Справа № 523/4469/22
Провадження №2-о/523/243/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" серпня 2022 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси в складі:

головуючої судді - Середи І.В.,

за участю секретаря судових засідань - Щербан О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №9, в м.Одесі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 , про встановлення факту смерті особи,

ВСТАНОВИВ :

04.05.2022 р. ОСОБА_1 звернулася до Суворовського районного суду м.Одеси з заявою про встановлення факту смерті її дідуся ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в м.Лисичанськ Луганської області. Через постійні обстріли та небезпеку для життя бабуся заявниці ОСОБА_2 того ж дня поховала дідуся і евакуювалася до м.Одеси. Єдиний документ про смерть дідуся встигла бабуся отримати це направлення для встановлення смерті, видане оперуповноваженою ВКП Лисичанського ВП ГУНП в Луганській області Собіновою І.О.. Однак вказаного документу недостатньо для реєстрації органами РАЦС факту смерті ОСОБА_3 , тому вона звернулася до суду з даною заявою.

05.05.2022 р. провадження у справі відкрито та призначено її до судового розгляду.

Заявник звернулася до суду з заявою про завершення розгляду справи в її відсутності та до заяви додала фотографію з зображенням дідуся. Раніше в судовому засіданні ОСОБА_1 вимогу підтримала та зазначила, що вона проживає вже тривалий час в м.Одесі, а її бабуся з дідусем та батьками проживали в м.Лисичанську Луганської області. З дідусем вона бачилася останній раз влітку 2021 року, він вже тоді хворів, погано сам ходив, пережив інсульт, мова була погана. Останні дні він проживав у доньки по АДРЕСА_1 , бо в квартирі вже не було ні газу ні світла Дідусь помер у вісні, рідні поховали його і приїхали до неї в м.Одесу. Через постійні обстріли в м.Лисичанську не було можливості знайти лікаря для встановлення причин смерті діда, ситуація складалася так, що була небезпека для життя і потрібно було виїжджати. На теперішній час виникає необхідність у в оформленні свідоцтва про смерть діда.

Заінтересована особа ОСОБА_2 раніше в засіданні підтримала заяву та зазначила, що вона з чоловіком жили окремо від доньки, матері заявниці, в квартирі, а потім, коли стало зовсім тяжко без світла та газу, вони переїхали в приватний будинок і вже разом переховувалися в підвалі. ОСОБА_3 хворів, першою повідомила донька про його смерть.

Згідно з вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши свідків, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню виходячи з такого.

До укладення шлюбу заявниця носила прізвище ОСОБА_1 , її батьками є ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , а народилася вона ІНФОРМАЦІЯ_2 в м.Лисичанськ Ворошиловградської області УРСР, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , актовий запис про народження 1317 від 31.10.1989 р.

14.06.2013 р. заявниця зареєструвала шлюб з ОСОБА_8 та змінила прізвище на « ОСОБА_1 », актовий запис №168 складений відділом ДРАЦС РС Лисичанського міського управління юстиції в Луганській області (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_2 .

Батьки заявниці уклали шлюб 04.06.1988 року в Лисичанському міськбюро ЗАГС Ворошиловградської області, актовий запис №441.

Як видно з свідоцтва про народження ОСОБА_7 , матері заявниці, вона народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 в м.Лисичанськ Луганської області, актовий запис №594 від 31.05.1966 року складений Лисичанським міськбюро ЗАГС Луганської області, її батьками є ОСОБА_3 і ОСОБА_2 .

Отже, вказане свідчить про те, що ОСОБА_3 є дідусем заявниці. Згідно з копією паспорту громадянина України ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Лисичанськ Луганської області.

Оперуповноваженою ВКП Лисичанського ВП ГУНП в Луганській області Собіновою І.О. 05.04.2022 р. видано направлення головному лікарю ЦПМСП №2 Шепеленко В.Ф. для встановлення причин смерті за змістом якого направлявся труп ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер за адресою АДРЕСА_1 для встановлення причини його смерті.

В суді допитана в якості свідка ОСОБА_2 , дружина ОСОБА_3 , повідомила , що останні дні перед його смертю вони проживали в приватному будинку з донькою - ОСОБА_11 та зятем, переховувалися в підвалі під час обстрілів. В 2020 р. чоловіку встановлено онкологію, погано вже ходив, скаржився на біль. 04.04.2022 р. у чоловіка несподівано підвищилася температура тіла. Коли вона ще спала ІНФОРМАЦІЯ_5 її донька розбудила і повідомила, що батько помер, довго чекали поліцію, центр міста був під сильними обстрілами, потім отримали направлення для встановлення причини смерті. Донька з зятем поховали її чоловіка.

