Справа №705/2090/17
4-с/705/12/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2022 року м. Умань

Уманський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Єщенко О.І.,

за участю:

секретарів судового засідання Щербакової Л.А., Кузуб А.Т.,

боржника ОСОБА_1 ,

представника боржника ОСОБА_2 ,

стягувача ОСОБА_3 ,

представника стягувача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця,

ВСТАНОВИВ:

03.02.2022 ОСОБА_1 звернувся до Уманського міськрайонного суду Черкаської області зі скаргою на дії державного виконавця, в якій просив суд: визнати протиправними дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) Вельган Оксани Василівни при нарахуванні та стягнення аліментів із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на підставі виконавчого листа № 705/2090/17; 2/705/235/20, виданого Уманським міськрайонним судом Черкаської області 29 грудня 2020 року, за період після 15 червня 2021 року; припинити стягнення аліментів із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на підставі виконавчого листа № 705/2090/17; 2/405/235/20, виданого Уманським міськрайонним судом Черкаської області 29 грудня 2020 року, з 15 червня 2021 року.

Скаргу мотивував тим, що постановою Черкаського апеляційного суду від 10.12.2020 у справі № 705/2090/17 змінено рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 17.09.2020 та стягнуто з нього на користь ОСОБА_3 на утримання дітей: сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 9000 гривень, до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 17.05.2017. Постановою головного державного виконавця Уманського МВ ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кокот Н.В. від 30.12.2020 відкрито виконавче провадження № 64012558. Постановою від 30.12.2020 виконавче провадження передано до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) (далі відділ ДВС) та прийнято постановою головного державного виконавця відділу ДВС Вельган О.В. від 31.12.2020. Оскільки його донька ОСОБА_7 досягла повноліття ІНФОРМАЦІЯ_3 , 16.09.2021 він звернувся до головного державного виконавця із заявою про припинення примусового нарахування та стягнення аліментів на підставі виконавчого листа у зв`язку з припиненням дії рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 17.09.2020 в редакції постанови Черкаського апеляційного суду від 10.12.2020. 21.01.2022 на його адресу надійшло поштове відправлення від відділу ДВС, в якому серед іншого міститься розрахунок заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_1 , датований 14.01.2022 за № 747. Відповідно до цього розрахунку головним державним виконавцем відділу ДВС Вельган О.В. всупереч рішенню суду та поданої ним заяви проводилося здійснення нарахування аліментів в розмірі 9000,00 гривень після 15 червня 2021 року, чим штучно спричинено створення його заборгованості зі сплати аліментів в розмірі 493804,83 грн. Вважає, що такі дії державного виконавця є протиправними, а розмір нарахованих аліментів після 15.06.2021 підлягають скасуванню.

09.05.2022 ОСОБА_3 подано до суду заперечення проти скарги, в якому вона просила у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовити. Зазначила,що доводи скарги зводяться до власного тлумачення заявником закону, що суперечить чинному законодавству та не можуть бути підставою для задоволення такої скарги. Скаржником вже подано до суду позов про зменшення розміру аліментів і фактично у поданій позовній заяві ОСОБА_1 аналізував та не погоджувався з рішенням Уманського міськрайонного суду від 17.09.2020 про стягнення аліментів та постановою Черкаського апеляційного суду від 10.12.2020, що вже набрала законної сили, в зв`язку з чим йому було відмовлено у задоволенні позовних вимог. У поданій скарзі ОСОБА_1 знову обґрунтовує протиправність дій державного виконавця невідповідністю судового рішення, яке набрало законної сили і не підлягає оскарженню. Постанова Черкаського апеляційного суду від 10.12.2020 не вичерпує свою дію при досягненні повноліття однією з трьох дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і законних підстав для державного виконавця самостійно зменшувати розмір аліментів теж немає, оскільки в рішенні не зазначено, що аліменти становлять 3000 грн на кожну дитину, а чітко вказаний загальний розмір аліментів на утримання дітей на користь ОСОБА_3 із ОСОБА_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 9000 грн. Вимога скаржника щодо повного припинення стягнення аліментів є повною нісенітницею, порушенням закону, невиконанням судового рішення, оскільки дане судове рішення і виконавчий лист вичерпає свою дію лише 20.05.2033. Прохальна частина скарги про визнання протиправними дій головного державного виконавця відділу ДВС Вельган О.В. є спробою скаржника скасувати законне судове рішення, що набрало законної сили. Будь-які докази, які вказували б на порушення державним виконавцем чинного законодавства та прав боржника як сторони виконавчого провадження щодо виконання законного рішення суду, відсутні.

