Справа № 450/5151/21 Провадження № 6/450/88/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2022 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Мусієвського В.Є.

при секретарі Расяк С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити подання приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Маковецького Зоряна Вікторовича про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстроване у встановленому законом порядку,

в с т а н о в и в:

Заявник звернувся до суду із поданням, у якому просив звернути стягнення на нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_1 , право власності на яке не зареєстроване у встановленому законом порядку, а саме на земельну ділянку площею 0,0455 га, кадастровий № :05:000:0002, РНМ 236, яка розташована за адресою Львівська обл., Львівський р-н, с. Скнилів. Мотивував подання тим, що на примусовому виконанні перебуває виконавче провадження № 70046052 щодо примусового виконання виконавчого листа Пустомитівського районного суду Львівської області № 450/5151/21, виданого 05 жовтня 2022 року щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1128237 грн. 60 коп. неповернутого авансу, 1128237 грн. 60 коп. неустойки, а також судових витрат у розмірі 11804 грн., які складаються з 11350 грн. судового збору за подання позовної заяви, 454 грн. судового збору за подання заяви про вжиття заходів забезпечення позову. Зазначив, що в межах вищезгаданого виконавчого провадження вчинені всі можливі виконавчі дії для стягнення з боржника заборгованості, зокрема, накладено арешт на майно боржника. Згідно відповіді банківських установ, залишок коштів на рахунках боржника недостатній для задоволення вимог стягувача. Згідно відповіді Державної фіскальної служби України від 09 жовтня 2022 року, боржник працює у ЛНУ ім. І. Франку та отримує заробітну плату, на яку в умовах воєнного стану звернути стягнення неможливо в силу законодавчих обмежень. Транспортні засоби боржнику на праві власності не належать. Встановлено, що боржнику на праві власності належить садовий будинок площею 219,7 кв.м, РНМ 060, який розташований за адресою АДРЕСА_1 . Крім того, встановлено, що боржнику на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 554744, виданого 26 лютого 2009 року, належить земельна ділянка площею 0,0455 га, кадастровий № :05:000:0002, розташована за тією ж адресою, за якою знаходиться згаданий садовий будинок. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 20 вересня 2021 року по справі № 944/4365/21 затверджено мирову угоду між ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , відповідно до якої згадана земельна ділянка передана у власність позивачу ОСОБА_3 , який в подальшому зареєстрував право власності на таке майно. Постановою Львівського апеляційного суду від 12 квітня 2022 року по справі № 944/4365/21 ухвалу Яворівського районного суду Львівської області від 20 вересня 2021 року скасовано. З огляду на вказане, документ, який став підставою для реєстрації права власності на згадану земельну ділянку за ОСОБА_3 , скасований, у зв`язку з чим боржник є власником такого майна, однак не вчинив дії щодо реєстрації права власності на таку. Враховуючи наведене, просить звернути стягнення на вказане майно.

Заявник, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, клопотань про розгляд справи за його відсутності або про відкладення судового розгляду не подав.

Інші заінтересовані особи у судове засідання не викликалися, оскільки за ч.ч. 10, 11 ст. 440 ЦПК України питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця. Суд негайно розглядає подання державного виконавця, приватного виконавця без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця, приватного виконавця.

Оскільки в судове засідання не з`явилися всі особи, які беруть участь у справі, суд, у відповідності зі ст. 247 ЦПК України, розглядає справу без фіксування судового засідання технічними засобами.

Розглянувши матеріали подання та цивільної справи, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що заочним рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 22 грудня 2015 року у справі № 450/5151/21 (провадження № 2/450/627/22), яке не оскаржувалося та набрало законної сили 27 вересня 2022 року, частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 , з ОСОБА_1 на користь позивача стягнуто 1128237 грн. 60 коп. неповернутого авансу, 1128237 грн. 60 коп. неустойки, а також судові витрати у розмірі 11804 грн., які складаються з 11350 грн. судового збору за подання позовної заяви, 454 грн. судового збору за подання заяви про вжиття заходів забезпечення позову.

На підставі вказаного рішення суду 05 жовтня 2022 року видано виконавчий лист.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Маковецького З.В. від 09 жовтня 2022 року відкрито виконавче провадження № 70046052.

Матеріалами справи встановлено, що в межах виконавчого провадження № 70046052 приватним виконавцем накладено арешт на майно та кошти боржника, надіслано відповідні запити про надання інформації, виконано вихід за місцем реєстрації проживання боржника, однак такі не дали належного результату, а виконати повною мірою вищезгадане рішення суду не вдалося.

З відповіді на запит № 148190386 від 09 жовтня 2022 року до ДФС України вбачається, що боржник отримує дохід за ознакою 101 від податкового агента з податковим № 02070987.