Свідок ОСОБА_11 , яка є донькою ОСОБА_3 , повідомила в суді, що як почалася війна, в лютому 2022 р. вони забрали батьків з квартири до приватного будинку. ІНФОРМАЦІЯ_5. близько 05. 00 години вона ніби відчула щось, коли підійшла до батька побачила, що він не дихає, тіло ще було теплим, тоді покликала чоловіка та матір однак в цій частині міста лікарня вже не працювала. Зупинили сусіда, який дав відомості про чоловіка ОСОБА_12 , він міг допомогти з похованням. Дочекалися поліцейських, які також зробили висновок про смерть особи і видали направлення на встановлення причини смерті. На той час всі агентства не працювали, лікарня в цій частині міста не працювала, а через постійні обстріли у них не було можливості шукати лікаря, тому вони скористалися допомогою і поховали батька на кладовищі. На згадку про батька вона його сфотографувала. 08.04.2022 р. вони втрьох виїхали з міста Лисичанськ до м.Одеси.

Свідок ОСОБА_6 , батько заявниці, повідомив, що для перевірки висновків смерті ОСОБА_3 щупав пульс на шиї, потім викликали поліцію. Оскільки в найближчу лікарню попав снаряд , попасти до лікарні, або викликати лікаря вже не було можливості.

Також заявницею було додано копію фотографії з зображенням дідуся перед похованням ІНФОРМАЦІЯ_5.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб згідно з Указом Президента № 133/2022 від 14.03.2022, з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб згідно з Указом Президента№ 259/2022 від 18.04.2022, з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента.

Факт, який просить встановити заявник, необхідний їй для оформлення свідоцтва про смерть ОСОБА_3 .

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024, затверджено форми первинної облікової документації, зокрема лікарського свідоцтва про смерть (форма № 106/1/о) та фельдшерської довідки про смерть (форма № 106-1/о).

Згідно з пунктом 2.2. Інструкції щодо заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть (форма № 106/о), затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545 (далі - Інструкція) лікарське свідоцтво про смерть видається лікарем, що лікував померлого, на підставі спостережень за хворим і записів у медичній документації, які відображали стан хворого до його смерті, або патологоанатомом на підставі вивчення медичної документації і результату розтину.

Пунктом 2.3. Інструкції визначено, що у разі, якщо смерть настала внаслідок дії зовнішніх факторів (травми, асфіксії, дії крайніх температур, електричного струму, отруєнь тощо), після штучного аборту, проведеного поза межами медичного закладу, смерті на виробництві, при раптовій смерті дітей першого року життя та інших осіб, які не перебували під медичним наглядом, померлих, особа яких не встановлена, а також у тих випадках, коли є підозра на насильницьку, смерть, лікарське свідоцтво про смерть видається судово-медичним експертом після розгину.

Згідно з пунктом 2.4. Інструкції забороняється видача лікарського свідоцтва про смерть заочно, без особистого встановлення лікарем факту смерті. У виняткових випадках свідоцтво про смерть може бути видано лікарем, який встановив смерть тільки на підставі огляду трупа (при відсутності ознак або підозри на насильницьку смерть) та даних медичної документації про наявність у померлого при житті хвороб, які в своєму перебігу могли призвести до настання смерті.

Також, пунктом 2.6. Інструкції передбачено забороняється видача фельдшерської довідки про смерть заочно, без особистого встановлення фельдшером (акушеркою) факту смерті.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

У відповідності з ч.ч. 3, 4 ст. 49 Цивільного кодексу України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно дост. 4 ЦПК Україникожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частинами першою другою ст.13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

В силу положень ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч.1-4 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України).

Відповідно до вимог ч.ч.1,5,6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи вказані норми, оцінивши усі докази в сукупності, суд дійшов висновку, що факт смерті дідуся в м.Лисичанськ підтверджується належними та допустимими доказами, оскільки через воєнні дії в м.Лисичанськ рідні ОСОБА_3 були позбавлені можливості через постійні обстріли,які становили загрозу життю та здоров`ю людей, доставити дідуся до лікарні для встановлення причин його смерті і отримання лікарського свідоцтва встановленої форми про смерть ОСОБА_3 , виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою, для реєстрації смерті особи,

За наведених обставин вимоги заявниці суд вважає обґрунтованими, оскільки надані нею докази достовірно свідчать про смерть ОСОБА_3 , у певний час і за певних обставин.

Згідно з вимогами ч.4 ст.317 та п.8 ч.1 ст. 430 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний стан, підлягає негайному виконанню.

Керуючись ст.ст.76-81,258-259,263,265,268,273,293,315,317,319,354,355 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 , про встановлення факту смерті особи задовольнити .

Встановити факт смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 в м.Лисичанськ Луганської області ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Дане рішення є підставою для державної реєстрації смерті ОСОБА_3 .

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення рішення.

Рішення суду складено 01.08.2022 року.

Суддя