Справа № 206/4099/21
Провадження № 2/761/1910/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2022 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді Романишеної І.П.,

за участю секретаря Решти Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» про захист прав споживачів, відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2021 року позивач звернулася до Самарського районного суду м.Дніпроперовська з даним позовом.

Ухвалою Самарського районного суду м.Дніпроперовська від 18.10.2021 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою Самарського районного суду м.Дніпроперовська від 17.11.2021 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» про захист прав споживачів, відшкодування матеріальної та моральної шкоди, передано до Шевченківського районного суду м.Києва за підсудністю.

Обгрунтовуючи вимоги позивачем у позовній заяві стверджено, що 30.01.2020 року між позивачем та відповідічем укладено договір перевезення. 21.05.2020 року відповідачем було повідомлено позивача про те, що виконуючи розпорядження Уряду про тимчасове обмеження перетину державного кордону, спрямоване на запобігання поширенню на території України вірусу COVID-19, авіакомпанія МАУ змушена тимчасово припинити виконання регулярних рейсів, а тому відповідачем скасовано рейс, на який позивачем було придбано авіаквитки (в обидва напрямки) та сплачено кошти за перевезення багажу. Як вказує позивач, відповідачем не було запропоновано відшкодування на день подання позову виплату у будь-якій формі повної власності придбаних, але не використаних квитків для здійснення міжнародних повітряних перевезень. В досудовому порядку позивач направляла на адресу відповідача претензію про сплату повної вартості квитків в розмірі 14 273 грн., перевезення багажу в розмірі 1848 грн., компенсацію за відмову у перевезення проти волі двох пасажирів в розмірі 800 євро, моральної шкоди та витрат на правову допомогу, однак вказана претензія залишилася без належного реагування відповідача, що стало підставою для звернення до суду з цим позовом.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 16.12.2021 року справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.

09.08.2022 року ухвалою Шевченківськогорайонного суду м. Києва закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті .

В судовому засіданні 30.09.2022 року, представник відповідача подав відзив на позовну заяву. Протокольною ухвалою було поновлено відповідачу строк для подання вказаного відзиву.

Обгрунтовуючи заперечення стосовно заявлених вимог позивача, представник відповідача вказав у відзиві наступне. 30.01.2020 року придбано квитки № 341 та № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_2 та ОСОБА_3 для перевезення рейсами PS 791 - 19.03.2020 (Дніпро - Тель-Авів) та PS 792 - 03.04.2020 (Тель-Авів - Дніпро). Квитки придбано за посередництвом агенції TTN BUSINESS TRAVEL MANAGEMENT (код IATA 72324840, що вказаний в правому верхньому хутку квитків). Внаслідок зазначеної операції МАУ отримано 13839 грн. Кошти, що перевищують вказану суму (14273 - 13839 = 434 грн.) є агентською винагородою за послуги з пошуку і оформлення квитків та інші послуги, що були надані агенцією на користь позивачки. У випадку придбання квитків через офіційний сайт МАУ чи у касі МАУ пасажир не сплачує додаткового збору. Також 13.02.2020 придбано 2 квитки для перевезення по одному місцю зареєстрованого багажу до / з Тель-Авіву . МАУ отримано 1848 грн. В подальшому, 11.03.2020 дати перельоту змінено на 24.05.2020 та 07.06.2020 відповідно, у зв`язку із чим оформлено квитки № 594 та № 595, копії яких додаються до відзиву.

Представник вказує, що згідно п. 31.2 Правил МАУ «Авіакомпанія або агент з продажу ознайомлює пасажира з цими Правилами, умовами договору повітряного перевезення і правилами застосованого тарифу під час здійснення бронювання та/або придбання квитка шляхом розміщення відповідної інформації на Інтернет-сайті Авіакомпанії або безпосередньо в місці продажу квитка». Факт придбання квитків є підтвердженням укладення договорів повітряного перевезення, умови яких розміщено в місцях продажу квитків і на офіційному сайті МАУ, та є обов`язковими для сторін договору. В приєднаних до позовної заяви роздруківках електронних квитків, на підставі міжнародних резолюцій ІАТА (Міжнародної Асоціації Повітряного Транспорту) розміщено обов`язкове повідомлення на підтвердження вищезазначеного твердження відповідача: «Carriage and other services provided by the carrier are subject to Contract of Carriage and Passenger and Baggage Carriage Rules which are hereby incorporated by reference» що перекладається як «Перевезення та інші послуги, що надаються перевізником, регулюються Договором перевезення та Правилами перевезення пасажирів і багажу, які включені в цей документ шляхом посилання».

