцьким А.Я., зареєстрованого в реєстрі за № 329/2021, спадкоємцем недоотриманої пенсії у розмірі 11 587,61, яка належала померлій ОСОБА_2 , 1929 р.н., яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є її дочка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно копії листа ГУ ПФУ в Тернопільській обл. від ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Луганськ, на обліку у ГУ ПФУ в Тернопільській області не перебувала. Відповідно до заяви ОСОБА_1 від 09.06.2021 про виплату допомоги на поховання ОСОБА_2 зроблено запит на електронну пенсійну справу. Згідно даних, які вказані в електронній пенсійній справі, виплата пенсії проводилася по 01.08.2014. У червні 2021 року на підставі поданих ОСОБА_1 документів оформлено разове доручення та виплачено допомогу на поховання. 09.06.2021 до ГУ ПФУ в Тернопільській обл. надійшов запит від нотаріуса ОСОБА_7 про розмір недоотриманої пенсії, яка належала ОСОБА_2 . Сума недоотриманої пенсії 11 587,67 грн., яка вказана в довідці від 16.06.2021 № 1900-0401-5/18251 на запит нотаріуса ОСОБА_7 , розрахована за період з 09.06.2018 по 31.10.2018. У даній довідці зазначено, що розмір недоотриманої пенсії може бути зменшено в залежності від дати звернення до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області спадкоємцем з усіма необхідними документами. 19.07.2021 ОСОБА_1 звернулась із заявою про виплату недоодержаної пенсії та пенсії, вказаної у свідоцтві про право на спадщину за законом. Відповідно до дати звернення, сума виплаченої ОСОБА_1 недоотриманої пенсії складає 8370,93 грн. тому, що розрахована за період з 19.07.2018 по 31.10.2018.

Відповідно до копії протоколу ГУ ПФУ в Тернопільській області про перерахунок пенсії за період з 01.08.2014 по 31.07.2018 ОСОБА_2 належить до виплати 77 652,87 грн.

Як вбачається з копії матеріалів спадкової справи № 329/2021 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , 05 травня 2021 року із заявою про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_2 , 1929 р. н., яка проживала та була зареєстрована за адресою: м. Луганськ, звернулася дочка померлої ОСОБА_1 .

Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17 липня 1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.1 ст.1220 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Згідно ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. В особливих випадках місце відкриття спадщини встановлюється законом.

Відповідно до ст. 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності входять до складу спадщини.

Згідно ст.11-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» у разі якщо останнім місцем проживання спадкодавця є тимчасово окупована територія, місцем відкриття спадщини є місце подання першої заяви, що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна, спадкоємців, виконавців заповіту, осіб, заінтересованих в охороні спадкового майна, або вимоги кредиторів. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, а нерухоме майно або основна його частина, у разі відсутності нерухомого майна - основна частина рухомого майна знаходиться на території, передбаченій частиною першою цієї статті, місцем відкриття спадщини є місце подання першої заяви, що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна, спадкоємців, виконавців заповіту, осіб, заінтересованих в охороні спадкового майна, або вимоги кредиторів. Спадкова справа підлягає реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Аналогічна норма закріплена у ст. 9-1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», відповідно до якої, у разі якщо останнім місцем проживання спадкодавця є населений пункт, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, затверджений рішенням Кабінету Міністрів України, місцем відкриття спадщини є місце подання першої заяви, що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна, спадкоємців, виконавців заповіту, осіб, заінтересованих в охороні спадкового майна, або вимоги кредиторів. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, а нерухоме майно або основна його частина, у разі відсутності нерухомого майна - основна частина рухомого майна знаходиться на території, передбаченій частиною першою цієї статті, місцем відкриття спадщини є місце подання першої заяви, що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна, спадкоємців, виконавців заповіту, осіб, заінтересованих в охороні спадкового майна, або вимоги кредиторів. Спадкова справа підлягає реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Як вбачається з матеріалів справи, останнє зареєстроване місце проживання спадкодавця ОСОБА_2 є м.Луганськ, яке відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року №1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення», включено до такого переліку. Місцем смерті спадкодавця також є м. Луганськ.

