Справа № 755/8166/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" серпня 2022 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва у складі Головуючого судді САВЛУК Т.В., при секретарі Бурячек О. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва, в залі суду, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

31 травня 2018 року Акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» звернулося до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 з вимогою: «Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» заборгованість за Договором про відкриття кредитної лінії до карткового рахунку у рамках зарплатного проекту №БН/2013-07 від 29 липня 2013 року в загальній сумі 31 143,44 гривень, з яких: 8 678,19 гривень - прострочена заборгованість основного боргу кредиту, 13 404,48 гривень - прострочена заборгованість за процентами за користування кредитом, 71,57 гривень - пеня за порушення строків сплати процентів за користування кредитом, 2 384,72 гривень - пеня за порушення строків погашення основного боргу за кредитом, 437,49 гривень - три процента річних від простроченої суми боргу за процентами за користування кредитом, 781,75 гривень - три процента річних від простроченої суми основного боргу за кредитом, 2 069,83 гривень - інфляційне збільшення суми боргу за процентами за користування кредитом, 3 315,42 гривень - інфляційне збільшення суми основного боргу за кредитом», що є предметом позову.

08 червня 2018 року Дніпровським районним судом міста Києва постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення(виклику) сторін.

03 вересня 2018 року Дніпровським районним судом міста Києва ухвалено заочне рішення, яким позов Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задоволено.

Присуджено до стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк» заборгованість за кредитним Договором про відкриття кредитної лінії до карткового рахунку в рамках зарплатного проекту № НОМЕР_2 від 29.07.2013 року в розмірі 31 143,44 грн., яка включає: 8 678,19 грн. - прострочена заборгованість основного боргу за кредитом; 13 404,48 грн. - прострочена заборгованість за процентами за користування кредитом; 71,57 грн. - пеня за порушення, строків сплати процентів за користування кредитом нарахована за період з 17.04.2017р. по 16.04.2018 р.; 2 384,72 грн. - пеня за порушення строків погашення основного боргу за кредитом, нарахована за період з 17.04.2017р. по 16.04.2018р.; 437,49 грн. - три проценти річних від простроченої суми боргу за процентами за користування кредитом нараховані за період з 17.04.2015 р. по 16.04.2018р.; 781,75 грн. - три проценти річних від простроченої суми основного боргу за кредитом, нараховані за період з 17.04.2015 р. по 16.04.2018р.; 2 069,83 грн. - інфляційне збільшення суми боргу за процентами за користування кредитом; 3 315,42 грн. - інфляційне збільшення суми основного боргу за кредитом, судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1762 грн. 00 коп., а всього на загальну суму 329 05 (триста двадцять дев`ять тисяч п`ять гривень 44 копійки).

16 квітня 2019 року Дніпровським районним судом міста Києва постановлено ухвалу про задоволення заяви відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 03 вересня 2018 року.

Заочне рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 03 вересня 2018 року, ухвалене в межах розгляду цивільної справи за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, скасовано та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.

20 червня 2019 року Дніпровським районним судом міста Києва постановлено ухвалу про залишення без розгляду позов Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

17 листопада 2020 року Київським апеляційним суд постановлено ухвалу про задоволення апеляційної скарги Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк».

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 20 червня 2019 року про залишення позову без розгляду, - скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Згідно з частин 1-2 ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.

Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

23 лютого 2021 року представник позивача Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» - Репета Олена Петрівна подала до суду додаткові письмові пояснення з викладенням своїх міркувань по суті предмету позову з посиланням на норми чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини.

