Справа №443/195/16-ц
Провадження №2/443/101/22
РІШЕННЯ

іменем України

14 липня 2022 рокуЖидачівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Сливки С.І.,

при секретарі Кушнір М.І.,

за участю представників позивача ОСОБА_1 ,

Могильного Б.М.,

представника третьої особи Максимківа С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жидачеві за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Журавненської селищної ради, ОСОБА_3 , треті особи Приватне підприємство «Картограф», Головне управління Держгеокадастру у Львівській області, про визнання недійсним рішення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до Журавненської селищної ради, треті особи: Приватне підприємство «Картограф», ОСОБА_4 , відділ Держгеокадастру у Жидачівському районі Львівської області, в якому просить: визнати недійсним рішення Журавненської селищної ради від 7 серпня 2014 року №4818, №4819 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) ОСОБА_4 смт.Журавно розміром 1500 кв.м. і 479 кв.м.»; визнати частково недійсною технічну документацію виготовлену ПП «Картограф» м.Жидачів, складену і зареєстровану відділом Держгеокадастру у Львівській області по земельних ділянках ОСОБА_4 , загальною площею 1979 кв.м. та свідоцтва про право власності ОСОБА_4 на земельні ділянки 1500 кв.м. і 479 кв.м., видані реєстраційною службою Жидачівського РУЮ.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що її сім`я користується двома земельними ділянками по АДРЕСА_1 з 1925 року, дане господарство відносилось до колгоспного двору. На одній із її земельних ділянок розташоване будинковолодіння і дана земельна ділянка немає спільних меж із земельною ділянкою ОСОБА_4 . Друга земельна ділянка (город) розташована через дорогу паралельно до першої ділянки і має спільну межову лінію 16 метрів по ширині земельної ділянки ОСОБА_4 . Спільна межова лінія між спірними земельними ділянками віддалена на 94,40 метрів від АДРЕСА_2 за проектом забудови земельної ділянки ОСОБА_4 (1991р.). Журавненською селищною радою 3 травня 2012 року їй було надано дозвіл на виготовлення технічної документації про передачу у власність земельних ділянок площею 0,1500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та 0,1000 га для ведення особистого селянського господарства, розташованих у АДРЕСА_1 . 21.06.2012 нею була подана письмова заява в Журавненську селищну раду про вирішення сусідського межового спору. 03.07.2012 Журавненська селищна рада дала ОСОБА_4 письмове повідомлення про усунення порушень земельного законодавства. 17.07.2012 адміністративна комісія Журавненської селищної ради провела обстеження земельних їх ділянок та склала відповідний акт з виготовленням абрису земельної ділянки, якою користується ОСОБА_4 . У липні 2012 року ПП «Картограф» вручило позивачу технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки. При підписанні актів прийомки-передачі межових знаків на зберігання із суміжними землекористувачами позивачем було вияснено, що довжина межової лінії між її земельною ділянкою і ОСОБА_4 становить 12,84 метри, а коли робили заміри було 16,40 метрів. Листом за №343 від 31.10.2012р. виконком Журавненської селищної ради зобов`язує ОСОБА_4 встановити огорожу, згідно плану забудови земельної ділянки до 10.11.2012р. Однак ОСОБА_4 зобов`язання виконкому не виконав. 21.12.2012 року адміністративна комісія склала акт про обстеження земельних ділянок ОСОБА_4 та позивачки із долученням абрису, хоча обміри не проводила. 06.03.2013 року позивач була викликана селищним головою для представлення документів на житловий будинок та земельну ділянку, де її ознайомили із планом теодолітного знімання території земельної ділянки ОСОБА_4 , згідно яких її розміри, конфігурація та площа змінилися відносно виданого в 1991 році проекту забудови земельної ділянки. Позивач неодноразово зверталась по даному питанню до Журавненської селищної ради, однак незважаючи на її звернення 07.08.2014 року Журавненською селищною радою було прийнято оскаржуване рішення. У зв`язку з наведеним позивач не може приватизувати свої земельні ділянки.

