Провадження № 2-о/752/113/22
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

20.10.2022 року Голосіївський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді - Колдіної О.О.

за участі секретаря - Ракоїд Є.І.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Територіальна громада м.Києва в особі Київської міської ради про встановлення факту проживання із спадкодавцем на момент смерті,

в с т а н о в и в:

у листопаді 2021 року заявник звернувся до Голосіївського районного суду м.Києва із заявою про встановлення факту його проживання на час смерті з ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування заяви зазначив, що він є сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка ІНФОРМАЦІЯ_1 померла у лікувально-діагностичному центрі «Добробут».

Незважаючи на те, що ОСОБА_2 була зареєстрована в м.Бердичів, в зв`язку з погіршенням стану здоров`я, необхідністю постійного догляду та лікування, з середини 2014 року вона фактично проживала в м.Києві.

Заявник посилається на те, що він є єдиним спадкоємцем після смерті своєї матері і встановлення факту проживання з померлою однією сім`єю на момент смерті надасть йому можливість оформити свої спадкові права на автомобіль, що постійно знаходився в його користуванні.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 23.11.2021 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

В ході судового розгляду представник заявника підтримала вимоги за поданою заявою, просила суд встановити факт проживання заявника на момент смерті разом зі своєю матір`ю, ОСОБА_2 , що в подальшому надасть можливість заявнику оформити свої спадкові права у визначений законом спосіб.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про місце і час судового розгляду був повідомлений належним чином.

Вислухавши пояснення представника заявника, допитавши свідка, дослідивши письмові докази, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що відповідно до довідки про причини смертідо форми № 106/о від 23.11.2020 р., виданої Лікувально-діагностичним центром «Добробут» (м.Київ), а також копією Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , яке видано Київським міським відділом реєстрації смерті центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 від гострої серцево-судинної недостатності.

ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2 , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища.

ОСОБА_2 померла в м.Києві, однак на момент смерті не була зареєстрована за фактичним місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де мешкає заявник у справі.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Частиною 2 ст.315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У відповідності до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95 року №5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо.

Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Отже, для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Згідно з частиною першою статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).

Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Проте відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.

Як встановлено судом ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на час відкриття спадщини проживала разом зі своїм сином - ОСОБА_1 і зазначені обставини підтверджуються: довідкою про причини смерті, результатами обстеження медичного центру «Євролаб», Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, показами свідка ОСОБА_3 .

Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи викладене, оцінюючи досліджені судом докази в їх сукупності, суд вважає доведеним в ході судового розгляду факт проживання заявника із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, а отже заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 293-294, 315-319 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Територіальна громада м.Києва в особі Київської міської ради про встановлення факту проживання із спадкодавцем на момент смерті - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 на час відкриття спадщини разом зі спадкодавцем ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя

Повний текст судового рішення виготовлено 31.10.2022 р.