У подальшому, через запровадження на усій території України карантинних заходів, направлених на запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19 та забороною виконання рейсів для перевезення пасажирів з туристичною метою, відповідач був змушений скасувати придбані позивачкою рейси, про що позивач була проінформована.

На переконання представника відповідача, скасування рейсів позивачки сталося за дії непереборних обставин, виникнення і перебіг яких не залежав від авіакомпанії МАУ. Вищенаведені обставини в поєднанні з умовами укладених договорів перевезення виключають право позивачки на отримання заявленої нею компенсації за скасування рейсів.

У зв`язку зі скасуванням рейсів, для можливого вирішення ситуації, пасажирам пропонувалось безкоштовне переоформлення їх квитків на пізніші дати або ж обмін квитка на промокод з додатковим бонусом у розмірі 25% від його вартості. Пасажиркою було прийнято зазначену пропозицію щодо оформлення промокоду, що підтверджується зверненням позивача до МАУ 20.05.2020 із заявою «Обменять билет на электронные деньги», приєднаною до позову, заповненою нею на сайті МАУ. 21.05.2020 року на електронну пошту пасажирки МАУ направлено промокод з додатковим бонусом у розмірі 25% від вартості квитків, котрий долучено до позову.

Відповідачем надано відповідь на претенцію позивача, якою повідомлено, що скасування рейсів сталося через незалежні від авіакомпанії обставини (форс-мажор), за існування і впливу яких виплата компенсації не передбачена, що пасажиркою самостійно обміняно її квитки на промокод, що є окремим договором і не передбачає повернення коштів до спливу 2-річного терміну з моменту оформлення промокоду, а також повторно доведено до відома пані ОСОБА_1 правила використання промокодів.

У відповідності до розділу сайту МАУ «Правила використання промокоду» (https://www.flyuia.com/ua/ua/information/promo-code-application-rules-special-conditions), «Отримання пасажиром промокоду є підтвердженням його згоди на відшкодування вартості повітряного перевезення за невикористаним квитком у вигляді промокоду. Зобов`язання МАУ в істині відшкодування вартості невикористаного квитка вважаються повністю виконаними та припиняються з моменту отримання пасажиром промокоду. Зобов`язання МАУ за промокодом, передбачені цими Правилами, є самостійним зобов`язаннями, непов`язаними із зобов`язаннями за невикористаним квитком».

Представник відповідача також стверджує, що строк повернення коштів не настав, оскільки заява про повернення коштів була направлена, ще до моменту спливу чинності промокоду. Також, протягом зазначеного проміжку часу пасажирка звернулася до суду з позовом від 31.08.2021 р. Крім того, представник відповідача не погоджується з заподіянням позивачу моральної шкоди, оскільки позов не містить жодних допустимих та належних доказів в обгрунтування наявності та розміру моральної шкоди, протиправності поведінки заподіювача та вини останнього в її заподіянні, а також пояснень стосовно підстав для визначення її конкретного розміру.

З огляду на викладені твердження у відзиві, відповідач вважає, що позов є безпідставним та необгрунтованим, тому просить суд відмовити у його задоволенні.

Відповідь на вказаний відзив від позивача до суду не надходила.

В судове засідання сторони не з`явилися, повідомлялися про дату, час та місце розгляду справи, представник відповідача подав заяву про розгляд справи за його відсутності, вказавши, що заперечує проти задоволення вимог та просить відмовити у позові в повному обсязі.

