22-ц/804/383/22
233/2841/15-ц

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2022 року Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Халаджи О. В.

суддів: Кішкіної І.В., Никифоряка Л.П.,

секретар Гладух О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на ухвалу Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 07 жовтня 2021 року про відстрочення виконання рішення у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором (суддя першої інстанції Малінов О.С.),

В С Т А Н О В И В:

13 серпня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області із заявою про відстрочення виконання постанови Донецького апеляційного суду від 20 липня 2021 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 07 жовтня 2021 року з урахування ухвали про виправлення описки від 30 грудня 2021 року заяву ОСОБА_1 , стягувач Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», про відстрочення виконання рішення суду у цивільній справі № 233/2841/15-ц за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

Відстрочено ОСОБА_1 виконання постанови Донецького апеляційного суду від 20 липня 2021 року у цивільній справі 233/2841/15-ц за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором до 20 липня 2022 року.

Із вказаною ухвалою суду не погодилась представник банку ОСОБА_2 , та подала апеляційну скаргу, вважає, що вона постановлена з порушенням норм процесуального права, що мають значення та невідповідності висновків суду обставинам справи.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що матеріальний стан боржника не є безмовною підставою для відстрочення виконання рішення, інформація, що ОСОБА_1 через відсутність офіційного працевлаштування перебуває на обліку у Центрі зайнятості в матеріалах справи відсутня, що говорить проте, що ОСОБА_1 не має наміру офіційно працевлаштовуватися, проте не доводить відсутність в нього інших джерел доходу, особистого майна за рахунок якого може бути погашено борг.

Вказує на те, що в заява про відстрочення виконання рішення, заявник вказує, що при відстроченні виконання рішення суду, протягом року зможе погасити кредитне зобов`язання, проте такі посилання без конкретних заходів, які заявник має на меті вчинити для виконання рішення суду на сьогодні є лише припущенням, оскільки не мають ніякого документального підтвердження.

ОСОБА_2 просила ухвалу Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 07 жовтня 2021 року скасувати та відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про відстрочення виконання постанови Донецького апеляційного суду від 20 липня 2021 року.

Від ОСОБА_1 , відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Від учасників справи надійшли заяви про розгляд справи без їхньої участі.

Згідно із ч. 2ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або часткове і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, щорішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 12.03.2021 року у задоволені позову Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено повністю.

Постановою Донецького апеляційного суду від 20 липня 2021 року рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 12 березня 2021 року скасовано, позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за тілом кредиту за кредитним договором від 10.03.2010 року станом на 31.05.2015 року в сумі 14571,36 грн, в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Відповідно до інформації, наданої Костянтинівським відділом державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 24.09.2021 за № 1717-13/54303, згідно даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень на виконанні виконавчого листа за № 233/2841/15-ц про стягнення боргу з ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 ) на користь АТ КБ «Приватбанк» у розмірі 14571,36 грн. не надходило.

Відповідно до довідки КП «СЄЗ № 1» від 01.08.2021 до складу сім`ї ОСОБА_1 , 1980 року народження, входять: дружина ОСОБА_3 , 1984 року народження, діти ОСОБА_4 , 2008 року народження, ОСОБА_5 , 2015 року народження.

Згідно з відомостями з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 30.07.2021 за № 518, ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , у період з 1 кварталу 2020 року по 1 квартал 2021 року доходів не має.

Задовольняючі заяву про відстрочення виконання постанови, суд першої інстанції дійшов висновку, що вказані ОСОБА_1 обставини у своєї заяві, істотно ускладнюють виконання рішення суду.

Апеляційний суд не погоджується з даним висновком суду першої інстанції.

Відповідно дост.129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання.

Згідно з частинами 1, 2статті 18 ЦПК Українисудові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до частини 1статті 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 N 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 N 11-рп/2012); відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece), від 19 березня 1997 року, п. 40, ReportsofJudgmentsandDecisions 1997-II); за певних обставин затримка з виконанням судового рішення може бути виправданою, але затримка не може бути такою, що спотворює сутність гарантованого пунктом 1 ст. 6 Конвенції права (рішення у справі "ІммобільяреСаффі" проти Італії", N 22774/93, п. 74, ECHR 1999-V).

Відповідно до статті 435 ЦПК Україниза заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Підставою для відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Право сторони звернутися із заявою про розстрочку виконання рішення суду передбачене також статтею 33 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якою сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо).

Системний аналіз зазначених норм законодавства свідчить, що закон не передбачає конкретного переліку обставин, які є підставою для розстрочення виконання рішення суду, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи.

