Справа № 721/521/21
Провадження 2/721/38/2022
У Х В А Л А

Іменем України

Путильський районний суд Чернівецької області в складі:

Головуючого судді: Проскурняка С.П.

за участю секретаря: Кіщука А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Путила Чернівецької області цивільну справу за позовом Акціонерного Товариства «Сенс-Банк» до ОСОБА_1 , Головного управління Державної податкової служби у Чернівецькій області, третя особа Путильський районний відділ державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) про звільнення майна з-під арешту, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , Головного управління Державної податкової служби у Чернівецькій області, третя особа Путильський районний відділ державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) про звільнення майна з-під арешту.

Ухвалою Путильського районного суду Чернівецької області залучено до участі у справі правонаступника позивача АТ "Альфа-Банк", Акціонерне товариство «Сенс банк».

Під час розгляду справи до суду від представника відповідача ОСОБА_1 надійшло клопотання про закриття провадження по справі, у зв`язку з тим, що спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

В судове засідання представник позивача не з`явився від нього до суду надійшло письмове заперечення щодо заявленого клопотання в даному запереченні зазначає, що нормами КПК України 1960 року не було визначено процесуального порядку скасування арешту майна за зверненням осіб, які не є учасниками кримінального провадження, а тому вважає, що єдиним способом захисту порушеного права позивача є звернення до суду з цивільним позовом.

Представник відповідача ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, від нього до суду надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутності.

Представник Головного управління Державної податкової служби у Чернівецькій області в судове засідання не з`явився, від нього до суду надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутності. При розгляді справи просить врахувати інтереси держави.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, від нього до суду надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутності.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, - ... У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи вразі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється

Враховуючи те, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, а тому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України.

Суд вивчивши матеріали справи, вважає, що провадження по справі слід закрити, з наступних підстав.

Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) розуміється здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

Під правоздатністю пред`являти позови, вимагати відшкодування шкоди й домагатися рішення суду розуміється право подання позову до суду, який наділений повноваженнями розглядати питання фактів і прав, що стосуються конкретного спору, з метою постановлення рішення, що матиме обов`язкову силу (рішення ЄСПЛ від 23 червня 1981 року у справі «Ле Конт, Ван Левен і Де Мейєр проти Бельгії», заяви № 6878/75, 7238/75).

Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Судом встановлено, що ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 22 лютого 2011 року, вирок Путильського районного суду Чернівецької області від 24 грудня 2010 року змінено. Пом`якшено ОСОБА_1 призначене покарання за ст.ст.27 ч.2, 368 ч.2 КК України, визначивши його із застосуванням ст.69 КК України у виді шести років позбавлення волі з конфіскацією майна. /а.с.78-83/.

На підставі виконавчого листа № 1-71/2010, виданого 25 січня 2013 року Путильським районним судом Чернівецької області, згідно якого конфісковано все майно у ОСОБА_1 , Путильський районний відділ державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) накладено арешт на все майно ОСОБА_1 /а.с.51,52/.

Відповідно до п.1.1 Договору іпотеки від 16.06.2007 року, іпотекодавець ОСОБА_1 передав в іпотеку АКБСР «Укрсоцбанк» (правонаступник ТА «Альфа-Банк») в якості забезпечення виконання зобов`язань за Договором кредиту, житловий будинок за АДРЕСА_1 /а.с.6-17/.

У зв`язку з неможливістю виконання умов Кредитного договору ОСОБА_1 , позивач розпочав процедуру стягнення на іпотечне майно та в подальшому 22.04.2021 року право власності на спірне майно було зареєстрована за АТ «Альфа-Банк» /а.с.18-21/.

Суд задовольняючи клопотання представника відповідача ОСОБА_1 про закриття провадження по справі, виходить з наступного.

Питання про конфіскацію майна вирішується у порядку, встановленому КПК України та Кримінально-виконавчим кодексом України.

Згідно з частиною другою статті 52 КК України додатковим покараннями є, зокрема, конфіскація майна.

Покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого (ч.1 ст.59 КК України).

Статтею 48 КВК України передбачено, суд, який постановив вирок, що передбачає як додаткове покарання конфіскацію майна, після набрання ним законної сили надсилає виконавчий лист, копію опису майна і копію вироку для виконання Державній виконавчій службі, про що сповіщає відповідну фінансову установу. У разі відсутності у справі опису майна засудженого надсилається довідка про те, що опису майна не проводилося. Виконання покарання у виді конфіскації майна здійснюється Державною виконавчою службою за місцезнаходженням майна відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Конфіскації підлягає майно, що є у власності засудженого. Спори, пов`язані з конфіскацією майна, вирішуються в порядку, встановленому законом (частини перша, третя статті 49 КВК України).

На час звернення з позовом та розгляду справи порядок судового оскарження урегульовано Законом України від 02 червня 2016 року «Про виконавче провадження», відповідно до частини першої статті 1 якого виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої статті 3 даного Закону, - підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: 1) виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; 1-1) судові накази; 2) ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом; 3) виконавчих написів нотаріусів; 4) посвідчень комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій; 5) постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди; 6) постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом; 7) рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами; 8) рішень Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», а також рішень інших міжнародних юрисдикційних органів у випадках, передбачених міжнародним договором України; 9) рішень (постанов) суб`єктів державного фінансового моніторингу (їх уповноважених посадових осіб), якщо їх виконання за законом покладено на органи та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень.

Тому необхідно розрізняти випадки звернення до суду зі скаргою в порядку судового контролю за виконанням судових рішень (рішень, ухвал, постанов судів різних юрисдикцій) та в порядку оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби при виконанні рішень інших органів (постанов, наказів, ухвал та інших документів), які є виконавчими документами і підлягають примусовому виконанню відповідно до вищевказаної Статті.

Відповідно до частин першої, другої статті 74 Законом України від 02 червня 2016 року «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Враховуючи, що виконавчий лист був виданий на виконання вироку в частині конфіскації майна, а не на виконання судового рішення у цивільній справі, тому позовні вимоги АТ «Сенс Банк» не можуть бути розглянуті в порядку цивільного судочинства.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Частиною першою статті 287 КАС України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

З огляду на те, що у Путильському районному відділі ДВС на виконанні перебувало виконавче провадження по виконанню виконавчого листа від 25.01.2013 року №1-71/2010, виданого на виконання вироку в частині конфіскації майна, відтак позивач на підставі положень статті 287 КАС України має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважає, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено його права, свободи чи інтереси.

Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 у справі № 383/493/18, провадження № 14-237цс19.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Таким чином суд вважає, що не підлягає розгляду даний спір в порядку цивільного судочинства, оскільки щодо розгляду даного спору встановлено інший, передбачений законом, порядок їх розгляду, а тому провадження по справі слід закрити..

На підставі викладеного та керуючись ст.4,19,255,260,353-356 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Провадження у справі за позовом Акціонерного Товариства «Сенс-Банк» до ОСОБА_1 , Головного управління Державної податкової служби у Чернівецькій області, третя особа Путильський районний відділ державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) про звільнення майна з-під арешту закрити.

Роз`яснити Акціонерному Товариству «Сенс-Банк», що воно має право звернутись до Чернівецького окружного адміністративного суду з даним спором в порядку адміністративного судочинства.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Чернівецького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: С.П. Проскурняк