САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Справа 206/732/22
Провадження 2/206/499/22
УХВАЛА

"13" червня 2022 р. Суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська Румянцев О.П. ознайомившись з позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про стягнення боргу та процентів за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

18 лютого 2022 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу та процентів за договором позики. Разом із позовом позивач подала заву про звільнення її від сплати судового збору до ухвалення судового рішення у зв`язку із скрутним матеріальним станом.

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 21 лютого 2022 року, в задоволенні заяви ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовлено, позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

Положеннями ч.ч.1, 3 ст.136 ЦПК України, передбачено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про судовий збір» та ст. 136 ЦПК України, підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору зменшення розміру судового збору або звільнення від його сплати є врахування судом майнового стану сторони.

Вказаною нормою передбачено право суду, а не його обов`язок щодо відстрочення від сплати судового збору, при цьому, статтею 129 Конституції України, як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

10 червня 2022 року на адресу суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви в якій вона просить звільнити її від сплати судового збору на строк до ухвалення судового рішення та відкрити провадження у справі.

Як вбачається з матеріалів заяви, позивач не зверталася до суду із клопотанням про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру, тому у суду не було підстав для вирішення даного питання.

Перевіривши подану заяву та додані до неї матеріали, суддя приходить до висновку, що недоліки зазначені в ухвалі Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 21 лютого 2022 року позивачем не усунуті, а саме позивачем не подано до суду заяву, яка б відповідала вимогам ч.4 ст.177 ЦПК України, у зв`язку з чим позовну заяву слід вважати не поданою та повернути її позивачу.

Відповідно ч.3 ст.185 ЦПК України, якщо заявник відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 ЦПК України, сплатить суму судового збору заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше позовна заява вважається неподаною і повертається заявнику.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.175, 177, 185, 258-260, 353-354 ЦПК України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу та процентів за договором позики вважати неподаною та повернути позивачу.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.П.Румянцев