Справа № 203/1457/22
Провадження № 2/0203/885/2022
УХВАЛА

22 вересня 2022 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська в залі суду в м. Дніпрі у складі:

головуючого судді Ханієвої Ф.М.,

за участю секретаря судового засідання Ноторової Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи заяву представника позивача Центрального управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради Невойси Ольги Володимирівни про закриття провадження в цивільній справі за позовною заявою Центрального управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення незаконно отриманих сум щомісячної допомоги (житлової субсидії),

ВСТАНОВИВ:

09 травня 2022 року до Кіровського районного суду міста Дніпропетровська звернулося Центральне управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради з позовом до ОСОБА_1 , в якій просить суд:

- стягнути з ОСОБА_1 на користь Центрального управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради суму незаконно отриманої щомісячної допомоги (субсидії) у розмірі 20925,56грн.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.05.2022 року, цивільну справу № 203/1457/22, провадження № 2/0203/885/2022, було розподілено головуючому судді Ханієвій Ф.М.

12 травня 2022 року на виконання ч. 6 ст. 187 ЦПК України судом було направлено запит до органу реєстрації місця перебування та місця проживання осіб, у відповідь на який надійшла інформація з Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання територіального органу ДМС щодо місця проживання відповідача ОСОБА_1 , яка значиться зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 03 червня 2022 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи на 11:00 годину 22 вересня 2022 року.

09 вересня 2022 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від представника позивача надійшла заява про закриття провадження у справі.

В обґрунтування своєї заяви представник позивача зазначила, що 02.08.2022 року відповідач добровільно повернула кошти у сумі 20925,56 грн. На підтвердження повної сплати коштів у вказаному розмірі, що становить предмет позову, представник позивача надала суду копії виписки за 02.08.2022 року, за відомостями з якої видно, що ОСОБА_1 сплатила 20925,56 грн.

У судове засідання учасники справи не з`явились, хоча були повідомлені про час, дату та місце розгляду справи належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Водночас, разом з заявою про закриття провадження у справі 09.09.2022 року представник подала заяву про розгляд справи за її відсутності, заяву про закриття провадження у справі підтримує та просить задовольнити.

Відповідач 19.08.2022 року подала до суду заяву в якій зазначає, що нею 02.08.2022 року добровільно сплачено суму, яка заявлена в позовній заяві, тому є підстави для закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України. На підтвердження повної сплати коштів у розмірі 20925,56грн, що становить предмет позову, відповідач надала суду квитанцію № 0.0..1 від 02.08.2022 року.

З урахуванням положень ч. 3 ст. 211, ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд розглянув заяву позивача про закриття провадження у справі за відсутності учасників справи.

При цьому на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, ознайомившись із заявою, проаналізувавши норми ЦПК України, дійшов таких висновків.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України, позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Суд зазначає, що оскільки позивач скористалася наданим позивачу законом правом на відмову від позову, про що свідчить відповідна заява позивача, суд вважає за необхідне її задовольнити.

Разом з тим, суд роз`яснює позивачу, що за приписами ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Судом встановлено, що предметом позову є стягнення з ОСОБА_1 на користь Центрального управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради суми незаконно отриманої щомісячної допомоги (субсидії) у розмірі 20925,56 грн. До початку розгляду справи по суті відповідач сплатила у повному обсязі суму незаконно отриманої щомісячної допомоги (субсидії) у розмірі 20925,56 грн, що підтверджується наданою представником позивача копією виписки банку за 02.08.2022 року про сплату відповідачем ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 20925,56 грн, та це перевірено позивачем.

З огляду на викладене вище, суд вважає за необхідне задовольнити заяву представника позивача про закриття провадження в цивільній справі та прийняти відмову позивача від позову, провадження в цивільній справі № 203/1457/22 закрити.

Також суд зазначає, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 255 ЦПК України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Так, відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

У разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Суд зазначає, що порядок повернення судового збору регламентований, зокрема ст. 7 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VI та Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 року № 787.

Відповідно до ч. 3, ч. 5 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.

Відповідно до п. 5, п. 10 Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 року № 787, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.09.2013 року за № 650/24182 (далі Порядок № 787), повернення судового збору (крім помилково зарахованого) здійснюється за судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Заява та подання або копія судового рішення, засвідчена належним чином, подаються до відповідного головного управління Казначейства за місцем зарахування платежу до бюджету, Казначейства.

Отже, суд, вирішуючи в ухвалі про закриття провадження у справі питання про розподіл судових витрат зі сплати судового збору, доходить висновку про необхідність повернення позивачу з Державного бюджету України 50 відсотків сплаченого судового збору у розмірі 1240,50 грн, а інша половина у розмірі 1240,50 грн підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача.

Суд додатково зазначає, що документ на переказ, який підтверджує зарахування судового збору до Державного бюджету України міститься в матеріалах цивільної справи № 203/1457/22, а саме: оригінал платіжного доручення № 125 від 08 квітня 2022 року на суму 2481,00 грн (а.с.39). При цьому суд зазначає, що одержувачем коштів, відповідно до вказаного платіжного доручення, є Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, тому воно і виступає органом, який має здійснити повернення 50 відсотків сплаченого позивачем судового збору з Державного бюджету України у розмірі 1240,50 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 13, 49, 142, 200, 206, 255, 256, 260, 261, 263, 353 ЦПК України, ст. 7 Закону України «Про судовий збір», суд,

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача Центрального управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради Невойси Ольги Володимирівни про закриття провадження в цивільній справі за позовною заявою Центрального управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення незаконно отриманих сум щомісячної допомоги (житлової субсидії) задовольнити повністю.

Прийняти відмову позивача Центрального управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради від позову до ОСОБА_1 про стягнення незаконно отриманих сум щомісячної допомоги (житлової субсидії).

Провадження в цивільній справі за позовом Центрального управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення незаконно отриманих сум щомісячної допомоги (житлової субсидії) закрити.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Центрального управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради (місцезнаходження: 49005, м. Дніпро, вулиця В. Жуковського, будинок 39/41; ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1240,50 грн (одна тисяча двісті сорок гривень 50 копійок).

Зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області (адреса місцезнаходження: 49000, м. Дніпро, вул. Челюскіна, 1; ) повернути Центральному управлінню соціального захисту населення Дніпровської міської ради (місцезнаходження: 49005, м. Дніпро, вулиця В. Жуковського, будинок 39/41; ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1240,50 грн (одна тисяча двісті сорок гривень 50 копійок) (платіжне доручення № 125 від 08 квітня 2022 року на суму 2481,00 грн міститься в матеріалах цивільної справи № 203/1457/22).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ф.М. Ханієва