19 липня 2022 року представник позивача Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» - Петренко Світлана Василівна подала до суду додаткові письмові пояснення з викладенням своїх міркувань по суті предмету позову з посиланням на норми чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, наголосила, що відповідно до укладеного кредитного Договору позичальнику ОСОБА_1 було відкрито кредитну лінію для проведення останнім операцій з використанням платіжної картки з лімітом заборгованості по кредиту не більше 11 000,00 грн., строк дії картки до 31.07.2015 року. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписаний Догорів про відкриття кредитної лінії до карткового рахунку в рамках зарплатного проекту № НОМЕР_2 від 29.07.2013 року, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме відкрив відповідачу кредитну лінію для проведення останнім операцій з використанням платіжної картки. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, у зв`язку з чим станом на 16 квітня 2018 року у відповідача виникла заборгованість в розмірі - 31 143,44 грн., яка включає: 8 678,19 грн. - прострочена заборгованість основного боргу за кредитом; 13 404,48 грн. - прострочена заборгованість за процентами за користування кредитом; 71,57 грн. - пеня за порушення, строків сплати процентів за користування кредитом нарахована за період з 17.04.2017р. по 16.04.2018 р.; 2 384,72 грн. - пеня за порушення строків погашення основного боргу за кредитом, нарахована за період з 17.04.2017р. по 16.04.2018р.; 437,49 грн. - три проценти річних від простроченої суми боргу за процентами за користування кредитом нараховані за період з 17.04.2015 р. по 16.04.2018р.; 781,75 грн. - три проценти річних від простроченої суми основного боргу за кредитом, нараховані за період з 17.04.2015 р. по 16.04.2018р.; 2 069,83 грн. - інфляційне збільшення суми боргу за процентами за користування кредитом; 3 315,42 грн. - інфляційне збільшення суми основного боргу за кредитом. Під час розгляду справи відповідачем надано суду посвідчення учасника бойових дій (серія НОМЕР_1 ), видане 18 травня 2015 року ІНФОРМАЦІЯ_3, що є підтвердженням того, що ОСОБА_1 приймав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, та підпадає під дію ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», тому представник не заперечує той факт, що за період з 03 вересня 2014 року по 31 січня 2016 року наявні підстави для припинення нарахування відповідачу процентів за користування кредитом, пені за порушення строків погашення кредиту, пені за порушення строків сплати процентів за користування кредитом, трьох процентів річних від простроченої суми боргу за процентами за користування кредитом, інфляційне збільшення суми боргу за процентами за користування кредитом.

Представники позивача Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» - Петренко Світлана Василівна в судовому засіданні висловивла сво. Позиції на підтримку заявлених позовних вимог, просила позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві та додаткових пояснень, які подано представником позивача пісмля скаасуквання судом заочного рішення.

Відповідач в судовому засіданні просив в позові відмовити, просив врахувати, що дійсно між сторонами спору існували відносини щодо надання позивачем банківських послуг, відповідач отримав та користувався кредитною карткою з встановленим лімітом, однак погашення заборгованості по кредитній картці відбувалось за рахунок заробітної плати, оскільки в цьому ж банку відповідачу було видано банківську картку для нарахування заробітної плати. Разом з тим, після того як відповідач був мобілізований та проходив військову службу в Збройних силах України, що зумовлює розповсюдження на нього пільг, передбачених ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», про що відповідач повідомив працівників банку, однак ці обставини не було враховано банком та нараховано процента та штрафні санкції без врахування пільг у відповідача. Під час розгляду справи в суді відповідач не одноразова звертався до банку з метою врегулювання спору в досудовому порядку, надав пакет документів, які вимагались, до цього часу питання банком не вирішено та позиція представника позивача залишається не зміною щодо підтримку позову в повному обсязі, без проведення належного перерахунку суми заборгованості? яка нібито наявна у відповідача.

У відповідності до ч.8 ст.279 Цивільного процесуального кодексу України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Суд у порядку спрощеного позовного провадження з викликом у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Відповідно до положення статті 55 Закону України «Про Національний банк України», головна мета банківського регулювання і нагляду - безпека та фінансова стабільність банківської системи, захист інтересів вкладників і кредиторів. Національний банк здійснює функції банківського регулювання і нагляду на індивідуальній та консолідованій основі за діяльністю банків та банківських груп у межах та порядку, передбачених законодавством України.

Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом.

Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів.

Статтею 14 цього Кодексу визначено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства.

Під кредитними правовідносинами розуміють такі, що виникають з приводу надання (передачі, використання) грошових коштів на умовах повернення.

