Справа: 164/661/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(з а о ч н е)

01 серпня 2022 року Смт. Маневичі

Маневицький районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Токарської І.С.,

з участю секретаря Панасюк Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Маневичі цивільну справу за позовом керівника Камінь-Каширської окружної прокуратури Волинської області в інтересах держави в особі Державного агентства водних ресурсів України, Регіонального офісу водних ресурсів у Волинській області до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди в порядку регресу, -

ВСТАНОВИВ:

В інтересах держави в особі Державного агентства водних ресурсів України, Регіонального офісу водних ресурсів у Волинській області до суду звернувся прокурор із вказаним позовом, який обґрунтував тим, що рішенням Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 16 січня 2021 року у справі № 162/307/20, яке набрало законної сили 26 лютого 2021 року, частково задоволено позов ОСОБА_2 та поновлено позивача на посаді машиніста насосної установки Любешівської експлуатаційної дільниці Маневицького міжрайонного управління водного господарства Регіонального офісу водних ресурсів у Волинській області Державного агентства водних ресурсів України, скасувавши наказ голови комісії з реорганізації, заступника начальника Маневицького міжрайонного управління водного господарства від 30 березня 2020 року № 12-П «Про звільнення працівників у зв`язку із скороченням чисельності штатних працівників»; стягнуто з Маневицького міжрайонного управління водного господарства Регіонального офісу водних ресурсів у Волинській області Державного агентства водних ресурсів України на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 42507 гривень, 1000 гривень моральної шкоди та 1681,60 гривень судового збору. За заявою ОСОБА_2 державним виконавцем Маневицького РВ ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) 29 березня 2021 року було відкрито виконавче провадження № 64986830 щодо примусового виконання вказаного рішення суду. На виконання рішення суду за наказом Регіонального офісу водних ресурсів у Волинській області від 24 травня 2021 року № 50-П (із внесеними змінами наказом від 27 травня 2021 року № 52-П) ОСОБА_2 поновлено на посаду машиніста насосної установки Любешівської експлуатаційної дільниці Регіонального офісу водних ресурсів у Волинській області з 01 квітня 2020 року; скасовано наказ Маневицького міжрайонного управління водного господарства в частині звільнення ОСОБА_2 від 30 березня 2020 року № 12-П «Про звільнення працівників у зв`язку із скороченням чисельності штатних працівників»; відповідно до наказу Державного агентства водних ресурсів України від 19 лютого 2020 року № 140 «Про реорганізацію Маневицького МУВГ» ОСОБА_2 прийнято за переведенням машиністом насосних установок Ратнівського МУВГ з 01 липня 2020 року; відповідно до наказу Державного агентства водних ресурсів України від 01 червня 2020 року № 485 «Про реорганізації Ратнівського МУВГ» ОСОБА_2 прийнято за переведенням машиністом насосних установок РОВР у Волинській області з 01 жовтня 2020 року; виплачено середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 42507 гривень, 1000 гривень моральної шкоди та 1681,60 гривень судового збору, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями. Виконавче провадження № 64986830 згідно постанови державного виконавця Маневицького РВ ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) 04 червня 2021 року завершено. Зважаючи на те, що звільнення ОСОБА_2 здійснено з порушенням Закону, що встановлено рішенням Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 16 січня 2021 року, на ОСОБА_1 , як на особу, за наказом якого було проведено звільнення, покладається обов`язок відшкодування шкоди, заподіяної Регіональному офісу водних ресурсів у Волинській області, Державному агентству водних ресурсів України, просили стягнути з відповідача в порядку зворотної вимоги (регресу) на користь Регіонального офісу водних ресурсів у Волинській області Державного агентства водних ресурсів України матеріальну шкоду у розмірі 42507 гривень, завдану виплатою ОСОБА_2 середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а також стягнути судовий збір на рахунок Волинської обласної прокуратури.

Прокурором Панасюк Л.Г. подано заяву про розгляд справи у відсутності, позовні вимоги підтримують та просять задовольнити. Щодо ухвалення заочного рішення не заперечують.

Державне агентство водних ресурсів України, Регіональний офіс водних ресурсів у Волинській області про місце та час розгляду справи повідомлялися належним чином, що підтверджується письмовими матеріалами справи. Про причини неявки суд не повідомили.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоча про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується розпискою, наявною в матеріалах справи. Правом подати відзив не скористався.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника), без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Ухвалою Маневицького районного суду від 01 серпня 2022 року постановлено розгляд даної справи проводити у відсутності відповідача ОСОБА_1 та ухвалити рішення при заочному розгляді справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить наступних висновків.