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 23.02.2016 року відкрито провадження у справі.

11.04.2016 року ОСОБА_4 подав письмові заперечення на позов, згідно яких повідомляє про те, що обставини, на які покликається позивач були предметом розгляду Жидачівським районним судом Львівської області по справі за позовом ОСОБА_2 до нього про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою. Рішенням суду від 21.06.2013 позивачу відмовлено у задоволенні позову. Дане рішення залишено без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області. Крім того, зазначає, що ворота та огорожа були встановлені відповідно до плану забудови багато років назад і жодного разу не викликали претензій чи заперечень. Позивачка поселилась проживати у житловий будинок у 1996 році. На вимогу Журавненської селищної ради ним було надано усі правовстановлюючі документи, що стосуються належної йому земельної ділянки. Натомість позивачка таких документів, що стосуються конфігурації та розмірів належної їй земельної ділянки, не надала. Також вказує на те, що технічна документація не є правовстановлюючим документом, а тому не може бути визнана недійсною.

Протокольною ухвалою судового засідання від 06.05.2019 ОСОБА_4 залучено до участі у справі як співвідповідача та виключено з числа третіх осіб Реєстраційну службу.

На підставі розпорядження керівника апарату Жидачівського районного суду Львівської області №168 від 03 серпня 2020 року проведено повторний автоматизований розподіл судової справи.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.08.2020 року головуючим у справі призначено суддю Жидачівського районного суду Львівської області Сливку С.І.

Ухвалою судді Жидачівського районного суду Львівської області Сливки С.І. від 05 серпня 2020 року справу прийнято до свого провадження та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

25.08.2020 відповідачем Журавненською селищною радою подано відзив на позовну заяву, згідно якого просить відмовити у задоволенні позову, мотивуючи тим, що законність встановлення ОСОБА_4 воріт та загорожі була предметом розгляду Жидачівським районним судом Львівської області у справі №443/552/13 та рішенням суду від 21.06.2013 у позові ОСОБА_2 відмовлено. Дане рішення залишено без змін апеляційним судом Львівської області. Крім того, у 1991 році при розробці планів забудови не проводилось вимірювання земельних ділянок точними засобами із прив`язкою до державної системи координат з врахуванням точних меж землекористування, а заміри проводились як правило рулеткою. При виготовленні технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки у натурі обміри проводяться більш точними засобами, які враховують конфігурацію меж земельних ділянок, яка історично склалася на момент проведення обмірів, а тому розбіжності бувають у абсолютній більшості випадків.

При приватизації земельної ділянки в селищах передається безоплатно для будівництва і обслуговування житлового будинку земельні ділянки площею до 0,1500 га або 1500 кв.м.. Саме такий розмір земельної ділянки і був переданий ОСОБА_4 у власність.

Земельна ділянки площею 479 кв.м., передана ОСОБА_4 для ведення особистого селянського господарства при максимально допустимому розмірі 2,0га. Дана земельна ділянка взагалі не межує із земельною ділянкою позивачки, а знаходиться далеко від такої, відтак її зміна не може порушувати її права.

Також зазначає, що якщо навіть незначне збільшення площі чи зміна меж (конфігурації) земельних ділянок відбулося, то таке відбулося за рахунок земель селищної ради в межах передбачених норм для безоплатної передачі, а не за рахунок земель, якими користується позивач, і не може порушувати її прав.

Протокольною ухвалою підготовчого судового засідання від 30.09.2020 замінено третю особу Відділ Держгеокадастру у Жидачівському районі Львівської області на Головне управління Держгеокадастру у Львівській області.

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 30 вересня 2020 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті.

Ухвалою судового засідання від 04.06.2021 зупинено провадження у справі до встановлення та вступу у справу правонаступників, після смерті ОСОБА_4 .

