ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 632/966/21 Номер провадження 22-ц/814/1376/22Головуючий у 1-й інстанції Росоха А.В. Доповідач ап. інст. Абрамов П. С.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Абрамова П.С.,

Суддів: Пікуля В.П., Панченка О.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 25 жовтня 2021 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів

УСТАНОВИВ:

короткого змісту позовних вимог і рішення суду першої інстанції;

У травні 2021 ОСОБА_1 звернулась до Первомайського міськрайонного суду Харківської області із декількома позовами до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за різні періоди, а саме:

за період з 01.11.2020 по 31.03.2021 у сумі 4 294,67 грн. (справа № 632/966/21 провадження № 2/632/426/21) (а.с. 1-3).

за період з 01.03.2019 по 30.06.2019 у сумі 10 256,20 грн. (справа № 632/962/21 провадження № 2/632/423/21) (а.с. 22-24).

за період з 01.07.2019 по 29.02.2020 у сумі 9 348,56 грн. (справа № 632/963/21 провадження № 2/632/424/21) (а.с. 45-47).

за період з 01.03.2020 по 31.10.2020 у сумі 8 518,10 грн. (справа № 632/965/21 провадження № 2/632/425/21) (а.с. 65-67).

06 липня 2021 року ухвалою Первомайського міськрайонного суду Харківської області об`єднано в одне провадження цивільні справи № 632/966/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) про виплаті аліментів за період з 01 листопада 2020 року по 31 березня 2021 року в сумі 4 294, 67 грн.; № 632/962/21 про стягнення неустойки (пені) про виплаті аліментів за період з 01 березня 2019 року по 30 червня 2019 року в сумі 10 256,20 грн.; № 632/963/21 про стягнення неустойки (пені) про виплаті аліментів за період з 01 липня 2019 року по 29 лютого 2020 року в сумі 9 348,56 грн.; № 632/965/21 про стягнення неустойки (пені) про виплаті аліментів за період з 01 березня 2020 року по 31 жовтня 2020 року в сумі 8 518,10 грн.; присвоєно спільний номер провадження № 2/632/426/21.

В уточненій позовній заяві, яка по суті вимог є зменшенням позовних вимог, ОСОБА_1 прохала суд стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 01 листопада 2020 року по 31 березня 2021 року в сумі 4 294,67 грн. (а.с. 105)

Позовні вимоги обґрунтовувала фактом наявності заборгованості зі сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , що стягуються у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27.02.2019 і до досягнення дитиною повноліття на підставі рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 21.01.2020, яке набрало законної сили 24.02.2020 та перебуває на примусовому виконанні Фортечного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).

Заочним рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 25 жовтня 2021 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

короткого змісту вимог апеляційної скарги;

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення її позовних вимог.

узагальнених доводів особи, яка подала апеляційну скаргу;

Вказує, що місцевий суд не врахував, що станом на 01.04.2021 року відповідач має заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 4 981 грн. 60 коп., а саме за жовтень 2019 року 534,10 грн., листопад 2019 року 849,50 грн., грудень 2019 року - 889,50 грн., січень 2020 року - 889,50 грн.

Обрахований розмір пені станом на 01.04.20212 року за вказаним боргом становить 18 257,29 грн.

Розрахунок неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, зазначений в позовній заяві, нею було проведено неправильно.

Також, зазначала, що місцевий суд розглянув справу в порядку загального позовного провадження, а не в порядку спрощеного провадження.

узагальнених доводів та заперечень інших учасників справи;

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

встановлених судом першої інстанції та неоспорених обставин, а також обставин, встановлених судом апеляційної інстанції, і визначених відповідно до них правовідносин; доводів, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції; мотивів прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу;

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено місцевим судом, відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 61466675 від 06.03.2020 року на примусовому виконанні державного виконавця Фортечного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Клюшніченко С.Ю. перебуває виконавчий лист № 632/276/19, виданий 26.02.2020 Первомайським міськрайонним судом Харківської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частки доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 50% від розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку при щомісячному нарахуванні, починаючи стягнення з дня подання позову до суду, 27.02.2019, та до досягнення дитиною повноліття (а.с. 5).

Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам за період з лютого 2019 року по липень 2021 року станом на 08.07.2021 заборгованість складає 5 139,60 грн.(а.с. 109).