Підставою для застосуваннястатей 435 ЦПК Україниі 33Закону України «Про виконавче провадження`є виняткові обставини, які перешкоджають належному виконанню рішення суду, ускладнюють його виконання або роблять неможливим.

Вирішуючи питання щодо можливості відстрочення чи розстрочення виконання рішення, суд повинен враховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору та інші обставини. Матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для розстрочення чивідстрочення виконання рішеннясуду і підлягає оцінці у сукупності з іншими фактичними обставинами.

Обставинами, які утруднюють виконання рішення, можуть бути тільки ті обставини, які існують насправді і які безпосередньо не дозволяють виконати судове рішення в обсязі, строки та в порядку, визначеному в ньому.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.10 Постанови від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», задоволення заяви про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи із особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду (хвороба боржника або членів його сім`ї, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Європейський суд з прав людини у своїй практиці звертає увагу, що несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно якої "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру..", а у системному розумінні даної норми та національного закону, суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале невиконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи.

До того ж, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв`язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого невиконання. Межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом. Обставини, які зумовлюють надання розстрочки виконання рішення суду повинні бути об`єктивними, непереборними, іншими словами - виключними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення. Отже, питання щодо надання розстрочки (відстрочки) виконання рішення суду повинно вирішуватися судами із дотриманням балансу інтересів сторін, які приймають участь у справі.

Встановлено, що рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 12.03.2021 року у задоволені позову Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено повністю.

Постановою Донецького апеляційного суду від 20 липня 2021 року рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 12 березня 2021 року скасовано, позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за тілом кредиту за кредитним договором від 10.03.2010 року станом на 31.05.2015 року в сумі 14571,36 грн, в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Відповідно до інформації, наданої Костянтинівським відділом державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 24.09.2021 за № 1717-13/54303, згідно даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень на виконанні виконавчого листа за № 233/2841/15-ц про стягнення боргу з ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 ) на користь АТ КБ «Приватбанк» у розмірі 14571,36 грн. не надходило.

Відповідно до довідки КП «СЄЗ № 1» від 01.08.2021 до складу сім`ї ОСОБА_1 , 1980 року народження, входять: дружина ОСОБА_3 , 1984 року народження, діти ОСОБА_4 , 2008 року народження, ОСОБА_5 , 2015 року народження.

Згідно з відомостями з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 30.07.2021 за № 518, ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , у період з 1 кварталу 2020 року по 1 квартал 2021 року доходів не має.

Обгрунтовуючи заяву про відстрочку виконання рішення суду, ОСОБА_1 , посилається на те, що у нього на утриманні двоє малолітніх дітей, 2008 та 2015 року народження на даний час відсутні кошти виконати рішення в повному обсязі, а застосування відстрочки виконання рішення не завдасть шкоди стягувачу. Зазначав, що протягом року кредит буде погашено.

Проте, зазначені обставини не є в розумінні статті 435 ЦПК України винятковими та такими, що істотно ускладнюють виконання рішення суду або роблять його неможливими.

Колегія суддів погоджується з доводами апелянта що заявник не довів належними та допустимими доказами обставини, які мають характер особливих або виняткових та які б давали підстави длявідстрочення виконання рішеннясуду відповідно до статті 435 ЦПК України.

Заявником не надано жодного доказу на підтвердження своїх доводів, що заборгованість буде погашена протягом року, оскільки як вбачається з матеріалів справи офіційно ОСОБА_1 не працює, та як правильно зауважив представник Банку, заявником не надано інформації що він перебуває у Центрі зайнятості для офіційного працевлаштування, що підтвердило б його намір погасити заборгованість пере Банком.

Обставини, на які заявник посилається для відстрочення виконання судового рішення, не є достатніми і винятковими. Добровільного часткового погашення заборгованості боржником не здійснювалось, а фактна який посилається заявник, не є підставою для відстрочки виконання рішення, яке набрало законної сили.

Судова колегія дійшла висновку, що заявником не наведено та не надано належних та допустимих доказів існування обставин, що істотно ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим.

На підставі викладеного, ухвалу Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 07 жовтня 2021 року слід скасувати, у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відстрочку виконання постанови Донецького апеляційного суду від 20 липня 2021 року - відмовити.

Отже, ухвала суду першої інстанції постановлено з порушенням норм процесуального права, що відповідно до ст. 376 ЦПК України є підставою для її скасування.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-382 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Ухвалу Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 07 жовтня 2021 року скасувати.

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про відстрочення виконання постанови Донецького апеляційного суду від 20 липня 2021 року відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят гривень).

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 12 липня 2022 року.

Судді: О.В. Халаджи

І.В. Кішкіна

Л.П. Никифоряк