Справа № 953/612/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" грудня 2022 р. м. Харків

Київський районний суд м.Харкова у складі:

Головуючого судді - Губської Я.В.,

за участю секретаря - Мордухович К.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (, м. Київ, вул.. Січових Стрільців 40) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 ) про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

10 січня 2022 року до Київського районного суду м. Харкова звернувся представник позивача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» з позовною заявою до ОСОБА_1 , в якій просив суд стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 111 225,84 грн. та судові витрати у розмірі 2270,00 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 08.08.2019 року між ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» та ОСОБА_2 було укладено Договір добровільного страхування наземного транспору №АМ 143715. Предметом даного договору були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Nissan» д.н.з. НОМЕР_1 . 13.10.2019 року ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Suzuki» д.н.з. НОМЕР_2 в м.Харкові, допустив зіткнення з автомобілем «Skoda» д.н.з. НОМЕР_3 та транспортним засобом «Nissan» д.н.з. НОМЕР_1 . Внаслідок ДТП вказаним автомобілям було завдано механічних пошкоджень. Постановою суду відповідача визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ст.. 124, ч.1 ст. 130 КУпАП. Вказали, що з заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування звернувся страхувальник та надав всі необхідні документи. На підставі даної заяви та наданих потерпілою стороною документів було складено страхові акти. На підставі вказаних актів ПрАТ «СК «ПЗУ Україна2 здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 111 225,84 грн. На адресу відповідача було направлено лист з вимогою у добровільному порядку сплатити суму страхового відшкодування, але по даний час сума боргу відповідачем не сплачена. У зв`язку з вищевикладеним представник позивача і був змушений звернутися до суду з даним позовом.

Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 20.01.2022 року відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника позивача. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду надав заяву, в якій визнав позовні вимоги в повному обсязі та просив розглянути справу за його відсутністю, при винесенні рішення покладався на розсуд суду.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч. 2ст.247ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, враховуючи визнання позову відповідачем, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1ст. 13 ЦПК Українисуд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1, 2ст. 12 ЦПК Україницивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Вимогами ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК Українипередбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ч. 4ст. 82 ЦПК України, яка визначає підстави звільнення від доказування, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно до положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (чи бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно постанови Московського районного суду м. Харкова від 09.12.2020 року 13.10.2019 року ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Suzuki» д.н.з. НОМЕР_2 в м.Харкові, допустив зіткнення з автомобілем «Skoda» д.н.з. НОМЕР_3 та транспортним засобом «Nissan» д.н.з. НОМЕР_1 . Внаслідок ДТП вказаним автомобілям було завдано механічних пошкоджень.

Вказаною постановою Московського районного суду м. Харкова від 09.12.2020 року ОСОБА_1 визнано винним у здійсненні правопорушень передбачених ст.124, ч.1 ст. 130 КУпАПі піддано адміністративному стягненню, а також стягнуто судовий збір. Зазначена постанова набрала законної сили.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553 / 99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Суд вважає, доведеним той факт, що відповідачем порушено вимоги Правил дорожнього рухуУкраїни.

З матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність пошкодженого з вини відповідача автомобіля «Nissan» д.н.з. НОМЕР_1 була застрахована в ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» у відповідності з договором страхування наземного транспорту №АМ143715 від 08.08.2019 року.

Цивільно - правова відповідальність відповідача не була застрахована.

В результаті настання страхового випадку ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» виплатило страхувальнику страхове відшкодування в розмірі 111 225,84 грн., що підтверджується платіжним дорученням.

Клопотань про призначення експертизи з приводу того, що встановлена вартість матеріального збитку суперечить дійсності, відповідач не заявляв. Крім того, доказів в обґрунтування того, що сума страхового відшкодування, яка сплачена позивачем не відповідає розміру спричинених збитків, є завищеною та відповідно є необґрунтованою, відповідачем також не надано та матеріалами справи не підтверджено.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про страхування», страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Згідно з пунктом 9 частини першої статті 7 Закону України «Про страхування» страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є обов`язковим.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Пунктом 2.1. статті 2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Суб`єктами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є страхувальники та інші особи, відповідальність яких застрахована, страховики, Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ), потерпілі (стаття 4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Відповідно до статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно із абзацом 1 пункту 22.1. статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до частини шістнадцятої статті 9 Закону України «Про страхування» страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком (частина перша статті 25 Закону України «Про страхування»).

В силу положень статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до частин першої, другої статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

За змістом частини 2 статті 1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до вимог статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи. відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоду, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та статті 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до вимог статті 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Така конструкція цивільно-правової відповідальності надає потерпілому можливість більш ефективно та оперативно захистити свої права та інтереси.

Таким, чином, оскільки в результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди, що сталася з вини ОСОБА_1 був пошкоджений автомобіль «Nissan» д.н.з. НОМЕР_1 , та ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» сплатив потерпілому відшкодування шкоди, враховуючи повне визнання позовних вимог відповідачем, вимоги ПАТ «СК «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 993 ЦК України, ст.ст.4, 6, 10, 12, 13, 81-83,95, 141, 206, 263-264, 268 Цивільно-процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (, м. Київ, вул.. Січових Стрільців 40)-задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 ) на Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (, м. Київ, вул.. Січових Стрільців 40)- страхове відшкодування в сумі 111 225,84 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 ) на Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (, м. Київ, вул.. Січових Стрільців 40) судовий збір в сумі 2270 грн.

На рішення суду першої інстанції протягом 30днівз дня його проголошення, може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Харківського апеляційного суду. У випадк проголошенн яв судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення,строк для апеляційного оскарження обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Відповідно до вимог п.15Перехідних положень ЦПК України(в ред. з 15.12.2017 року)до дня початкуфункціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя : Я.В. Губська