Врахувавши вимоги позивачки, зазначені в уточненій позовній заяві, де позивач прохала суд стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 01 листопада 2020 року по 31 березня 2021 року в сумі 4 294 грн. 67 коп., надавши оцінку розрахунку заборгованості по аліментам та звіту про здійснення відрахування та виплати, наданому позивачем, зокрема про сплату в оспорюваний період аліментів в наступних розмірах: листопад 2020 року нараховано аліментів 929,50 грн. - сплачено відповідачем 1 359,00 грн.; грудень 2020 року нараховано аліментів 960,50 грн. - сплачено відповідачем 1 359,00 грн.; січень 2021 року нараховано аліментів 960,50 грн. - сплачено відповідачем 1 397,50 грн.; лютий 2021 року нараховано аліментів 960,50 грн. - сплачено відповідачем 1 397,50 грн.; березень 2021 року нараховано аліментів 960,50 грн. - сплачено відповідачем 1 397,50 грн. (а.с. 109, 110) , місцевий суд дійшов висновку що за період з 01 листопада 2020 року по 31 березня 2021 року у відповідача відсутня заборгованість по аліментам, а тому дійшов висновку, що уточнена позовна заява про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за вищевказаний період задоволенню не підлягає.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів апеляційної скарги апеляційний суд дійшов таких висновків.

У відповідності із вимогами ст. ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено місцевим судом позивач, диспозитивно розпорядившись своїми правами, в ході судового розгляду справи уточнила свої позовні вимоги та прохала стягнути аліменти за період з 01 листопада 2020 року по 31 березня 2021 року.

Враховуючи вищезазначені принципи цивільного судочинства, місцевий суд, в межах заявлених позовних вимог, вірно встановив, що за період з 01 листопада 2020 року по 31 березня 2021 року у відповідача відсутня заборгованість по сплаті аліментів.

Доводи апеляційної скарги про наявність заборгованості по аліментах в інший період (жовтнь 2019 року - 534,10 грн., листопад 2019 року - 849, 50 грн., грудень 2019 року - 889,50 грн., січень 2020 року - 889,50 грн.) та доводи апеляційної скарги в частині помилковості обрахованого позивачкою розміру пені, правильності висновків місцевого суду не спростовують.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Апеляційний суд зазначає, що апелянт вказує про наявність заборгованості по аліментів за період з жовтня 2019 року по січень 2020 року, однак виконавчий лист виданий в лютому 2020 року. З матеріалів справи вбачається, що починаючи з квітня 2020 року відповідачем щомісячно регулярно здійснювалися платежі по сплаті аліментів, в тому числі, і на погашення заборгованості по аліментам, яка виникла на час відкриття виконавчого провадження (06.03.2020).

Врахувавши вимоги статей 76, 77, 81, 89 ЦПК України апеляційний суд зазначає, що жодних доказів на підтвердження наявності вини відповідача щодо виникнення заборгованості по сплаті аліментів за вказаним виконавчим листом, матеріали справи не містять.

Є необґрунтованими і доводи апеляційної скарги в частині розгляду місцевим судом справи в загальному позовному провадженні.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку, серед іншого, позовного провадження (загального або спрощеного).

Частиною 5 статті 19 ЦПК України передбачено, що умови, за яких суд має право розглядати справи у загальному або спрощеному позовному провадженні, визначаються цим Кодексом.

У відповідності з вимогами ст. 274 ЦПК України при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує ціну позову; значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; кількість сторін та інших учасників справи; чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Частиною 4 статті 274 ЦПК України визначено категорію справ, які не можуть розглядатися в порядку спрощеного позовного провадження, серед іншого справи по спорам, що виникають із сімейних правовідносин (за виключення справ: про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя).

Таким чином вирішення питання щодо порядку розгляду справи (в спрощеному або в загальному) є виключною компетенцією місцевого суду.

З матеріалів справи вбачається, що справа розглядалась місцевим судом у порядку загального позовного провадження, що не суперечить вимогам ст. ст. 19, 274 ЦПК України.

висновків за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції;

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи, що рішення місцевого суду ухвалене з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Оскільки в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, підстави для відшкодування судових витрат, понесених скаржником під час апеляційного розгляду справи відсутні.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 25 жовтня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, яким є Верховний Суд.

У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, строк на касаційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 09 червня 2022 року.

Головуючий суддя П.С. Абрамов

Судді О.О. Панченко

В.П. Пікуль