Листом завідувача Жидачівською державною нотарільною конторою від 29.06.2021 повідомлено суд про те, що спадкоємцем майна померлого ОСОБА_4 є його внук ОСОБА_3 .

Ухвалою суду Жидачівського районного суду Львівської області від 01.07.2021 поновлено провадження у справі та залучено до участі у справі правонаступника відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_3 .

У судовому засіданні представники позивача підтримали позов, надавши пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Просили позов задоволити.

Представник відповідача Журавненської селищної ради у судове засідання не з`явився, подав заяву, згідно якої просить проводити розгляд справи у його відсутності.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання повторно не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату та час розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Відзиву на позовну заяву не подав.

Представник третьої особи ПП «Картограф» в судовому засіданні відніс вирішення спору на розсуду суду, зазначивши, що плани земельних ділянок ОСОБА_2 та ОСОБА_4 виготовлялись за фактичним користуванням, та ОСОБА_2 не представлено жодних документів на підтвердження права користування земельними ділянками у розмірах про які вона вказує.

Представник третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Львівській області у судове засідання повторно не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату та час розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Пояснень на позовну заяву не подав.

У зв`язку з цим суд визнає неявку відповідача та представника третьої особи неповажною та вважає, що справу можливо слухати у їх відсутності.

Заслухавши вступне слово представника позивача та третьої особи, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

Згідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Судом встановлено наступні обставини.

ОСОБА_2 на праві приватної власності належить будинок АДРЕСА_1 , що підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №10175721 від 22.03.2006р. /Т.1 а.с.70/.

Рішенням Журавненської селищної ради Жидачівського району Львівської області від 03.05.2012 року «Про дозвіл на виготовлення технічної документації про передачу земельних ділянок у власність» надано дозвіл ОСОБА_2 на виготовлення технічної документації про передачу у власність земельних ділянок: площею 0,1500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; площею 0,1000га для ведення особистого селянського господарства, розташованих у АДРЕСА_1 .1 а.с.8/.

Відповідно до довідки Журавненської селищної ради №771 від 09.03.2013 /Т.1 а.с.9/, в користуванні ОСОБА_2 є земельні ділянки, надані для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,15 га та ведення особистого селянського господарства площею 0,10 га, розташовані в АДРЕСА_3 (стара адреса: АДРЕСА_1 .

Як видно з плану земельної ділянки гр. ОСОБА_2 АДРЕСА_3 , виготовленого ПП «Картограф», площа земельних ділянок становить 0,1088 га та 0,0634 га (город) /Т.1 а.с.10/.

Згідно акту про встановлення на місцевості, погодження зовнішньої межі земельної ділянки та передачу на зберігання межових знаків власника земельної ділянки ОСОБА_2 /Т.1 а.с.11/, ПП «Картограф» в присутності власника та представника Журавненської селищної ради, і суміжних користувачів: ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , провели встановлення на місцевості зовнішньої межі земельної ділянки, яка розташована на території АДРЕСА_3 , площею 0,0634га. Зазначені межі на місцевості проходять згідно з абрисом, поданим на зворотньому боці цього акту. Ніяких претензій при встановлені меж землекористування не виявлено. Межі погоджені і не викликають спірних питань. Даний акт підписаний усіма присутніми, окрім ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .

Як видно з абрису земельної ділянки, площа такої становить 0,0634 га та межує: від А до Б землі ОСОБА_5 ; від Б до В землі ОСОБА_4 ; від В до Г - землі Журавненської селищної ради (вул.Б.Хмельницького); від Г до Д землі ОСОБА_6 ; від Д до А землі ОСОБА_7 /Т.1 а.с.11 на звороті/.