В матеріалах справи міститься заява позивача про розгляд справи за її відсутності.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов таких висновків.

Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що позивач придбала електронні авіаквитки № НОМЕР_2 та № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_2 та ОСОБА_3 для перевезення рейсами PS 791 - 19.03.2020 (Дніпро - Тель-Авів) та PS 792 - 03.04.2020 (Тель-Авів - Дніпро). 13.02.2020 придбано 2 квитки для перевезення по одному місцю зареєстрованого багажу за вказаними рейсами.

Судом встановлено, що вказані квитки були придбані за посередництвом агенції TTN BUSINESS TRAVEL MANAGEMENT, а позивачем сплачено за вказані квитки грошові кошти в розмірі 16 121 грн.

Разом з тим, у зв`язку з розпорядженням КМУ України від 14 березня 2020 р. № 287-р, відповідачем скасовано рейс, на який позивачем було придбано авіаквитки.

Надалі скасовані авіарейси PS 791 - 19.03.2020 та PS 792 - 03.04.2020 було перенесено на 24.05.2020 та 07.06.2020 р., котрі також було скасовано внаслідок пандемії Covid-19.

Разом з тим, як убачається з виписки з електронної пошти долученої до позовної заяви, позивачем було направлено електронне звернення на електронну пошту відповідача стосовно обміну квитків на електронні гроші. У відповідь на звернення позивача було проінформовано позивача про те, що використати відповідний промокод 7E1TF3H6, вона може на офіційному сайті авіакомпанії, вказавши номер отриманого промокоду, а також відомості пасажира.

16.06.2021 року відповідач отримав претензію позивача стосовно сплати коштів за невикористані квитки.

Як убачається з відповіді від 17.07.2021 року, позивачу було відмовлено у виплаті вказаних у претезії коштів, оскільки позивач на власний розсуд створила заявку на отримання промокоду на повну вартість невикористаних квитків з бонусом у 25% для майбутніх мандрівок з авіакомпанією МАУ. Отримання пасажиром промокоду є підтвердженням його згоди на відшкодування вартості повітряного перевезення за невикористані квитки у вигляді промокоду. Позивача також повідомлено про те, що промокод активний та може бути використаним впродовж 2 років, з моменту видачі до 18.02.2023 р. Якщо пасажир з будь-яких причин не використає промокод, він має право, але не раніше після спливу 2 років з дня оформлення промокоду, повернути суму, на яку було оформлено промокод, за виключенням суми додаткового бонусу.

Із встановлених судом обставин слідує, що між сторонами склалися правовідносини у сфері міжнародного авіаційного перевезення пасажирів та багажу.

Станом на день укладення договору перевезення між сторонами, у сфері міжнародних авіаційних перевезень пасажирів та багажу, спірні правовідносини регламентовано Конвенцією про уніфікацію деяких правил міжнародних повітряних перевезень (далі-Монреальська конвенція), Повітряним кодексом України (далі-ПК України) та Авіаційними правилами України «Правила повітряних перевезень та обслуговування пасажирів і багажу», затвердженими наказом Наказ Державної авіаційної служби України 26 листопада 2018 року № 1239 (далі - Авіаційні правила України).

Згідно з ч. 1 ст. 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та Закону України Про міжнародне приватне право, законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору (ч. 2 ст. 3 ЦПК України).

Аналогічне положення міститься у ч. 2 ст. 3 ПК України.

Відповідно до преамбули ПК України цей закон встановлює правові основи діяльності в галузі авіації.

Згідно з ч. 1 ст. 3 ПК України дія цього Кодексу поширюється на фізичних та юридичних осіб незалежно від форми власності та відомчої підпорядкованості, які провадять діяльність у галузі авіації та використання повітряного простору України.

