Справа № 443/1069/20 Головуючий у 1 інстанції: Равлінко Р.Г.
Провадження № 22-ц/811/1915/21 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2022 року м.Львів

Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - судді Бойко С.М.,

суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря - Матяш С.І.,

з участю: позивача ОСОБА_1 , його представника -

ОСОБА_2 , відповідача ОСОБА_3 , його представника -

ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 16 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики,

в с т а н о в и в:

У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_3 заборгованість за договорами позики у розмірі 1500000 грн.; проценти за користування грошовими коштами у розмірі 709726 грн. 03 коп.; 3% річних у розмірі 28278 грн. 69 коп.; інфляційні втрати у розмірі 22500 грн., а всього: 2260504 грн. 72 коп.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 16.03.2019 року відповідачем була надана розписка про те, що він отримав у 2017 - 2018 роках на розвиток фермерського господарства від нього ( ОСОБА_1 ) матеріальні цінності на суму 1500000 грн., які зобов`язувався повернути до 31.12.2019 року, однак, не зважаючи на неодноразові звернення позивача, відповідач жодних дій по поверненню боргу не вчинив і позичені грошові кошти не повернув.

Позивач вважає, що правовідносини, які виникли між ними, підпадають під ознаки договору позики, за яким відповідач зобов`язний повернути вказану в розписці суму грошових коштів (основний борг), сплатити проценти за користування позикою на підставі ст. 1048 ЦК України, а також три проценти річних та інфляційні втрати за прострочення виконання грошового зобов`язання на підставі ст. 625 ЦК України.

Рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 16 квітня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржив позивач ОСОБА_1 , просить його скасувати з підстав порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Апелянт зазначає, що відповідач у судовому засіданні визнав факт написання розписки й ту обставину, що протягом певного періоду отримував від нього (позивача) матеріальну допомогу у вигляді запчастин до машин, корму для худоби, млин, вапняк та інше, і пояснив, що на даний час всі ці матеріальні цінності знаходяться в нього.

Вважає необґрунтованими висновки суду першої інстанції про недоведеність факту укладання між сторонами договору позики грошових коштів, оскільки про те, що відповідач зобов`язаний повернути грошові кошти, вбачається із самого тексту розписки.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечує доводи та вимоги апелянта.

Наголошує, що згідно з розпискою, він отримав у позивача не гроші, а матеріальні цінності.

Заслухавши пояснення сторони позивача в підтримання апеляційної скарги, заперечення сторони відповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Статтею 1046 ЦК України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч.1 ст.1047 ЦК України, договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч.2 ст.1047 ЦК).

Частиною першою статті 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (ч.3 ст.1049 ЦК).

Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу (ч.1 ст.1050 ЦК).

Враховуючи наведені вище норми закону й те, що розпискою відповідача (а.с.9) не підтверджується факт передачі позивачем та, відповідно, факт отримання відповідачем грошових коштів у позику, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про безпідставність заявлених позивачем позовних вимог.

У колегії суддів немає правових підстав для інших висновків по суті вирішення спору, ніж тих, яких дійшов суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, та немає підстав для висновку про допущення судом першої інстанції порушень норм матеріального та/або процесуального права, які б були обов`язковою підставою для скасування чи зміни оскаржуваного рішення, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

У зв`язку з перебуванням судді зі складу колегії суддів у відпустці 03 червня 2022 року, повний текст постанови складений в перший робочий день після відпустки - 06 червня 2022 року.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 16 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови. Повний текст постанови складений 06 червня 2022 року.

Головуючий С.М. Бойко

Судді: С.М. Копняк

А.В. Ніткевич