Провадження № 4-с/761/58/2022
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2022 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Юзькової О.Л.

при секретарі Марінченко Л.В.,

за участі

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника ОСОБА_2 ,

представника боржника ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Державний виконавець Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Васильченко Михайло Михайлович, боржник: ОСОБА_4 на бездіяльність та дії державного виконавця,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з даною скаргою на бездіяльність, дії державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Васильченка М.М. Просить суд зобов`язати державного виконавця Васильченко М.М. здійснити перерахунок аліментів, починаючи з 16.07.2018 р. згідно заробітку (доходу) ОСОБА_4 , відповідно податкових декларацій за2018-2020 р.р. та зобов`язати державного виконавця Васильченко М.М. стягнути не сплачену різницю по аліментам, починаючи з 16.07.2018 р, на користь ОСОБА_1 , на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 . ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі ј частин всіх видів заробітку щомісячно, на підставі поданих декларацій. Свої вимоги мотивує тим, що аліменти, які стягуються з боржника ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 на утримання двох неповнолітніх нараховуються не в повного обсязі. Державний виконавець здійснює розрахунки не враховуючи виконавчий лист, виданий Шевченківським районним судом м. Києва.

В судовому засіданні ОСОБА_1 , її представник підтримали заявлені вимоги. Пояснили, що оскаржуються дії державного виконавця, який неповно виконує рішення суду про стягнення аліментів у розмірі ј частини всіх видів доходів. Розрахунки здійснюються з середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Представник стягувача ОСОБА_4 пояснив, що дії державного виконавця повністю відповідають вимогам закону. Платник аліментів є ФОП, а отже нарахування аліментів має здійснюватись на підставі ч. 3 ст. 195 СК України. Також зазначив що скаржником пропущено процесуальний строк для звернення до суду з даною скаргою.

Держаний виконавець Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Васильченко Михайло Михайлович в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду скарги повідомлявся належним чином.

В адресу суду направлено копію виконавчого провадження № 58825858 щодо примусового виконання виконавчого листа № 761/26968/18, виданого Шевченківським районним судом м. Києва 02.04.2019 р. щодо стягнення з ОСОБА_4 аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання дітей

Відповідно до положень ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка державного виконавця не перешкоджає розгляду скарги.

Дослідивши матеріали скарги, вислухавши пояснення часників процесу суд вважає встановленим наступне.

Як свідчать надані ОСОБА_1 докази, на примусовому виконанні Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавчий лист № 761/26968/18 виданий Шевченківським районним судом м. Києва 02.04.2019 р. про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі ј частини від всіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з 16.07.2018 р. і до досягнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повноліття тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи, відповідно до ст. 447 ЦПК України.

Приписами ч. 1 ст. 449 ЦПК визначено, що скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

В свою чергу ч. 2 ст. 449 ЦПК України пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Дана скарга подана ОСОБА_1 до суду 03.09.2021 року.

Як зазначається в тексті скарги, представник ОСОБА_1 ознайомився з матеріалами виконавчого провадження 05.01.2021 р.

14.01.2021 року адвокат і інтересах ОСОБА_1 подано скаргу на дії державного виконавця до Голосіївського районного суду м. Києва.

21.01.2021 р. суддею Голосіївського районного суду м. Києва матеріали скарги направлено до Шевченківського районного суду м. Києва.

03.08.2021 року Шевченківський районний суд м. Києва з незрозумілих, як зазначає ОСОБА_1 , причин відмовив у відкритті провадження у справі.

Разом з тим, матеріали справи не дають підстави вважати, що таке рішення судді Шевченківського районного суду м. Києва було оскаржено заявником.

Наведене дає підстави вважати, що скаржником пропущено строк, встановлений положеннями ст. 449 ЦПК України.

Заяви про поновлення процесуального строку та визнання причин його пропуску поважними матеріали справи не містять.

Разом із тим, згідно роз`яснень, які містяться в п. 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" від 17 жовтня 2014 року N 6, відповідно до статті 385 ЦПК скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк, а при оскарженні постанови про відкладення провадження виконавчих дій - у триденний строк, які обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. Також суди повинні враховувати, що коли в законі встановлено спеціальний порядок обчислення строків звернення заявника зі скаргою до суду (наприклад, стаття 26 - оскарження постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження, стаття 58 - оскарження оцінки майна, визначеної за результатами рецензування звіту про оцінку майна (Закону про виконавче провадження), їх перебіг має визначатися за цими нормами, а не за нормами статті 385 ЦПК. Такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Наприклад, при оскарженні бездіяльності зазначених осіб у вигляді невжиття заходів з примусового виконання судового рішення до уваги може бути взято ті обставини, що стягувач, який подав до відповідного органу заяву про відкриття виконавчого провадження і не отримав у визначений законом строк (з урахуванням поштового обігу) задоволення своїх вимог, вважається обізнаним про ймовірність порушення його прав у виконавчому провадженні незалежно від того, чи отримав він від державного виконавця певні процесуальні документи та чи ознайомлений він із матеріалами виконавчого провадження. Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз`яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах.

Цивільне судочинство, відповідно до положень с. 12 ЦПК України, здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Виходячи з принципу змагальності в цивільному процесі, прав та обов`язків сторін у справі, визначених Цивільним процесуальним кодексом України, суд виключно з ініціативи та в межах доводів сторін може поновити строк звернення до суду за обґрунтованим їх зверненням.

Тому у разі пропущення строку звернення до суду належить обґрунтувати поважність причин пропущення такого строку. Зазвичай це обставини, що не залежать від волі такої особи.

Норми цивільного процесуального законодавства не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі підстави визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

При цьому поважними причинами пропущення строку є обставини, що позбавили особу можливості подати заяву у визначений законом строк, вони об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення заявника і пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або суттєво ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Ці обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод право на справедливий суд передбачає і доступ до правосуддя і, зокрема гарантується тим, що суд має бути не заформалізованим, що знайшло своє відображення у рішеннях ЄСПЛ "Подбіельські та ППУ Полпуре проти Польщі" (Podbielski and PPU Polpure v. Poland) від 26 липня 2005 року, заява N 39199/98, п. 62), "Воловік проти України" від 6 грудня 2007 року, заява N 15123/03.

У Рішенні в справі "Мельник проти України" від 28 березня 2006 року, заява N 23436/03 ЄСПЛ зазначено: "Право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду (рішення у справі Golder v. the United Kingdom від 21 лютого 1975 року, Серія А N 18, п. 36), не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями (рішення у справі Guerin v. France від 29 липня 1998 року, Reports of Judgments and Decisions 1998-V, p. 1867, § 37). 23. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, має на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані. У той же час такі правила в цілому або їх застосування не повинні перешкоджати сторонам використовувати доступні засоби захисту (рішення у справі Perez de Rada Cavanilles v. Spain від 28 жовтня 1998 року).

Отже, виходячи з того, що скарга не містить заяви про поновлення процесуального строку, за відсутності зазначення поважності причин неможливості вчинити певні процесуальні дії у визначений законом строк, суд приходить до висновку про відсутність підстав для поновлення ОСОБА_1 строку для подачу скарги на дії державного виконавця.

Частиною 2 ст. 126 ЦПК України передбачено, що документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст. 126, 127,449 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 , заінтересована особа: Державний виконавець Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Васильченко Михайло Михайлович, боржник: ОСОБА_4 на бездіяльність та дії державного виконавця залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до вказаного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням п. 15.5. Перехідних положень ЦПК України.

Повний текст ухвали складено 18.07.2022 року

Суддя: