Справа № 953/5345/22

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 грудня 2022 року м.Харків
Київський районний суду м. Харкова у складі:
головуючого судді Демченко С.В.,
секретар судового засідання - Кошова О.В.,
учасники справи:
відповідач ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Харкові у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,
27 вересня 2022 року адвокат Труханович Я.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 на підставі ордера на надання правничої (правової) допомоги серії АХ №1102241 від 14 вересня 2022 року, звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просить змінити розмір аліментів, визначений рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 11 січня 2022 року у справі №639/7652/21 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, зменшивши до 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_1 , але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до зміни матеріального стану сторін.
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що позивач з 2013 року проживав однією сім`єю з відповідачем, та ІНФОРМАЦІЯ_2 у подружжя народилася донька ОСОБА_3 . Зазначив, що з 2019 року сторони по справі проживають окремо, при цьому малолітня донька залишилася проживати разом з відповідачкою.
Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкові від 11 січня 2022 року у справі №639/7652/21 ухвалено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 (однієї чверті) частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 15 листопада 2021 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Вказує, що наразі обставини змінились таким чином, що позивач по справі не має можливості сплачувати аліменти на утримання своєї неповнолітньої дитини у визначеному рішенням Жовтневого районного суду м. Харкові від 11 січня 2022 року розмірі, оскільки позивач є інвалідом з дитинства та все життя приймає препарати, які підтримують його життєдіяльність. 18 березня 2022 року позивачу на підставі акту огляду медико-соціальної комісії №374/9 надана друга група інвалідності. Крім того, позивач постійно відвідує гепатолога, гастроентеролога та хірурга для лікування та підтримки свого організму, відповідно до наданих останньому рекомендацій. Позивач через свою хворобу вимушений регулярно перебувати на стаціонарному лікуванні, а тому всі грошові кошти вимушений витрачати на лікування. Зазначив, що після ухвалення рішення Жовтневого районного суду м. Харкова про стягнення аліментів, стан здоров`я позивача значно погіршився, через що і суттєво погіршився матеріальний стан останнього.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 14 жовтня 2022 року цивільну справу прийнято до провадження, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву.

Позивач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини не прибуття не повідомив.

Представник позивача адвокат Труханович Я. О. у судове засідання не з`явився, на адресу суду надав заяву, в якій просив розглядати справу за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позовну заяву не подавала, будь-яких заяв або клопотань на адресу суду від неї не надходило.

Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до ухвали суду від 14 жовтня 2022 року, враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд за згодою представника позивача розглядає справу у відсутності відповідача та згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами.

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 821, який складено 17 березня 2017 року, позивач та відповідач по справі є батьками малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Суд встановив, що ОСОБА_1 на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 11 січня 2022 року сплачує на користь на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 (однієї чверті) частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 15 листопада 2021 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

РішенняЖовтневого районного суду м. Харкова від 11 січня 2022 року набрало законної сили 11 лютого 2022 року.

Як слідує зі змісту рішення малолітня донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з матір`ю ОСОБА_2 .

З довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААВ №603425 від 18 березня 2022 року вбачається, що ОСОБА_1 встановлена ІІ група інвалідності на строк до 01 квітня 2023 року.

Крім того, зі змісту вказаної довідки слідує, що ОСОБА_1 є інвалідом з дитинства, та останньому рекомендовані заходи щодо відновлення працездатності, а саме лікування у гепатолога, гастроентеролога та хірурга, також протипоказана робота з фізичним перенавантаженням.

З долученої до матеріалів справи стороною позивача довідки, вбачається, що позивачу ОСОБА_1 у зв`язку з інвалідністю призначена держана соціальна допомога на період з 31 березня 2022 року по 31 березня 2023 року у розмірі 1547, 20 гривень.

Зі змісту виписки з медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого вбачається, що у період з 30 червня 2022 року по 11 липня 2022 року ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у ДУ «Інститут загальної та невідкладної хірургії імені В. Т. Зайцева НАМН України» з діагнозом портальний цироз печінки.

Згідно з відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків станом на 25 листопада 2022 року ОСОБА_1 з квітня по липень 2022 року нараховуються соціальні виплати у розмірі 1934 гривень на місяць, а з липня 2022 року у розмірі 2027 гривень на місяць.

Суд, дослідивши надані документи і матеріали, з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов до таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частинами першою, третьою статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Так, положеннями ст. 51 Конституції України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

У ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.Держава зобов`язана забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно ст. 6 Конвенції про права дитини кожна дитина має невід`ємне право на життя. Держава забезпечує у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини.

За змістом ст.18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Крім того, ч. 8 ст. 7 СК України визначено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

За змістом положень ч. ч. 1, 2 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до ст.ст. 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Разом з тим, у разі відсутності домовленості між сторонами щодо обрання способу виконання обов`язку утримувати дитину, питання щодо стягнення аліментів і визначення їх розміру вирішується судом.

Положеннями ч. 3 ст. 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Разом з тим положеннями Сімейного Кодексу України встановлені підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду.

