КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 359/1759/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Болотова Є.В.,

суддів: Кулікової С.В., Музичко С.Г.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про стягнення заборгованості та пені з виплати аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 червня 2022 року, ухваленого під головуванням судді Муранової-Лесів І.В.,-

встановив:

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду із названим позовом.

Позивач просила: стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість по оплаті аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , який продовжує навчання в розмірі 36 188 грн 42 коп.; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість зі сплати додаткових витрат на дитину 2 753 грн 02 коп.; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів в розмірі 36 188 грн 42 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з відповідача на її користь на підставі заочного рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 березня 2019 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 18 листопада 2019 року, стягнуто аліменти в розмірі 1/5 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 09 листопада 2018 року та до досягнення 23-х років.

Відповідач у період з 09 листопада 2018 року по 19 лютого 2020 року ухилявся від сплати аліментів.

Згідно довідки-розрахунку від 12 лютого 2021 року за відповідачем рахується борг 36 188 грн 42 коп.

Крім того, станом на 01 березня 2021 року за відповідачем наявний борг за несплату додаткових витрат на дитину в розмірі 2 753 грн 02 коп.

Позивач вважає, що з відповідача слід стягнути нараховану пеню в розмірі 100 відсотків заборгованості.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 червня 2022 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів в розмірі 36 188 гривень 42 копійки.

В задоволенні іншої частини вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в сумі 908 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати на правничу допомогу в розмірі 3 109 гривень 80 копійок.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначила, що рішення суду законне та обґрунтоване.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України дана справа розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення пені за прострочення сплати аліментів, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачем у добровільному порядку не вживалися заходи щодо сплати аліментів у визначеному судом розмірі, а отже заборгованість по аліментам виникла з вини відповідача, який не мав об`єктивних перешкод для своєчасної сплати аліментів.

Висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 05 лютого 2000 року по 02 серпня 2016 року.

Від шлюбу сторони мають дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заочним рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 березня 2019 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 18 листопада 2019 року, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/5 частки з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 09 листопада 2018 року та до досягнення ним 23 років за умови, що він буде продовжувати навчання.

Постановою державного виконавця від 19 лютого 2020 року відкрито ВП № 61313378 з виконання виконавчого листа № 359/9160/18 виданого 11 лютого 2020 року Бориспільським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості з аліментів від 12 лютого 2021 року № 9135, складеної головним державним виконавцем Письок Ю.В., загальна сума заборгованості станом на 31 січня 2021 року складає 36 188 грн 42 коп.

Аналогічна інформація міститься в довідці-розрахунку від 09 липня 2021 року № 45596, складаної державним виконавцем Братусь Л.М.

Згідно відповіді Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби від 23 липня 2020 року № 56772 на примусовому виконанні у відділу перебуває виконавче провадження № 60353174 згідно з виконавчим листом № 2/359/1707/2019 від 16 вересня 2019 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на дитину у розмірі 4 939 грн, і станом на 23 липня 2020 рогку заборгованість за вищевказаним виконавчим документом складає 2 753 грн 02 коп.

Обґрунтовуючи поданий позов, ОСОБА_1 зазначила, що відповідач умисно ухилився від сплати аліментів, визначених судовим рішенням. У зв`язку із несплатою аліментів, утворилася заборгованість, яка підлягає стягненню в судовому порядку. Крім того, враховуючи положення ч. 1 ст. 196 СК України, позивач просила стягнути пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 36 188 грн 42 коп., та заборгованість зі сплати додаткових витрат у розмірі 2 753 грн 02 коп.

Статтею 195 СК України врегульовано порядок визначення заборгованості за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), та вказано, що розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19 (провадження № 61-16670сво19) вказано, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов'язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов'язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Тобто відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України.

При цьому стягнення пені, передбаченої частиною першою статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти.

Встановлено, що за рішенням суду, яке набрало законної сили, ОСОБА_2 зобов`язаний сплачувати на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 в розмірі 1/5 частки з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно.

Матеріали справи містять довідки-розрахунки заборгованості з аліментів, згідно яких встановлено наявність заборгованості, яка станом на 31 січня 2021 року становить 36 188 грн 42 коп.

Належних та достатніх доказів на підтвердження відсутності вини відповідача у виникненні заборгованості по сплаті аліментів матеріали справи не містять.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення на користь позивачки неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Доводи апеляційної скарги про те, що заборгованість склалася не з вини відповідача, колегія суддів відхиляє, оскільки оскарження в апеляційному порядку судового рішення, яким вирішено стягнути аліменти починаючи з 09 листопада 2018 року, не звільняє від обов`язку сплачувати визначені судом аліменти та не свідчить про відсутність вини у виникненні заборгованості.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що позивачка не мала права звертатися до суду із даним позовом, оскільки особа на користь якої сплачувалися аліменти виповнився 21 рік, є безпідставними, оскільки підставою для звернення до суду із даним позовом стало те, що відповідач ухилявся від сплати аліментів, які були присуджені саме на користь позивачки, відповідним судом рішенням, внаслідок чого утворилася заборгованість та підстави для стягнення пені.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом непропорційного та безпідставно зменшено розмір витрат на правничу допомогу, колегія суддів відхиляє, оскільки при вирішенні питання розподілу судових витрат, судом першої інстанції в повному обсязі дотримані вимоги ст.ст. 137, 141 ЦПК України та належним чином проаналізовано надані докази та мотивовано розмір витрат на правничу допомогу, який підлягає стягненню на користь відповідача.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 30 червня 2022 року постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 червня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 01 грудня 2022 року.

Суддя-доповідач Є.В. Болотов

Судді: С.В. Кулікова

С.Г. Музичко