Згідно з п. 78 ч. 1 ст. 1 ПК України, повітряне перевезення - перевезення пасажирів, багажу, вантажу або пошти, яке здійснюється повітряним судном на підставі відповідного договору повітряного перевезення, а відповідно до п. 50 ч.1 ст. 1 вказаного Кодексу, квиток (пасажирський квиток та багажна квитанція) - виданий перевізником (його агентом) документ, у тому числі електронний, який містить умови договору перевезення, повідомлення, польотні та пасажирські купони.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 3 Монреальської Конвенції, для перевезення пасажирів оформлюється індивідуальний або груповий перевізний документ, який містить: а) зазначення пунктів відправлення й призначення; b) якщо пункти відправлення й призначення знаходяться на території однієї й тієї самої держави-сторони, а одна чи декілька передбачених зупинок знаходяться на території іншої держави, - зазначення, принаймні, однієї такої зупинки. Замість документа, згаданого в пункті 1, можуть використовуватися будь-які інші засоби, які зберігають інформацію, зазначену в цьому пункті. Якщо використовується будь-який з таких інших засобів, перевізник пропонує надати пасажиру інформацію, збережену таким чином, письмово.

Згідно змісту Розділу III Авіаційних правил України, повітряні перевезення виконуються на підставі договору між авіаперевізником і пасажиром. Укладення договору повітряного перевезення та його умови підтверджуються квитком, який видається пасажиру авіаперевізником або агентом з продажу. Квитанція є підтвердженням укладення договору про перевезення та відображають його умови. Квиток надає право пасажиру на переліт відповідним рейсом (рейсами) і зобов`язує перевізника здійснити відповідне перевезення пасажира та його багажу, а також надати інші послуги, пов`язані з перевезенням, згідно з умовами договору перевезення, крім випадків, визначених у пункті 4 цієї глави.

Умови договору додаються до квитка і мають містити інформацію для пасажирів про обмеження відповідальності під час перевезення пасажира та багажу, про податки і збори; час початку та закінчення реєстрації на рейс, посадки у повітряне судно; інформацію щодо зареєстрованого багажу та ручної поклажі; строки пред`явлення претензій щодо неналежного перевезення пасажирів та багажу; інформацію щодо заборони перевезення окремих речей у зареєстрованому багажі або у ручній поклажі; права пасажирів у разі відмови у перевезенні, скасування чи тривалої затримки рейсу; адресу авіаперевізника, за якою пасажири мають змогу направляти свої звернення; іншу інформацію, яку авіаперевізник вважає необхідною для пасажира.

Умови договору повітряного перевезення не мають суперечити положенням Монреальської конвенції, Повітряного кодексу України та цих Авіаційних правил.

Як вказано у Розділі XIV Авіаційних правил України, авіаперевізник може затримати або скасувати рейс як з комерційних причин, так і з причин, які не залежать від нього. Авіаперевізник повинен ужити всіх необхідних заходів для уникнення затримки повітряного перевезення пасажирів і багажу.

У разі виникнення надзвичайних обставин авіаперевізник має право без повідомлення пасажира скасувати чи затримати рейс або анулювати раніше підтверджене бронювання. В інших випадках авіаперевізник або його агент з продажу зобов`язаний попередити пасажира про затримку або скасування рейсу не пізніше ніж за три години до початку реєстрації.

Частиною 16 ст. 100 ПК України визначено, що пасажир має право на компенсацію від авіаперевізника і надання допомоги у разі відмови у перевезенні, скасування чи тривалої затримки рейсу, зниження класу обслуговування пасажиру в порядку, встановленому цим Кодексом, авіаційними правилами України та міжнародними договорами України.

При цьому ст. 29 Монреальської конвенції передбачено, що під час перевезення пасажирів, багажу та вантажу будь-який позов стосовно заподіяної шкоди, незалежно від його підстави, чи то на підставі цієї Конвенції, договору, у зв`язку з правопорушенням або на будь-якій іншій підставі, може бути поданий лише відповідно до умов і меж відповідальності, які передбачені цією Конвенцією, без шкоди для визначення кола осіб, що мають право на позов, та їхніх відповідних прав. При будь-якому такому позові штрафи, штрафні санкції чи будь-які інші виплати, що не стосуються компенсації фактичної шкоди, не підлягають стягненню.

Порядок застосування компенсації пасажирам у разі відмови у повітряному перевезенні, скасування або затримки рейсів, станом на день виникнення спірних правовідносин був регламентовано розділом XV Авіаційних правил України.

Положення вказаного розділу застосовуються до пасажирів регулярних та чартерних рейсів, яким відмовлено у перевезенні проти їхньої волі, або рейс яких скасовано чи затримано, за умови, що пасажир має підтверджене бронювання на відповідний рейс та, за винятком випадку скасування, зазначеного у розділі XIV цих Авіаційних правил, присутній для проходження реєстрації у час, передбачений правилами авіаперевізника та письмово зазначений (включаючи електронні засоби), або, якщо час реєстрації не зазначено, не пізніше ніж за 45 хвилин до часу відправлення чи забронював рейс, який було затримано/перенесено авіаперевізником або фрахтувальником повітряного судна (туроператором) на інший рейс, незалежно від причин.

Якщо пасажирам відмовлено у перевезенні проти їхньої волі, авіаперевізник має виплатити їм компенсацію у таких розмірах: 250 євро - для рейсів дальністю 1500 кілометрів або менше; 400 євро - для рейсів дальністю понад 1500 до 3500 кілометрів; 600 євро - для рейсів дальністю понад 3500 кілометрів. Під час визначення відстані за основу береться останній пункт, у якому відмова від перевезення або невиконання рейсу, який було раніше заплановано та на який заброньовано принаймні одне місце, створить затримку прибуття пасажирів у запланований час, п.5 глави 2 розділу XV Авіаційних правил України.

Аналогічне положення міститься також в ч.5 ст.104 ПК України.

У пункті 3 глави 3 розділу XV Авіаційних правил України визначено, що авіаперевізник не зобов`язаний сплачувати компенсацію відповідно до пунктів 5, 6 глави 2 цього розділу, якщо він може надати підтвердження того, що причиною скасування рейсу була дія надзвичайних обставин або непереборної сили, якій не можна було запобігти, навіть якби було вжито усіх заходів.

Суд, вбачає обгрунтованим посилання представника відповідача на п. 15.3 Правил МАУ, в якому визначено, що у разі дії надзвичайних обставин (в тому числі, але не виключно, військові дії, масові безлади, заколоти чи загроза їх виникнення, диверсії, ембарго, пожежі, паводки, емлетруси чи інші стихійні лиха, терористичні акти, вибухи, пандемії, епідемії, оголошення карантину, метеорологічні умови, не сумісні з безпечним виконанням рейсу, дії чи бездіяльність державних органів, рішення органів, що здійснюють керівництво у сфері повітряного сполучення, страйки, технічні перешкоди, що виникли внаслідок відмови чи збоїв, несправностей систем електропостачання, зв`язку, комунікацій, обладнання, програмного забезпечення), тобто обставин, які призводять до тривалої затримки або скасування одного або більше рейсів, навіть якщо перевізником було вжито всіх розумних заходів, щоб запобігти затримкам або скасуванням, Авіакомпанія має право без повідомлення пасажира скасувати чи затримати рейс, або анулювати раніше підтверджене бронювання.

Згідно ст. 13 ч. 1, 3 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

В постановах Верховного Суду від 08.08.2019 р. у справі №450/1686/17 та від 15.07.2019 р. у справі №235/499/17 зазначено, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову.

Позивач при зверненні до суду посилається на положення ч.5 ст. 104 ПК України, а також на положення Авіаційних правил України, якими передбачено, що якщо пасажирам відмовлено у перевезенні проти їхньої волі, перевізник має виплатити їм компенсацію у таких розмірах: 250 євро - для рейсів дальністю до 1500 кілометрів; 400 євро - для рейсів дальністю від 1500 до 3500 кілометрів; 600 євро - для рейсів дальністю понад 3500 кілометрів. Під час визначення відстані за основу береться останній пункт, у якому відмова від перевезення або невиконання рейсу, який було раніше заплановано та на який заброньовано принаймні одне місце, створить затримку прибуття пасажирів у запланований час.

