Справа № 2603/206/12
У Х В А Л А

Іменем України

22 листопада 2022 року Деснянський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді Саламон О.Б.

з участю секретаря Рябенка В.О.

розглянувши у відкритому засіданні в залі суду в м. Києві заяву Буши Андрія Володимировича , який діє в інтересах ОСОБА_2 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у цивільній справі № 2-2271/12 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу , -

В С Т А Н О В И В:

Заявник Буша А.В. , який діє в інтересах ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Деснянського районного суду м. Києва від 06.08.2012 по справі № 2-2271/12 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Свої вимоги заявник мотивує тим, що рішення Деснянського районного суду м. Києва 06.08.2012 має бути переглянуто з огляду на вимоги ст.ст. 423- 425 ЦПК України з огляду на те, що ОСОБА_3 не передавав кошти ОСОБА_2 , а розписки було написано проти волі останнього внаслідок психічного тиску з боку ОСОБА_4 , котрий є сином ОСОБА_3 . Розпорядженням Голови Дніпровської районної у м. Києві ради № 26-Рк від 18.02.2008 ОСОБА_4 призначений на посаду начальника відділу правового забезпечення Дніпровської районної у м. Києві ради, та присвоєно 11 ранг посадової особи місцевого самоврядування. Заявник вказує на те, що ОСОБА_4 користуючись службовим становищем, маючи вплив на ОСОБА_2 , здійснюючи психологічний тиск, примусив останнього під загрозою шантажу написати розписки на ім`я ОСОБА_3 від 20.12.2008 та 31.01.2009, згідно яких ОСОБА_2 отримав у позику грошові кошти у сумі 27 000 доларів США, що еквівалентно 216 000 грн. та 224 000 грн.

При цьому вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 16.12.2014 ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 368-2 КК України (незаконне збагачення), та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих функцій на підприємствах, установах, організаціях державної форми власності та органів державної влади і управління строком на 2 роки з конфіскацією всього майна, що є його приватною власністю, окрім житла. Вироком Апеляційного суду м. Києва від 19.01.2017 № 1-936/2011 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочину за ч. 2 ст. 368-2 КК України та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі. Заявник посилається на те, що ОСОБА_5 користуючись службовим становищем та будучи керівником ОСОБА_2 під впливом тиску примусив ОСОБА_6 написати розписки, а отже є істотні для справи обставини, що не були встановлені Деснянським районним судом м. Києва при розгляді справи № 2-2271/12, та не були відомі позивачу, а стали відомі лише після ухвалення Апеляційним судом м. Києва вироку 19.01.2017 в рамках кримінальної справи № 1-936/2011.

Згідно протоколу передачі справи від 21.10.2021 заява розподілена судді Саламон О.Б.

29.10.2021 ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва прийнято заяву до свого провадження.

В судове засідання заявник та його представник не з`явились, про розгляд справи повідомлені належним чином, при цьому адвокатом Бушею А.В. на електронну адресу суду надіслано клопотання про розгляд справи відсутності, вимоги заяви підтримує та просить їх задовольнити.

ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином у встановленому законом порядку.

Враховуючи обставини справи, суд вважає можливим розглянути заяву у відсутність інших учасників справи на підставі наявних матеріалів.

Суд, розглянувши заяву про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, встановив наступне.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 06.08.2012 позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованість за договорами позики з урахуванням процентів, 3 % річних та індексу інфляції у розмірі 714 446, 20 грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 219 грн.

Ухвалою суду від 20.09.2013 постановлено внести виправлення у виконавчий лист № 2-3371/12, виданому 12.09.2012 Деснянським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованості за договором позики.

14.02.2014 ухвалою суду задоволено подання державного виконавця, постановлено обмежити у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 , громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_1 ; адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 - до виконання зобов`язань, передбачених виконавчим листом № 2-2217/12, виданим 30.09.2013 року Деснянським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 коштів у розмірі 717 665, 20 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 423 ЦПК України, рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно з ч. 2 ст. 423 ЦПК України, підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:

- істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

- встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі;

- скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Тлумачення п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України свідчить, що нововиявленими обставинами є обставини, які: існували на час розгляду справи, не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; є істотними для розгляду справи, тобто належать до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі. Обставини, які вважаються нововиявленими, повинні одночасно відповідати цим вимогам.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рощення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами. Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.

Європейський суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata- принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (PONOMARYOV V. UKRAINE, № 3236/03, § 40, ЄСПЛ, 03 квітня 2008 року).

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (PRAVEDNAYA v. RUSSIA, № 69529/01, § 27,28, ЄСПЛ, 18 листопада 2004 року).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому суд звертає увагу на те, що при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову (ч.ч.4-5 ст. 423 ЦПК України).

Як вбачається зі змісту заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, остання обгрунтована тим, що вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 16.12.2012 ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 368-2 КК України. Також, вироком Апеляційного суду м. Києва від 19.01.2017 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 368-2 КК України. Заявник посилається на той факт, що ОСОБА_4 користуючись службовим становищем, маючи вплив на ОСОБА_2 , здійснюючи психологічний тиск, примусив останнього під загрозою шантажу написати розписки на ім`я ОСОБА_3 від 20.12.2008 та 31.01.2009, згідно яких ОСОБА_2 отримав у позику грошові кошти у сумі 27 000 доларів США, що еквівалентно 216 000 грн. та 224 000 грн., а отже вважає, що вказані обставини є істотними, а тому судове рішення Деснянського районного суду м. Києва від 06.08.2012 має бути переглянуто судом, а за результатом ухвалено нове рішення, яким у задоволенні вимог про стягнення з ОСОБА_2 грошових коштів слід відмовити.

Суд не погоджується з доводами сторони заявника, оскільки зазначені обставини, а саме судові вироки, котрі ухвалені в часі, що не передує ухваленню рішення Деснянським районним судом м. Києва від 06.08.2012 по справі № 2-2271/12, є саме тими обставинами, що з`явилися або змінилися після розгляду справи, а отже не є підставою для перегляду справи.

До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 20 лютого 2020 року у справі № 815/6834/15 наголосив на важливості дотримання принципу правової визначеності під час розгляду судами заяв про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами. До нововиявлених обставин належать факти об`єктивної дійсності, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного розв`язання спору. Тобто, за своєю юридичною природою нововиявлені обставини є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які покладено в основу судового рішення, яке переглядається. Нововиявлені обставини відрізняються від нових обставин, що змінилися, та нових доказів за часовими ознаками, предметом доказування та істотністю впливу на судове рішення. Отже обставина, що з`явилася або змінилася після розгляду справи, не є підставою для перегляду справ. За своєю правовою природою рішення суду, що набуло законної сили, є новою, але не нововиявленою обставиною, тому не є підставою для перегляду судового рішення в іншій справі.

Вищенаведене суд вважає достатніми та вичерпними підставами для відмови в задоволенні заяви.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм, суд приходить до висновку, що заява про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами є необґрунтованою і такою, що задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 258-261, 353, 423, 429 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви Буши Андрія Володимировича , який діє в інтересах ОСОБА_2 , про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у цивільній справі № 2-2271/12 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу - відмовити та залишити рішення Деснянського районного суду м. Києва від 06.08.2012 року в силі.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 28.11.2022.

Суддя Деснянського

районного суду м. Києва О.Б. Саламон