Згідно п. 3 ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», фінансовий кредит - кошти, які надаються у позику юридичній або фізичній особі на визначений строк та під процент.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність», банківський кредит - будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов`язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

29 липня 2013 між Публічним акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» та ОСОБА_1 було укладено Договір про відкриття карткової лінії до карткового рахунка в рамках зарплатного проекту № НОМЕР_2 , відповідно до якого, укладенням цього договору сторони домовилися про відкриття кредитором позичальнику кредитної лінії, у межах якої кредитор надає позичальнику кредит з лімітом не більше 11 000,00 гривень, для проведення операції із застосуванням картки, а позичальник зобов`язується повернути кредит кредитору та сплатити йому проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором.

За умовами п. 2.2 Договору, дія кредиторної лінії припиняється 31 липня 2015 року. У цей же термін позичальник зобов`язаний погасити кредитору усю існуючу заборгованість за кредитом та процентами та користування кредитом. У разі, якщо дата припинення дії кредитної лінії припадає на вихідний або святковий день, позичальник зобов`язується погасити кредитору усю існуючу заборгованість за кредитом в останній робочий день перед датою припинення дії кредитної лінії.

Згідно з п. 2.3 Договору, за користування кредитом позичальник зобов`язаний щомісячно сплачувати кредитору проценти нараховані за процентною ставкою 36.00% річних.

Відповідно до п. 2.4 Договору, розмір ліміту, визначений пунктом 2.1 цього договору, автоматично зменшується щомісяця, а саме в останній робочий день кожного місяця, починаючи з місяця, у якому цей договір набув чинності. Щомісячний розмір зменшення ліміту обчислюється як розмір ліміту, зазначений у пункті 2.1. цього договору, поділений на кількість місяців дії цього договору. Після зміни розміру ліміту, як це передбачено цим пунктом договору, розмір ліміту, зазначений у пункті 2.1 цього договору, до уваги не приймається.

Зобов`язання боржника за договором повернути кредитору, отриману грошову суму та винагороду за користування грошима, на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.

Отже, правовідносини, які склалися між сторонами є грошовим зобов`язанням, у якому на боржника покладено цивільно-правовий обов`язок з повернення отриманого кредиту та винагороди за користування грошима, а кредитор має право, - вимагати повернення наданого кредиту та сплати процентів.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України)

Згідно зі статтями. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до п. 4.1, 4.2 Договору, кожен день користування кредитом проценти нараховуються кредитором щомісяця, а саме в наступний робочий день кожного місяця та дату припинення дії кредитної лінії, починаючи з дня, наступного за днем видачі кредиту по останній робочий день місяця (включно), а у місяці, в якому настане термін, визначений п. 2.2 цього договору, по дату припинення дії кредитної лінії (включно). Сплата позичальником процентів за користування кредитом повинна здійснюватися у сумі, нарахованій кредитором, та у тій валюті, в якій позичальнику надано кредит.

13 травня 2014 року Банк звернувся до Позичальника з письмовою вимогою здійснити погашення наявної заборгованості, яка виникла за Кредитним договором, направив Позичальнику Лист-повідомлення про наявність несплаченої заборгованості за кредитною лінією та процентами від 13.05.2014 року за № 040-10/2018, яким до Позичальника були доведені суми його заборгованості станом на 12.05.2014 року та висунута вимога в строк до 15.06.2014 року здійснити погашення заборгованості в сумі 6 875,03 грн. та прострочену заборгованість за процентами у сумі 1 027,72 грн. та наявну заборгованість по кредитній лінії у сумі 1 803,16 грн. Згідно з підпунктом 6.1.2 п. 6.1 Кредитного договору Банк має право вимагати від Позичальника дострокового повернення кредиту та сплати процентів за кредитом у разі невиконання останнім будь-яких умов цього Договору, в свою чергу, підпунктом 7.2.1 п.7.2 Кредитного договору передбачений обов`язок Позичальника у випадку надіслання Банком вимоги про дострокове повернення кредиту достроково повернути кредит на пізніше терміну, вказаного у відповідній вимозі Банку.