Пунктом 12-2 Розділу ХІІІ Закону України «Про виконавче провадження» тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України припиняється звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника (крім рішень про стягнення аліментів та рішень, боржниками за якими є громадяни Російської Федерації).

Відповіддю на запит № 148190385 від 09 жовтня 2022 року до МВС України стверджується, що в МВС відсутні дані про зареєстровані за боржником транспортні засоби.

Витягом з Реєстру будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи в сфері будівництва № ІУ97 встановлено, що боржником здійснювалося будівництво садового будинку АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 0,0455 га, кадастровий № :05:000:0002.

Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 316222392 від 28 листопада 2022 року стверджується, що боржник 06 грудня 2021 року зареєстрував право власності на згаданий садовий будинок.

Відповідно до ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, право власності на який зареєстровано у визначеному законом порядку, або частку у праві спільної власності на такий об`єкт, одночасно переходить право власності (частка у праві спільної власності) або право користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, у порядку та на умовах, визначених Земельним кодексом України. Істотною умовою договору, який передбачає перехід права власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, який розміщений на земельній ділянці і перебуває у власності відчужувача, є умова щодо одночасного переходу права власності на таку земельну ділянку (частку у праві спільної власності на неї) від відчужувача (попереднього власника) відповідного об`єкта до набувача такого об`єкта.

Однак, при вчинені виконавчих дій було встановлено, що ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 20 вересня 2021 року по справі № 944/4365/21 затверджено мирову угоду між ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , відповідно до якої належна ОСОБА_1 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 554744, виданого 26 лютого 2009 року, земельна ділянка площею 0,0455 га, кадастровий № :05:000:0002, передана у власність позивачу ОСОБА_3 .

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомості № 316224573 від 28 листопада 2022 року вбачається, що ОСОБА_3 09 грудня 2021 року зареєстрував право власності на згадану земельну ділянку.

Постановою Львівського апеляційного суду від 12 квітня 2022 року по справі № 944/4365/21 ухвала Яворівського районного суду Львівської області від 20 вересня 2021 року скасована. Крім цього, судом апеляційної інстанції встановлено, що оскаржувана ухвала про затвердження мирової угоди фактично прямо впливає на права, інтереси та обов`язки ОСОБА_2 , зважаючи на те, що за умовами попереднього договору купівлі-продажу ОСОБА_1 зобов`язався передати ОСОБА_2 ту ж земельну ділянку, яку згідно умов мирової угоди від 17 вересня 2021 року мав передати позивачу ОСОБА_3 . Враховуючи наведене, вказаною мировою угодою відповідач фактично розпорядився об`єктом, що йому належить на користь позивача, щодо якого (об`єкту) у нього існувало чинне зобов`язання на користь третьої особи, яка до участі у справі залучена не була, та яка внаслідок укладення мирової угоди позбавляється того, на що вона згідно договору могла розраховувати. Тобто мировою угодою та оскаржуваною ухвалою вирішено питання про права та обов`язки апелянта.

Ухвалою Верховного Суду від 23 травня 2022 року по справі № 944/4365/21 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_3 , в інтересах якого діє адвокат Биць І.А., на постанову Львівського апеляційного суду від 12 квітня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів .

За п. 1 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), Корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Частинами 3, 4 статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом. Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об`єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, заставленого третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам.

У разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

Пунктом 1 частини 1 статті 26 Закону «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувана про примусове виконання рішення.

За ч. 1 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 50 Закону «Про виконавче провадження» у разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом.

Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об`єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, заставлене третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам.

У разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

Відповідно до ч. 10 ст. 440 ЦПК України питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Верховний Суд у постанові по справі № 676/1314/19 від 10 лютого 2020 року висловив правову позицію, за якою у разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

Верховний Суд у постанові від 24 січня 2020 року у справі № 910/10987/18 зазначає, що за змістом наведеної норми державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає.

Подібний висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 у справі № 911/3594/17, а також у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 лютого 2018 року у справі № 925/1121/17, від 17 квітня 2019 року у справі № 916/675/15.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи вищевикладене, розглянувши подання, перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що подання підлягає задоволенню з підстав, наведених вище.

Керуючись ст.ст. 10, 247, 260, 440 ЦПК України, ст.ст. 1, 5, 10, 26, 48, 50 Закону України «Про виконавче провадження», суд,

п о с т а н о в и в:

Подання приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Маковецького Зоряна Вікторовича задовольнити.

Звернути стягнення на нерухоме майно боржника ОСОБА_1 , право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, а саме на земельну ділянку площею 0,0455 га, кадастровий № :05:000:0002, РНМ 236, яка розташована за адресою Львівська обл., Львівський р-н, с. Скнилів.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Мусієвський В.Є.