Відповідно до ч. 1 ст. 922 ЦК України, ст. 19 Монреальської конвенції, Розділу XXVI Авіаційних правил України, перевізник не відповідає за шкоду, заподіяну внаслідок затримки, якщо доведе, що він, його працівники та агенти (з продажу та/або обслуговування) вжили всіх можливих заходів для того, щоб уникнути шкоди, або що він (вони) не мав (мали) змоги вжити таких заходів.

Між тим, позивачу не було відмовлено у перевезенні проти її волі, а відбулось скасування рейсу на виконання вимог законодавства, оскільки Урядом було прийнято рішення заборони всіх міжнародних перевезень в тому числі авіаційних в силу надзивайних обставин, які виникли внаслідок пандемії COVID-19.

Тобто обставин, передбачених вимогами чинного законодавства на момент виникнення спірних правовідносин, які б передбачали виплату позивачу компенсації в розмірі 800 євро, судом не встановлено.

Згідно ч.1 ст.104 ПК України, у разі якщо авіаперевізник мотивовано очікує на відмову пасажирам у посадці на рейс, він зобов`язаний провести опитування з метою виявлення пасажирів, готових відмовитися від свого підтвердженого бронювання в обмін на узгоджену між пасажиром, який за власним бажанням відмовляється від посадки на рейс, та перевізником винагороду. Крім виплати винагороди, авіаперевізник зобов`язаний запропонувати пасажиру на вибір: 1) відшкодування впродовж семи днів, яке має бути виплачено готівкою, електронним банківським переказом, банківськими дорученнями або банківськими чеками чи, за наявності засвідченої у письмовій формі згоди пасажира, у вигляді дорожніх чеків, повної вартості квитка за ціною, за якою його придбано, за невикористану частину квитка та за використану частину або частини квитка, якщо рейс більше не задовольняє потреби пасажира, а також за потреби забезпечити зворотний рейс у початковий пункт відправлення за першої можливості; 2) зміну маршруту, яка здійснюється за відповідних транспортних умов: до кінцевого пункту призначення - за першої можливості або у пізніший час за бажанням пасажира та за наявності вільних місць.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач в добровільному порядку погодилася на отримання промокоду від авіакомпанії, хоча мала змогу звернутися до відповідача з вимогою про повернення коштів в грошовому еквіваленті за невикористані квитки. Про умови використання отриманого промокоду позивач була проінформована, разом з тим, вказаний промокод станом на день звернення до суду з цим позовом є дійсним та міг бути використаний позивачем. Разом з тим, суд враховує те, що після закінчення дії вказаного промокоду відповідача, позивач не позбавлена можливості у разі не використання з будь-яких підстав наданого за її згодою промокоду, отримати в добровільному порядку грошові кошти за невикористані квитки, а тому у даному випадку суд не вбачає підстав для задоволення вимоги у частині стягнення з відповідача на користь позивача повної вартості квитків та додаткових послуг на перевезення багажу.

Стосовно стягнення компенсації моральної шкоди, то суд вказує на наступне.

Відповідно до положень ст. 29 Монреальської Конвенції міжнародний повітряний перевізник за заподіяну шкоду несе тільки майнову відповідальність, розмір якої обмежений реальними та документально доведеними збитками.

Не передбачено можливості відшкодування моральної (немайнової) шкоди і умовами договору повітряного перевезення, укладеного між сторонами.

З урахуванням викладеного, суд не вбачає правових підстав для завдолення вимог позивача про відшкодування моральної шкоди.

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Європейський суд з прав людини зауважив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи викладене вище, підстав для задоволення позовних вимог про стягнення компенсації, суд не вбачає.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову, то з відповідача не підлягає стягненню судові витрати.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 258, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволені позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» про захист прав споживачів, відшкодування матеріальної та моральної шкоди, - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити сторін:

ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ;

Приватне акціонерне товариство «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України»: м.Київ, вул.Лисенка, 4, .

Повний текст рішення складено 02.12.2022 року.

СУДДЯ І.П. РОМАНИШЕНА