КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №758/2418/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2022 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Андрієнко А.М., Соколової В.В.

за участю секретаря судового засідання Чепур Н.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 18 жовтня 2022 року, постановлену під головуванням судді Якимця О.І.,

у цивільній справі за скаргою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Пилипчука Віталія Григоровича щодо передання майна на реалізацію,-

встановив:

19 вересня 2022 року ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на дії приватного виконавця щодо передання майна на реалізацію.

В обґрунтування скарги вказує, що рішенням Подільського районного суду міста Києва від 16 грудня 2019 року у справі №758/2418/17, зміненим постановою Київського апеляційного суду від 09 червня 2020 року, з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто суми заборгованості за договорами позики, витрати на правничу допомогу та судовий збір.

На виконання вказаного рішення Подільським районним судом міста Києва видані відповідні виконавчі листи від 22 червня 2020 року № 758/2418/17.

В подальшому приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Пилипчуком Віталієм Григоровичем відкриті виконавчі провадження з виконання виконавчих листів Подільського районного суду міста Києва від 22 червня 2020 року №758/2418/17 про стягнення з боржника на користь стягувача 66 637,63 євро, 64 908,13 євро, 5 500,00 грн витрат на правничу допомогу та 5 120,00 грн судового збору (відповідно), об`єднані в подальшому у зведене виконавче провадження за № 62405696.

Вказує, що випадково заявнику стало відомо про те, що 18 серпня 2022 року в рамках зведеного виконавчого провадження №62405696 приватним виконавцем накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 .

09 вересня 2022 року з веб-порталу "СЕТАМ" ОСОБА_1 стало відомо, що в рамках виконавчого провадження №62405696 на реалізацію шляхом продажу на публічних торгах передано квартири та призначено дату проведення аукціону 29 вересня 2022 року.

Вказує, що не погоджується із діями приватного виконавця щодо передачі квартири на реалізацію, уважає їх неправомірними та такими, що не відповідають норм чинного законодавства України, оскільки квартира перебуває у спільній власності скаржника з іншими особами, частка ОСОБА_1 у квартирі у встановленому порядку не визначена, що означає передчасність та неможливість передачі квартири для реалізації на торгах.

Вказує, що у 1994 році ОСОБА_3 та членами його сім`ї: ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 на праві спільної сумісної власності приватизовано квартиру АДРЕСА_1 , про що 27 квітня 1994 року Органом приватизації державного житлового фонду заводу «Генератор» видано Свідоцтво про право власності на житло.

На підставі вказаного свідоцтва 28 квітня 1994 року Київським бюро технічної інвентаризації у реєстровій книзі за № 6740 зареєстровано право власності на квартиру.

Після смерті ОСОБА_3 , ОСОБА_4 успадковано частку цієї квартири, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом № 2-169 від 06 квітня 2019 року, виданим державним нотаріусом Одинадцятої київської державної нотаріальної контори Ричок P.M.. На підставі цього свідоцтва про спадщину за ОСОБА_6 зареєстровано право власності (спільна часткова) на частку квартири.

Водночас, решта квартири (а саме, частка в розмірі квартири) і надалі належить ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 на праві спільної сумісної власності.

Вказує, що приватний виконавець зобов`язаний був звернутися до суду з поданням про визначення частки скаржника у квартирі, проте цього зроблено не було.

Вказує, що згідно повідомлення про проведення торгів, яке розміщене у відкритому доступі на веб-порталі «СЕТАМ», початкова вартість квартири становить 544 900 грн 00 коп.

Водночас, скаржнику невідомі підстави та порядок визначення саме такої вартості переданої на торги квартири; про визначення такої вартості/проведення оцінки ОСОБА_1 повідомлений не був, що позбавило скаржника права на незгоду/оскарження відповідної оцінки.

Мотивуючи наведеним, просить суд зупинити реалізацію арештованого майна - квартири АДРЕСА_1 ; визнати неправомірними дії приватного виконавця округу міста Київ Пилипчука В.Г. у виконавчому провадженні №62405696 щодо передачі на реалізацію квартири АДРЕСА_1 ; зобов`язати приватного виконавця округу міста Києва Пилипчука В.Г. вчинити всі необхідні дії щодо зняття та/або недопущення реалізації квартири АДРЕСА_1 до моменту визначення в судовому порядку частки ОСОБА_1 у вищезазначеній квартирі.

Подільський районний суд міста Києва ухвалою від 18 жовтня 2022 року у задоволенні скарги відмовив.

Не погодившись з постановленою ухвалою, ФОП ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу.

Вказує, що не погоджується із вищезазначеною ухвалою, вважає її незаконною, необгрунтованою, постановленою з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що квартира належить саме на праві спільної сумісної власності і боржник є лише співвласником квартири було достовірно відомо приватному виконавцю, оскільки у постанові 17 серпня 2022 року про накладення арешту на квартиру прямо зазначено про спільну сумісну власність на квартиру, а в тексті повідомлення про проведення торгів здійснюється посилання на свідоцтво, згідно із яким боржник є співвласником квартири на праві спільної сумісної власності.