Особа, яка подала скаргу, ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 у судовому засіданні підтримали вимоги скарги та просили її задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в скарзі.

Стягувач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4 у судовому засіданні просили суд відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця з підстав, зазначених у запереченні проти скарги.

Головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) Вельган О.В. у судове засідання не з`явилась, 11.07.2022 надіслала на адресу суду клопотання, в якому просила скаргу ОСОБА_1 розглядати без участі представника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Крім того, на виконання листа суду від 25.05.2022 до клопотання головним державним виконавцем відділу ДВС додано належним чином завірені копію виконавчого провадження № 64012558.

Вислухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали скарги та докази, додані скаржником, суд дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 17 вересня 2020 року вирішено стягувати із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_8 на утримання дітей: сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , дочки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 15000,00 гривень, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 17.05.2017.

Постановою Черкаського апеляційного суду від 10 грудня 2020 року рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 17 вересня 2020 року змінено, зменшено розмір стягнутих аліментів з 15000,00 грн до 9000,00 грн.

На підставі постанови Черкаського апеляційного суду від 10.12.2020 Уманським міськрайонним судом Черкаської області 30.12.2020 видано виконавчий лист.

Постановою головного державного виконавця Уманського МВ ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кокот Н.В. від 30.12.2020, на підстави заяви стягувача ОСОБА_3 від 29.12.2020, відкрито виконавче провадження № 64012558.

Постановою від 30.12.2020 зазначене вище виконавче провадження передано у Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та постановою від 31.12.2020 прийнято головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Вельган О.В.

У ході примусового виконання виконавчого провадження головним державним виконавцем відділу ДВС Вельган О.В. було винесено низку постанов: про арешт майна боржника від 19.05.2021; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 01.09.2021; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання від 01.09.2021; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, спорядженим гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії від 01.09.2021; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 01.09.2021; про арешт коштів боржника від 14.01.2022; про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 17.01.2022.

07.09.2021 ОСОБА_1 ознайомився з матеріалами виконавчого провадження № 64012558, на підставі його заяви від 07.09.2021, поданої до головного державного виконавця відділу ДВС Вельган О.В.

16.09.2021 ОСОБА_1 звернувся до головного державного виконавця відділу ДВС Вельган О.В. із заявою, в якій просив припинити примусове нарахування та стягнення аліментів на підставі виконавчого листа № 705/2090/17 2/705/235/20, виданого 29.12.2020 Уманським міськрайонним судом Черкаської області, у зв`язку з припиненням дії рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 17.09.2020 в редакції постанови Черкаського апеляційного суду від 10.12.2020.

Зі скарги вбачається, що скаржнику стало відомо про неправомірні дії державного виконавця 21 січня 2021 року, коли отримав від відділу ДВС поштове відправлення, в якому серед іншого міститься розрахунок заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_1 , датований 14.01.2022 за № 747. Тому він вважає, що граничним строком на оскарження дій державного виконавця є 31.01.2022.

Враховуючи, що суд був позбавлений можливості перевірити зазначені скаржником ОСОБА_1 доводи, зазначені ним у скарзі, скарга була призначена до розгляду та відкладалась з метою дослідження матеріалів виконавчого провадження № 64012558.

Із досліджених у судовому засіданні матеріалів виконавчого провадження вбачається, що ОСОБА_1 за його заявою від 07.09.2021 знайомився з матеріалами виконавчого провадження та ним 16.09.2021 (суд бере до уваги вхідну дату відділу ДВС на заяві ОСОБА_1 , а саме 17.09.2021 за вх. № 4588) до відділу ДВС подана заява про припинення примусового нарахування та стягнення аліментів на підставі виконавчого листа № 705/2090/17 2/705/235/20, виданого 29.12.2020 Уманським міськрайонним судом Черкаської області, у зв`язку з припиненням дії рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 17.09.2020 в редакції постанови Черкаського апеляційного суду від 10.12.2020.

Стаття 126 ЦПК України визначає, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу. Про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою.

Відповідно до ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Станом на час звернення до суду 31.01.2022 (згідно з даними на поштовому відправленні) закінчився строк для звернення зі скаргою, визначений у статті 449 ЦПК України.