Відповідно до частин третьої, п`ятої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ст. 1269 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини ч.1 ст.1270 ЦК України.

Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно ст.52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Відповідно до ст.1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.

Звертаючись із даним позовом ОСОБА_1 посилалась на те, що померла ОСОБА_2 отримувала пенсію за віком та перебувала на обліку в ГУ ПФУ у Жовтневому районі м.Луганська. До складу спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , входить пенсія у тому розмірі, у якому вона належала їй на момент смерті без обмежень будь-яким строком. ОСОБА_2 недоотримала пенсію за період з 01.08.2014 по 18.07.2018 року, розмір якої складає 77 652,87 грн., з яких пенсію за період з 09.06.2018 по 18.07.2018 р. у сумі 3 216,74 грн. видано свідоцтво про право на спадщину 16.07.2021 р..

Суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що позивачка є спадкоємцем за законом після смерті матері та з незалежних причин не може отримати недоотриману спадкодавицею пенсію та розпорядитись спадковим майном на свій розсуд.

Правовідносини з приводу нарахування та обліку недоотриманої пенсії померлого пенсіонера мають регулюватись ст.52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» без урахування норм ст. 46 цього Закону.

Вимоги до доказів встановлені ст.77 ЦПК України, якою встановлено, що письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

У відповідності до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Відповідно до ст.263 ЦПК України: рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із ст.129 Конституції України, одним з основних принципів судочинства, є законність. Принцип законності визначається тим, що суд у своїй діяльності при вирішенні справ повинен правильно застосовувати норми матеріального права до взаємовідносин сторін.

ОСОБА_2 , 1929 року народження, проживала та померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на окупованій території, яка непідконтрольна українській владі, що встановлено рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07.10.2020 року у справі № 607/16888/20.

16.07.2021 року ОСОБА_1 отримано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , на спадщину, яка складається з недоотриманої пенсії за період з 09.06.2018 по 31.10.2018 у розмірі 11 587,67 грн., з яких відповідачем виплачено ОСОБА_1 8 370,93 грн., тому з Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 слід стягнути 3 216,74 грн. (11 587,67 грн. - 8 370,93 грн.) невиплаченої пенсії за період із 09.06.2018 р. по 19.07.2018 р., на яку нотаріусом видано свідоцтво про право на спадщину за законом.

Відповідно до протоколу про перерахунок пенсії ОСОБА_2 , проведеного відділом синхронізації пенсійного документообігу управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, сума недоотриманої нею пенсії за період з 01.08.2014 по 31.07.2018 складає 77 652,87 грн. (а.с.17), з яких - на пенсію за період з 09.06.2018 по 18.07.2018 у сумі 3 216,74 грн. видано свідоцтво про право на спадщину 16.07.2021. Позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на пенсію у розмірі 74 436,13 за період з 01.08.2014 по 09.06.2018, що є підставою для визнання за ОСОБА_1 права власності в порядку спадкування за законом на недоотриману ОСОБА_2 пенсію за період з 01.08.2014 по 08.06.2018 у розмірі 74 436,13 грн. та стягнення вказаної суми на користь позивачки, а також 3 216,74 грн. недоотриманої пенсії за період із 09.06.2018 по 18.07.2018 р., на яку видано свідоцтво про право на спадщину.

Спадкодавцю ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , належала нарахована, але не отримана нею пенсія у розмірі 77 652,87 грн. ОСОБА_1 спадщину після смерті своєї матері прийняла, подавши нотаріусу у визначений строк з часу відкриття спадщини відповідну заяву, при цьому позивач позбавлена можливості в нотаріальному порядку оформити свої спадкові права.