Звертає увагу, що відповідно до статті 443 Цивільного процесуального кодексу України питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця, отже приватний виконавець зобов`язаний був звернутися до суду з поданням про визначення частки скаржника у квартирі, проте цього зроблено не було.

Інші доводи апеляційної скарги фактично дублюють вимоги скарги.

Мотивуючи наведеним, просить суд апеляційної інстанції зупинити реалізацію арештованого майна - квартири АДРЕСА_1 ; скасувати ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 18 жовтня 2022 року та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити скаргу повністю.

В судовому засіданні адвокат Забродський В.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , доводи апеляційної скарги підтримав, просив суд скаргу задовольнити.

Інші учасник справи в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

Відповідно до статті 372 ЦПК України суд ухвалив розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились у судове засідання, оскільки їхня неявка не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника скаржника, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовивши в задоволенні вимог скарги, суд першої інстанції вказав, що після визначення розміру частки у праві спільної сумісної власності за згодою співвласників одного із співвласників, що відбулось у межах спадкової справи заведеної після смерті ОСОБА_3 та його частка успадкована ОСОБА_4 , право спільної сумісної власності припинилось та виникло право спільної часткової власності у відповідності до статті 372 ЦК України.

Також суд вказав, що частка у праві спільної часткової власності є самостійним об`єктом цивільних прав, яка може бути об`єктом продажу з публічних (електронних) торгів, передачі стягувачу в рахунок погашення боргу, без її виділу в натурі з об`єкта нерухомого майна.

Щодо не повідомлення скаржника про визначену вартість майна, суд вказав, що 08 вересня 2022 року приватним виконавцем направлено повідомлення боржнику ОСОБА_1 № 489, яке містить копію висновку про вартість частки квартири.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Подільський районний суд міста Києва рішенням від 16 грудня 2019 року позов ОСОБА_2 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договорами позики задовольнив частково.

Стягнув з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 01 березня 2015 року у розмірі 62723 євро - основного боргу, 34935 євро 35 євроценти - відсотки за користування грошовими коштами, 12810 євро 64 євроценти - 3% річних від простроченої суми, що разом становить - 110469 євро (сто десять тисяч чотириста шістдесят дев`ять євро).

Стягнув з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 01 березня 2015 року у розмірі 57540 євро - основного боргу, 24907 євро 73 євроценти - відсотків за користування грошовими коштами, 10706 євро 90 євроценти - 3% річних від простроченої суми, що разом становить - 93154 євро 63 євроцента (дев`яносто три тисячі сто п`ятдесят чотири євро шістдесят три євроцента).

Стягнув з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 5500 грн. 00 коп. витрат на правничу допомогу та 14614 грн 87 коп судового збору, що разом становить - 20114 грн 87 коп.

У задоволенні решти вимог відмовлено (том 2 а.с.216-221).

Постановою Київського апеляційного суду від 09 червня 2020 року рішення Подільського районного суду м. Києва від 16 грудня 2019 року змінено. Зменшено розмір стягнутого боргу за договором позики від 01 березня 2015 року з 110 469 євро до 64 908,13 євро. Зменшено розмір стягнутого боргу за договором позики від 01 березня 2015 року з 93 154,63 євро до 66 637,63 євро. В іншій частині рішення суду залишено без змін. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 5 120 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 5 040 грн.

Верховний Суд постановою від 21 липня 2021 року касаційну скаргу ФОП ОСОБА_1 залишив без задоволення. Рішення Подільського районного суду міста Києва від 16 грудня 2019 року (у незмінній за результатами апеляційного перегляду частині) та постанову Київського апеляційного суду від 09 червня 2020 року залишено без змін (том 4 а.с.126-134).

Установлено, що в провадженні приватного виконавця виконавчого округу міста Києва перебуває зведене виконавче провадження, якому присвоєно № 62405696 від 23 червня 2020 року, з примусового виконання виконавчих листів, виданих Подільським районним судом м. Києва 22 червня 2020 року № 758/2418/17 про стягнення з ФОП ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості за договором позики у розмірі 66637,63 євро, 22 червня 2020 року № 758/ 2418/17 про стягнення з ФОП ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрат на професійну правничу допомогу у сумі 5500,00 грн та судовий збір у сумі 5120,00 грн, 22 червня 2020 року № 758/2418/17 про стягнення з ФОП ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості за договором позики у сумі 64908,13 євро; виданого Святошинським районним судом м. Києва 03 серпня 2022 року № 759/9962/17 про стягнення з ФОП ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судових витрат у сумі 10000,00 грн. Стягувач ОСОБА_2 , боржник ФОП ОСОБА_1 .

Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Пилипчука В.Г. від 17 серпня 2022 року накладено арешт на нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 , що належить боржнику ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності (том 6 а.с.121-122).

З даних Свідоцтва про право власності на житло № 278 від 27 квітня 1994 року встановлено, що квартира АДРЕСА_2 , належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3 та членам його сім`ї ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_8 (том 6 а.с.128).

З даних свідоцтва про смерть НОМЕР_2 встановлено, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (том 6 а.с.183).

З даних заяви №2806 від 02 листопада 2018 року встановлено, що ОСОБА_4 звернулась до Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (том 6 а.с.182).

29 січня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори із заявою, у якій просить уважати його таким, що спадщину не прийняв. Окрім цього у заяві вказує, що частки у майні, а саме квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , належні на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Органом приватизації державного житлового фонду заводу "Генератор" м. Києва 27 квітня 1994 року є рівними і відповідно, частка померлого - ОСОБА_3 , складає частку вищевказаної квартири (том 6 а.с.193).

З даних Свідоцтва про право на спадщину за законом установлено, що державним нотаріусом Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори Сахно Т.О. видано свідоцтво на спадщину, яка відкрилася після смерті ОСОБА_3 . Спадщина складається з частини квартири АДРЕСА_1 , що належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на житло № 278 від 27 квітня 1994 року (том 6 а.с. 130).

З даних витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №162521989 встановлено, що квартири АДРЕСА_1 належить ОСОБА_4 на праві спільної часткової власності (том 6 а.с.131-132).

З даних довідки КВ-2018 №43481 від 26 листопада 2018 року, виданої КП Київської міської ради "Київське міське бюро технічної інвентаризації", установлено, що відповідно до проведеної інвентаризації від 08 листопада 2018 року квартира АДРЕСА_1 , має такі показники: загальна площа - 60,3 кв.м., житлова площа - 37,8 кв.м. Загальна площа збільшилась за рахунок виправлення не вірно використаного коефіцієнта обчислення площі лоджії (том 6 а.с.206).

З інформаційної довідки КП Київської міської ради "Київське міське бюро технічної інвентаризації" КВ-2018 №43483 від 28 листопада 2018 року установлено, що згідно із даними реєстрових книг бюро, кв. АДРЕСА_1 на праві власності зареєстрована за ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 27 квітня 1994 року (том 6 а.с.207).

З даних технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1 установлено, що загальна площа квартири становить 60,3 кв.м. (том 6 а.с.208-209).

Відповідно частини 1 статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до статті 57 Закону України "Про виконавче провадження" визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження. У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника. Звіт про оцінку майна має бути складений не раніше дати винесення постанови про арешт такого майна. У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. У разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно, виконавець має право залучити суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для проведення оцінки майна.

Виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем.

Судом першої інстанції установлено, що 08 вересня 2022 року приватним виконавцем направлено повідомлення №489 боржнику ОСОБА_1 , яке містить копію висновку про вартість і частку квартири, що підтверджено даними списку № 08.09.2022 згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих, поданих до відділення поштового зв`язку, номер відправлення 434, що підтверджено штампом останнього із датою 08.09.2022.

Скаржником не наведено обгрунтованих доводів на спростування цих обставин, відтак колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги в частини неотримання звіту про оцінку майна.

Доводи скаржника в частині необхідності визначення частки боржника у квартирі апеляційний суд відхиляє, з огляду на таке.

Відповідно до статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб ( співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Відповідно до частини першої статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до частини першої статті 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласника або законом.

Велика Палата Верховного Суду 15 січня 2020 року у справі №367/6231/16 вказала, що поняття "визначення частки" і "виділення частки в натурі" є різними за своїм змістом правовими поняттями ( пункт 28); частка у праві спільної часткової власності є самостійним об`єктом цивільних прав, яка може бути об`єктом продажу з публічним ( електронних) торгів, передачі стягувачу в рахунок погашення боргу, без її виділу в натурі з об`єкта нерухомого майна (пункт 29).

У справі, яка переглядається апеляційним судом, установлено, що квартира АДРЕСА_1 набута у власність ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_8 шляхом приватизації. Після смерті ОСОБА_3 1/4 частина цієї квартири успадкована ОСОБА_4 .

Згідно Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" не визначено умов, за яких один із членів сім`ї матиме більшу або меншу частку в приватизованій квартирі, відтак частки кожного є рівними.

Отже є помилковими твердження ОСОБА_1 в тій частині, що його частка у квартирі у встановленому порядку не визначена, відтак суд першої інстанції зробив правильний висновок про відмову в задоволенні скарги на дії приватного виконавця.

Порушень норм процесуального права, які давали б підстави для скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не установлено.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 18 жовтня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 06 лютого 2023 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді А.М. Андрієнко

В.В. Соколова