Зі скарги та доданих до неї матеріалів не вбачається, що скаржник був позбавлений можливості у строки, визначені ЦПК України, звернутись до суду зі скаргою на дії державного виконавця. При цьому суддя вважає, що самостійне звернення скаржника із заявою до відділу ДВС та не отримання ним відповіді на таке звернення, не є поважною причиною пропуску строку для звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця, оскільки особа вправі самостійно обирати спосіб захисту своїх порушених прав чи свобод.

Ні у скарзі, ні в подальших судових засіданнях ОСОБА_1 не просив суд поновити йому строк для звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця.

Суд не бере до уваги доводи представника скаржника ОСОБА_2 , що ОСОБА_1 було невідомо про подальше нарахування заборгованості зі сплати аліментів після подання заяви до відділу ДВС від 16.09.2021 про припинення стягнення за виконавчим листом, оскільки ОСОБА_1 після подання заяви від 16.09.2021 не звертався до відділу ДВС щодо результату розгляду його заяви та ним не було вчинено жодних дій щодо погашення наявної заборгованості по сплаті аліментів.

У зв`язку з чим зазначене є підставою для залишення без розгляду скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця, оскільки ним пропущено процесуальний строк для звернення до суду зі скаргою на рішення державного виконавця та він не просив суд поновити йому строк звернення до суду із скаргою.

При цьому, оскільки судом було призначено скаргу до розгляду, витребувано та досліджено матеріали виконавчого провадження № 64012558, суд вважає за необхідне розглянути скаргу по суті.

Скаржник ОСОБА_1 у скарзі посилається на те, що виходячи зі змісту судового рішення, яке лягло в основу виконавчого листа, на підставі якого здійснюється стягнення в межах виконавчого провадження № 64012558, рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 17.09.2020 в редакції постанови Черкаського апеляційного суду від 10.12.2020 вичерпало свою дію 15 червня 2021 року в день досягнення його донькою, ОСОБА_7 , повноліття. Скаржник зауважив, що на нього не може бути покладено обсяг відповідальності більший ніж той, який визначений судовим рішенням.

Постановою Черкаського апеляційного суду від 10 грудня 2020 року рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 17 вересня 2020 року змінено, зменшено розмір стягнутих аліментів з 15000,00 грн до 9000,00 грн. При цьому аліменти стягуються із ОСОБА_1 щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 17.05.2017.

За таких обставин, суд не вбачає іншого трактування рішення суду, яке вступило в законну силу, та на підставі якого із ОСОБА_1 стягуються аліменти.

Задоволення судом скарги ОСОБА_1 про визнання протиправними дії головного державного виконавця відділу ДВС Вельган О.В. при нарахуванні та стягненні аліментів з нього за період після 15 червня 2021 року та припинення стягнення аліментів з 15 червня 2021 року унеможливить подальше виконання рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 17.09.2020, зміненого постановою Черкаського апеляційного суду від 10.12.2020.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець є представником влади і здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України, та рішень інших органів (посадових осіб), виконання яких покладається на державну виконавчу службу, у порядку, передбаченому законом.

Метою виконавчого провадження є захист інтересів стягувачів шляхом здійснення сукупності передбачених законом заходів, спрямованих на дієве та ефективне виконання рішень суду та інших органів і посадових осіб, а посадові особи державної виконавчої служби при здійсненні виконавчого провадження наділені широким колом повноважень та зобов`язані неухильно дотримуватись прав і законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

За пунктом 18 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд постановляє ухвалу, яка має відповідати вимогам статей 210, 213, 387 ЦПК. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність було прийнято або вчинено відповідно до закону, у межах повноважень суб`єкта оскарження і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги. При цьому, визнаючи доводи скарги необґрунтованими і відмовляючи в її задоволенні, суд має зазначити в ухвалі, у зв`язку з чим і на підставі яких саме норм закону він дійшов такого висновку.

Тому враховуючи, що згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, доводи скаржника, що головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) Вельган О.В. неправомірно продовжують стягуватися із ОСОБА_1 аліменти за виконавчим листом № 705/2090/17, виданим Уманським міськрайонним судом Черкаської області 29.12.2020, за період після 15 червня 2021 року, не знайшли свого підтвердження в ході встановлення обставин у вказаній справі.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку, що дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) Вельган О.В. відповідають нормам Закону України «Про виконавче провадження», тому скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 4, 77, 81, 89, 258, 260, 261, 447-451 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 18 липня 2022 року.

Суддя О.І.Єщенко