Згідно з підпунктом 7.2.2 п.7.2 Договору, позичальник зобов`язався щомісяця, а саме в останній робочий день кожного місяця, починаючи з місяця, у якому розмір ліміту зменшуватиметься, враховуючи порядок зменшення розміру ліміту, визначений Кредитним договором здійснювати погашення Банку частини кредиту, які перевищуватимуть зменшений у цей же день розмір ліміту.

Відповідно до підпункту 7.2.4 п.7.2 Договору, Позичальник зобов`язався сплачувати нараховані проценти за користування кредитом щомісяця, а саме не пізніше останнього банківського дня місяця, наступного за місяцем, у якому вони були нараховані, та в дату остаточного повернення кредиту.

Враховуючи наявність порушень умов п.п. 7.2.2, 7.2.4 Кредитного договору, Банк скористався своїм правом вимоги дострокового повернення кредиту в повному обсязі, у зв`язку з чим Банк направив Позичальнику претензію від 18.06.2014 року за №040-10/2601 з вимогою в строк до 27.06.2014 року здійснити повне погашення усієї заборгованості за кредитом у сумі - 6 416,70 грн.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. (ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України)

Статтею 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

За вимог ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Частиною 1 та 2 ст. 639 Цивільного кодексу України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

На підтвердження заявлених вимог представником позивача долучено до додаткових пояснень розрахунок заборгованості за Договором про відкриття карткової лінії до карткового рахунка в рамках зарплатного проекту № НОМЕР_2 від 29 липня 2013 року, укладений з відповідачем, станом на 16 квітня 2018 року заборгованість по кредиту в загальному розмірі складає 31 143,44 грн., яка включає: 8 678,19 грн. - прострочена заборгованість основного боргу за кредитом; 13 404,48 грн. - прострочена заборгованість за процентами за користування кредитом; 71,57 грн. - пеня за порушення строків сплати процентів за користування кредитом нарахована за період з 17.04.2017р. по 16.04.2018 р.; 2 384,72 грн. - пеня за порушення строків погашення основного боргу за кредитом, нарахована за період з 17.04.2017р. по 16.04.2018р.; 437,49 грн. - три проценти річних від простроченої суми боргу за процентами за користування кредитом нараховані за період з 17.04.2015 р. по 16.04.2018р.; 781,75 грн. - три проценти річних від простроченої суми основного боргу за кредитом, нараховані за період з 17.04.2015 р. по 16.04.2018р.; 2 069,83 грн. - інфляційне збільшення суми боргу за процентами за користування кредитом; 3 315,42 грн. - інфляційне збільшення суми основного боргу за кредитом.

Під час розгляду справи відповідач висуваючи заперечення проти позову посилався на те, що дійсно 29 липня 2013 між Публічним акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» та ОСОБА_1 було укладено Договір про відкриття карткової лінії до карткового рахунка в рамках зарплатного проекту № НОМЕР_2 , у межах якого банк надав позичальнику кредит з лімітом не більше 11 000,00 гривень, однак починаю з 02 вересня 2014 року відповідач був призваний Дніпровським районним у місті Києві військовим комісаріатом на підставі Указу Президента України від 21 липня 2014 року №607/2014 затвердженого 22 липня 2014 року за №1595-VII «Про частково мобілізацію» і направлений до військової частини польова пошта НОМЕР_3 АДРЕСА_1 , що зумовлює поширення на відповідача дії пільг, передбачених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», які не враховано банком при зверненні з позовом до суду та безпідставно включено до розрахунку заборгованості проценти за користування кредитом та штрафні санкції.

Факт мобілізації відповідача та перебування на військовій службі в Збройних силах України підтверджується довідкою від 09 вересня 2014 року виданою за підписом ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , яка видана на вимогу старшому лейтенанту ОСОБА_1 , 1974 року народження, де міститься інформація, що останній з 02 вересня 2014 року по теперішній час призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі Указу Президента України від 21 липня 2014 року №607/2014 затвердженого 22 липня 2014 року № 1595-VIІ «Про часткову мобілізацію» і направлений до військової частини польова пошта НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 . Дана довідка дійсна до виходу Указу Президента України «Про демобілізацію» (а.с.49)

Крім того, в матеріалах справи міститься Довідка про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України від 20 листопада 2014 року видана за підписом Командира військової частини польова пошта НОМЕР_3 Міністерства оборони України ОСОБА_3, яка видана старшому лейтенанту ОСОБА_1 , заступнику командира роти ро роботі з особовим складом про те, що він дійсно з 06 листопада 2014 року безпосередньо бере участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей. (а.с.48)

Разом з тим, як вбачається з посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого 18 травня 2015 року Управлінням персоналу штабу управління оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (а.с.47), ОСОБА_1 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», до осіб, які належать до учасників бойових дій, належать особи, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції.