При цьому, розмір недоотриманої пенсії підтверджено довідкою ПФУ в Тернопільській області за №91 ( а.с.17-18).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі №243/3505/16-ц (провадження №14-271цс18) вказано, що «підтверджуючи майнові права фізичних осіб незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального статусу, закон не передбачає жодних обмежень інших прав таких осіб, які вони можуть реалізувати на території України».

Тому припинення пенсійних виплат за життя спадкодавця з підстав, не передбачених законом, та не оскарження дій спадкодавцем не зумовлює припинення вже призначених пенсійних виплат і не позбавляє його спадкоємців можливості спадкувати право на отримання пенсії. Право на такі виплати у спадкодавця зберігається і в розумінні положень статті 1227 ЦК України ці виплати вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю.

Отже, суд, правильно встановивши обставини справи й застосувавши норми матеріального права, зробив обґрунтований висновок про наявність підстав для визнання за ОСОБА_1 права власності в порядку спадкування за законом на належну, але неодержану за життя ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсію у розмірі 74 436,13 грн. та стягнув з Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на користь позивачки належну, але неодержану пенсію у розмірі 77 652,87 грн., з яких 74 436,13 грн. - сума на яку суд визнає право власності за законом та 3 216,74 грн. - сума на яку видано свідоцтво про право на спадщину за законом, однак не виплачено позивачеві.

Подібні правові висновки зроблені у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2022 року у справі №243/13575/19 (провадження № 61-11268сво20) надано правовий висновок, у якому зазначено, що припинення страхових виплат за життя спадкодавця з підстав, не передбачених законом, та не оскарження дій фонду спадкодавцем не зумовлює припинення вже призначених страхових виплат і не позбавляє його спадкоємців можливості спадкувати право на отримання страхових виплат. Право на такі виплати у спадкодавця зберігається і в розумінні положень статті 1227 ЦК України ці виплати вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Посилання апелянта на те, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до ч.1 ст. 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" який регулює виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.

Встановлено, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_7 , тому позивачка успадкувала належні спадкоємцю суми пенсії відповідно до положень ст.1227 ЦК України у тому розмірі, у якому спадкодавець мав право на їх виплату на момент своєї смерті, за останні три роки.

Твердження в апеляційній скарзі на те, що члени сім`ї повинні були звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини є безпідставними, оскільки дата звернення спадкоємця до органу Пенсійного фонду України з вимогою про виплату нарахованою за життя спадкодавця пенсії не впливає на розмір виплат та не надає органам Пенсійного фонду України права на обмеження цих виплат.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги, що сума недоотриманої пенсії складає 8370,93 грн. та невиплачені суми пенсії відсутні оскільки вони є безпідставними та спростовуються матеріалами справи, а саме, протоколом про перерахунок пенсії ОСОБА_2 , з якого вбачається, що сума недоотриманої нею пенсії за період з 01.08.2014 по 31.07.2018 складає 77 652,87 грн., з яких на пенсію за період з 09.06.2018 по 18.07.2018 у сумі 3 216,74 грн. видано свідоцтво про право на спадщину 16.07.2021.

Інші доводи апеляційної скарги на висновки суду не впливають та не заслуговують на увагу апеляційного суду.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції надана вірна оцінка наданим сторонами доказам, що були предметом дослідження в судовому засіданні суду першої інстанції, ним повно і об`єктивно з`ясовані дійсні обставини справи, перевірені доводи і заперечення сторін зібраними у справі доказами, яким надано належну правову оцінку. Оскаржуване рішення постановлене з додержанням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

У силу ст.141 ЦПК України, оскільки рішення суду першої інстанції залишається апеляційним судом без змін, то підстави для перерозподілу судових витрат, понесених у суді першої інстанції, відсутні.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд , -

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 серпня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 12 грудня 2022 року.

Головуючий Дикун С.І.

Судді: Парандюк Т.С.

Храпак Н.М.