Зокрема, у ст. 192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення (зменшення) розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я як особи, з якої стягуються аліменти, так і особи, на чию користь вони стягуються, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

При цьому визначений статтею 192 СК України перелік обставин, які можуть бути підставою для зміни розміру аліментів є вичерпний.

З аналізу вищевикладених вимог чинного законодавства слідує, що обставини для зміни, зокремазбільшення (зменшення) розміру аліментів повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів та доведеними при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду.

Із зазначених норм закону також випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього.

Отже, з аналізу змісту статей 181, 192 СК України слідує, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. У зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Крім того, пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів, у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

З аналізу зазначених правових норм також вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

При цьому, суд з урахуванням встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.

Позивач зазначає, що після ухвалення рішення про стягнення аліментів,у нього значно погіршився стан здоров`я, що призвело до погіршення його матеріального стану, оскільки він вимушений витрачати всі свої грошові кошти на лікування, що, на переконання позивача, є підставою для зменшення розміру аліментів.

Згідно з вимогами ст. 192 СК України розмір аліментів може бути змінений за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника чи одержувача аліментів та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд критично оцінює позицію позивача стосовно того, що після ухвалення рішення про стягнення аліментів, його стан здоров`я значно погіршився, що в свою чергу потребує додаткових коштів на лікування, з огляду на таке.

З наданих стороною позивача доказів на підтвердження заявлених ним вимог слідує, що позивач має інвалідність з дитинства, зокрема це підтверджується відомостями з довідки до акту огляду медико-соціальною комісією та посвідченням серії НОМЕР_2 , що свідчить про те, що вказані обставини існували також і на час ухвалення рішення про стягнення аліментів.

Суд зазначає, що встановлення позивачу з 18 березня 2022 року йому ІІ групи інвалідності та надання рекомендацій щодо відновлення працездатності самі по собі не можутье свідчити про погіршення стану здоров`я останнього, що в свою чергу призвело до погіршення його матеріального стану.

При цьому суд звертає увагу на те, що зазначені у виписці із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого захворювання портальний цироз печінки у стадії субкомпенсованої паренхіматозно-судинної недостатності. ВРВ стравоходу ІІ ступеня. Синдром Бадда-Кіарі. Гепатомегалія. Синдром портальної гіпертензії. ПХЕС. Хронічний рецидивуючий панкреатит. Гіпертонічна хвороба ІІ ступеня. Атеросклероз. Гепатит В. Стан після операція (1991р.)деваскуляризації н/3 стравохода і кардіального відділу шлунка. Стан пілся операції (1994р.)спленектомії. Стан після операції (2006р.)лапороскопічної холецистектомії - свідчать про те, що вони набуті впродовж життя, що підтверджується відомостями про анамнез захворювань.

Разом з тим, суду не надано доказів того, що у позивача погіршився стан його здоров`я саме після 11 січня 2022 року (дати ухвалення рішення про стягнення аліментів).

Щодо посилання позивача на відсутність у нього у власності рухомого та нерухомого майна, то суд зазначає, що вказані обставини існували на момент ухвалення рішення суду від 11 січня 2022 року. Крім того, у період з січня по вересень 2022 року вказана обставина не перешкоджала позивачу сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі - 1/4 (однієї чверті) частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Таким чином, суд при розгляді вимог позивача про зменшення розміру аліментів враховує те, що після ухвалення попереднього рішення суду про стягнення аліментів, позивач у порушення вимог ст. 81 ЦПК України, не надав жодних належних доказів, які б підтверджували, що його матеріальне становище дійсно погіршилось, чи погіршився стан його здоров`я саме після 11 січня 2022 року.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Положеннями ст.7 Закону України «Про державний бюджет на 2022 рік» визначений прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня - 2100 гривень, з 1 липня - 2201 гривня, з 1 грудня - 2272 гривні.

50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини віком до 6 років станом на 1 грудня 2022 року складає 1136 гривень.

Згідно з відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків станом на 25 листопада 2022 року ОСОБА_1 з липня 2022 року нараховуються соціальні виплати у розмірі 2027 гривень на місяць. Інших відомостей про додаткові доходи позивач суду не надав.

Згідно з рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 11 січня 2022 року з позивача стягуються на користь відповідачки аліменти на утримання малолітньої доньки у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, тобто з урахуванням доходу відповідача це 506 грн. 75 коп., що не перевищує навіть 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини віком до 6 років станом на 1 грудня 2022 року.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані сторонами належні, допустимі та достовірні докази як кожний окремо, так і у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову ОСОБА_1 , беручи до уваги, що позивач не довів підстави позову про зменшення розміру аліментів, а тому суд відмовляє у задоволенні позову.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі відмови у позові судовий збір покладається на позивача.Однак враховуючи, що позивач є інвалідом ІІ групи і звільнений від сплати судового збору, судові витрати необхідно віднести за рахунок держави в порядку передбаченому постановою Кабінету Міністрів України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 141, 264, 265, 268 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів відмовити.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня складення рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування): АДРЕСА_1 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування): АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складений та підписаний без проголошення 27 грудня 2022 року.

Суддя С.В. Демченко