Пунктом 1 частини першої статті 3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що сфера дії цього закону поширюється на: 1) військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та, правоохоронних органів спеціального призначення (далі - правоохоронні органи), Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань та правоохоронних органів - громадян України, які виконують військовий обов`язок за межами України, та членів їх сімей.

Відповідно до Указу Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 «Про рішення Ради національної безпеки та оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози та збереження територіальної цілісності України» на території Луганської та Донецької областей розпочато антитерористичну операцію.

Відповідно до п. 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.

Згідно із Законом України від 21 жовтня 1993 року «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливим періодом є функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в Україні введено воєнний стан із 05 годин 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України від 14 березня 2022 року №133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в Україні продовжено строк дії воєнного стану із 05 годин 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України від 18 квітня 2022 року №259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в Україні продовжено строк дії воєнного стану із 05 годин 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб. Указ Президента України від 18 квітня 2022 року № 259/2022 затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» 21 квітня 2022 року № 2212-IX .

Указом Президента України від 17 травня 2022 року №341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в Україні продовжено строк дії воєнного стану із 05 годин 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України від 15 серпня 2022 року №573/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в Україні продовжено строк дії воєнного стану із 05 годин 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

В Україні особливий період розпочався з 18 березня 2014 року і триває на час розгляду справи.

Отже, виходячи з наведеного, судом встановлено, що ОСОБА_1 починаючи з 02 вересня 2014 року бере участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведенням і захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей, тому відповідач має право на пільги, передбачені пунктом 15 статті 14 Закону України від 20 грудня 1991 року «Про соціальний і правовий захист військово службовців та членів їх сімей».

Позиція з цього питання висловлена Верховним Судом у постанові від 21 лютого 2018 року справа № 306/1157/15-ц (провадження № 61-2525св18).

Крім того, суд бере до уваги письмові пояснення представника Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» - Петренко С.В. (а.с.227-230), які надіслані до суду засобами електронної пошти (Еп-588), відповідно до яких, банк не заперечує той факт, що на відповідача ОСОБА_1 поширюються пільги, передбачені пунктом 15 статті 14 Закону України від 20 грудня 1991 року «Про соціальний і правовий захист військово службовців та членів їх сімей», однак протягом розгляду судоовї справи представник позивача не скористався правом подати заяву про зменшення позовних вимог, з дотримання порядку визначеного статею 49 Цивільного процесуального кодексу України, в частині нарахованих процентів та штрафних санкцій за несвоєчасне погашення кредиту.

Необхідно враховувати, що засадничими принципами цивільного судочинства є змагальність та диспозитивність, що покладає на позивача обов`язок з доведення обґрунтованості та підставності усіх заявлених вимог, а на відповідача - доведення обґрунтованості та підставності заперечень проти позову. Саме на сторони покладається обов`язок надати належні та допустимі докази на доведення власної правової позиції у справі.

За правилами статей 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України року кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом статті 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно зі статтею 77 Цивільного процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 88 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Застосовуючи принцип диспозитивності, закріплений у статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Отже, саме сторони, як особи, які на власний розсуд розпоряджаються своїми процесуальними правами щодо предмета спору, визначають докази, якими підтверджуються доводи позову та спростовуються заперечення відповідача проти позову, доводиться їх достатність та переконливість.

Неподання стороною належних і допустимих доказів на підтвердження позовних вимог/заперечень проти позову є підставою для вмотивованого висновку судів про недоведеність та необґрунтованість позиції сторони у справі, адже саме зазначені стороною обставини, а не висновки судів, у такому випадку ґрунтуються на припущеннях. Сторона має довести належними та допустимими доказами свою правову позицію у справі.

Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову, за загальним правилом, покладається на позивача; за таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом виключно спростування позивачем обґрунтованості заперечень відповідача, оскільки це не звільняє позивача від виконання ним його процесуальних обов`язків. Аналогічний тягар доведення заперечень проти позову покладається на відповідача.

Суд зобов`язаний здійснювати правосуддя на засадах рівності учасників цивільного процесу перед законом і судом незалежно від будь-яких ознак.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Надаючи оцінку доказам, які долучено позивачем стосовно розрахунку заборгованості за Договором про відкриття карткової лінії до карткового рахунка в рамках зарплатного проекту № НОМЕР_2 від 29 липня 2013 року, який складено 16 квітня 2018 року за підписом керуючим філією Башинською О.М., суд не визнає цей доказ належним та допустимим в частині доведення дійсного розміру заборгованості за кредитним договором, яка виникла у відповідача, оскільки наданий розрахунок не є первинним документом за своєю природою, а є інформаційним документом по факту обробки фактичного операційного руху грошових коштів по рахунках кредитного договору, а також відображує стан нарахувань в певні періоди часу, крім того розрахунок заборгованості складений станом на 16 квітня 2018 року, без врахувань пільг відповідача, передбачені пунктом 15 статті 14 Закону України від 20 грудня 1991 року «Про соціальний і правовий захист військово службовців та членів їх сімей» та здійснення останнім часткових платежів.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. (ч.3, 4 ст.12 Цивільного процесуального кодексу України)

Згідно частин 1, 5, 6, 7 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 5 ст. 177 Цивільного процесуального кодексу України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вище викладене, в період виконання умов Договору про відкриття кредитної лінії до карткового рахунку в рамках заробітного проекту, відповідач ОСОБА_1 , бере участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведенням і захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей та на нього поширюються пільги, передбачені п. 15 ст. 14 Закону України від 20 грудня 1991 року «Про соціальний і правовий захист військово службовців та членів їх сімей», тобто починаючи з 02 вересня 2014 року на відповідача не поширюються та не застосовується нарахування процентів за користування кредитом, пеня за порушення строків сплати процентів за користування кредитом, пеня за порушення строків погашення основного боргу за кредитом, три процента річних від простроченої суми боргу за процентами за користування кредитом, три процента річних від простроченої суми основного боргу за кредитом, інфляційне збільшення суми боргу за процентами за користування кредитом, інфляційне збільшення суми основного боргу за кредитом, тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню, оскільки позивачем нараховано в особливий період, оскільки відповідно до вимог п. 15 ст. 14 Закону України від 20 грудня 1991 року «Про соціальний і правовий захист військово службовців та членів їх сімей», не підлягають до сплати.

Крім того слід зауважити, що починаючи з 02 вересня 2014 року позивачем нараховувалися проценти за користування кредитом, пеня за порушення строків сплати процентів за користування кредитом, пеня за порушення строків погашення основного боргу за кредитом, три процента річних від простроченої суми боргу за процентами за користування кредитом, три процента річних від простроченої суми основного боргу за кредитом, інфляційне збільшення суми боргу за процентами за користування кредитом, інфляційне збільшення суми основного боргу за кредитом, які відповідач частково здійснював сплату, а здійснені платежі за період виконання умов договору, банком мали зараховуватися на погашення заборгованості за основним боргом, тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача простроченої заборгованості основного боргу за кредитом в розмірі 8 678,19 гривень, є необґрунтований та такими, що не підлягають задоволенню.

Оскільки судом ухвалене рішення про відмову у задоволенні позову, враховуючи положення ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, суд відносить судові витрати по сплаті судового збору за рахунок позивача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись статтями 3, 11, 14, 610, 611, 626, 628, 639, 1054 Цивільного кодексу України, Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг2, Закону України «Про банки та банківську діяльність», Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», статтями 2, 10, 12, 13, 49, 76-81, 89, 141, 247, 258, 259, 263-265, 274, 275, 279, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

у х в а л и в:

Відмовити в задоволені позову Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

С у д д я