В судовому засіданні встановлено, що рішенням Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 16 січня 2021 року у справі № 162/307/20, яке набрало законної сили 26 лютого 2021 року, частково задоволено позов ОСОБА_2 та поновлено позивача на посаді машиніста насосної установки Любешівської експлуатаційної дільниці Маневицького міжрайонного управління водного господарства Регіонального офісу водних ресурсів у Волинській області Державного агентства водних ресурсів України, скасувавши наказ голови комісії з реорганізації, заступника начальника Маневицького міжрайонного управління водного господарства від 30 березня 2020 року № 12-П «Про звільнення працівників у зв`язку із скороченням чисельності штатних працівників»; стягнуто з Маневицького міжрайонного управління водного господарства Регіонального офісу водних ресурсів у Волинській області Державного агентства водних ресурсів України на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 42507 гривень, 1000 гривень моральної шкоди та 1681,60 гривень судового збору (а.с. 18-31).

Наказом Регіонального офісу водних ресурсів у Волинській області від 24 травня 2021 року № 50-П (із внесеними змінами наказом від 27 травня 2021 року № 52-П) ОСОБА_2 поновлено на посаду машиніста насосної установки Любешівської експлуатаційної дільниці Регіонального офісу водних ресурсів у Волинській області з 01 квітня 2020 року; скасовано наказ Маневицького міжрайонного управління водного господарства в частині звільнення ОСОБА_2 від 30 березня 2020 року № 12-П «Про звільнення працівників у зв`язку із скороченням чисельності штатних працівників»; відповідно до наказу Державного агентства водних ресурсів України від 19 лютого 2020 року № 140 «Про реорганізацію Маневицького МУВГ» ОСОБА_2 прийнято за переведенням машиністом насосних установок Ратнівського МУВГ з 01 липня 2020 року; відповідно до наказу Державного агентства водних ресурсів України від 01 червня 2020 року № 485 «Про реорганізації Ратнівського МУВГ» ОСОБА_2 прийнято за переведенням машиністом насосних установок РОВР у Волинській області з 01 жовтня 2020 року; виплачено середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 42507 гривень, 1000 гривень моральної шкоди та 1681,60 гривень судового збору (а.с. 47-48).

29 березня 2021 року за заявою ОСОБА_2 державним виконавцем Маневицького РВ ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) було відкрито виконавче провадження № 64986830 щодо примусового виконання рішення суду від 16 січня 2021 року (а.с. 55).

Виплата середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 42507 гривень, 1000 гривень моральної шкоди та 1681,60 гривень судового збору підтверджується відповідними платіжними дорученнями (а.с. 49-52, 57-59).

Виконавче провадження № 64986830 згідно постанови державного виконавця Маневицького РВ ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) 04 червня 2021 року завершено (а.с. 56)

Згідно зі ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

За правилами статті 1174 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (ч. 1 ст. 1191 ЦК України).

Працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. Відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли: службова особа, винна в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу (ч. 1 ст. 130, п. 8 ч. 1 ст. 134 КЗпП України).

Відповідно до ст. 237 КЗпП України, суд покладає на службову особу, винну в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу, обов`язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи. Такий обов`язок покладається, якщо звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або якщо роботодавець затримав виконання рішення суду про поновлення на роботі.

Пунктом 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 29 грудня 1992 року «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» передбачено, що, застосовуючи матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди на підставі п. 8 ст. 134 КЗпП, суди повинні мати на увазі, що за цим законом покладається обов`язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою незаконно звільненому чи незаконно переведеному працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи, на винних службових осіб, за наказом або розпорядженням яких звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або якими затримано виконання рішення суду про поновлення на роботі. Відповідальність в цих випадках настає незалежно від форми вини.

При незаконному звільненні або переведенні на іншу роботу, невиконанні рішення про поновлення працівника на роботі, що мало місце після введення в дію п. 8

ст. 134 та нової редакції ст. 237 КЗпП (з 11 квітня 1992 року) настає повна матеріальна відповідальність винних в цьому службових осіб і обов`язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи може бути покладено при допущенні ними в цих випадках будь-якого порушення закону, а не лише явного, як передбачалось раніше (пункт 33 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 11 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів»).

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 12 ЦПК України унормовано, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Зважаючи на викладене, суд приходить висновку про задоволення позову повністю.

Крім того, відповідно вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь Волинської обласної прокуратури підлягає стягненню 2481 гривня судового збору.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 82, 141, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, ст. 1174, 1191 ЦК України, ст. ст. 130, 134, 237 КЗпП України, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 в порядку зворотної вимоги (регресу) на користь Регіонального офісу водних ресурсів у Волинській області Державного агентства водних ресурсів України () матеріальну шкоду в розмірі 42507 гривень, завдану виплатою ОСОБА_2 середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Волинської обласної прокуратури (р/р НОМЕР_1 , МФО 820172, ) судовий збір в сумі 2481 гривню.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивачі Камінь-Каширська окружна прокуратура Волинської області, адреса: 44501, м. Камінь-Каширський Волинської області, вул. Воля, 7.

Державне агентство водних ресурсів України, , адреса: 01004, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 8.

Регіональний офіс водних ресурсів у Волинській області, , адреса: 43005, м. Луцьк Волинської області, вул. 8 Березня, 1.

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер невідомий, адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повний текст судового рішення складено 01 серпня 2022 року.

Суддя

Маневицького районного суду І.С. Токарська