Згідно акту про встановлення на місцевості, погодження зовнішньої межі земельної ділянки та передачу на зберігання межових знаків власника земельної ділянки ОСОБА_2 /Т.1 а.с.12/, ПП «Картограф» в присутності власника та представника Журавненської селищної ради, і суміжних користувачів: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , провели встановлення на місцевості зовнішньої межі земельної ділянки, яка розташована на території АДРЕСА_3 , площею 0,1088га. Зазначені межі на місцевості проходять згідно з абрисом, поданим на зворотньому боці цього акту. Ніяких претензій при встановлені меж землекористування не виявлено. Межі погоджені і не викликають спірних питань. Даний акт підписаний усіма присутніми.

Як видно з абрису земельної ділянки, площа такої становить 0,1088 га та межує: від А до Б землі ОСОБА_8 ; від Б до В землі ОСОБА_9 ; від В до Г землі ОСОБА_10 ; від Г до Д землі ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ; від Д до Е землі ОСОБА_13 ; від Е до А землі Журавненської селищної ради (вул.Б.Хмельницького) /Т.1 а.с.12 на звороті/.

Згідно акту від 11.07.2012р. /Т.1 а.с.13/, в результаті проведення обстеження земельних ділянок ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , розташованих у АДРЕСА_3 та АДРЕСА_1 за зверненням ОСОБА_2 , у їхній присутності виявлено: ОСОБА_2 має претензії до сім`ї ОСОБА_4 щодо впорядкування межі згідно проекту забудови; ОСОБА_2 представлено план земельної ділянки та кадастровий план на земельну ділянку; ОСОБА_4 представлено план забудови земельної ділянки від 22.02.1991р., згоди між сусідами не було досягнуто. Рекомендовано ОСОБА_4 встановити ворота до своєї присадибної ділянки, згідно проекту забудови. Встановити чіткі межі від земельної ділянки ОСОБА_2 . Врегулювати конфліктне питання за принципом добросусідства. У разі незгоди землекористувачів з рішенням комісії, спір вирішувати у судовому порядку.

Згідно акту від 21.12.2012р. /Т.1 а.с.14/, в результаті проведення обстеження земельних ділянок ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , розташованих у АДРЕСА_3 та АДРЕСА_1 за зверненням ОСОБА_2 , у їхній присутності виявлено: ОСОБА_2 має претензії до сім`ї ОСОБА_4 щодо впорядкування межі згідно проекту забудови; ОСОБА_2 представлено план земельної ділянки та кадастровий план на земельну ділянку; ОСОБА_4 представлено план забудови земельної ділянки від 22.02.1991р., згоди між сусідами не було досягнуто. Рекомендовано ОСОБА_4 встановити ворота до своєї присадибної ділянки, згідно проекту забудови. Встановити чіткі межі від земельної ділянки ОСОБА_2 . Врегулювати конфліктне питання за принципом добросусідства. У разі незгоди землекористувачів з рішенням комісії, спір вирішувати у судовому порядку.

Як видно з додатку до акту від 21.12.2012р., ширина земельної ділянки ОСОБА_4 становить: від дороги 12,84м. межує із земельною ділянкою ОСОБА_2 і 7,80м ширина вулиці (згідно плану 23,70м), у протилежному кінці (від вулиці Побережна) ширина земельної ділянки становить 17,26м (згідно плану 14,90м.) Довжина земельної ділянки з однієї сторони становить 95,14м., з другої сторони 94,95м. (встановити довжину згідно плану забудови неможливо).

Згідно акту від 20.08.2013р. /Т.1 а.с.15/, при розгляді заяви ОСОБА_2 на місці обміри земельної ділянки ОСОБА_4 земельна комісія не зробила, так як із сторони ОСОБА_4 не представлено документів і не дозволено обміряти земельну ділянку та встановити межові знаки.

Згідно акту від 19.11.2013р. /Т.1 а.с.16/, при проведенні обстеження земельних ділянок ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , розташованих у АДРЕСА_3 та АДРЕСА_3 за зверненням ОСОБА_2 , у їхній присутності, зі сторони ОСОБА_2 було представлено план земельної ділянки та кадастровий план виданий ПП «Картограф» у 2012 році, зі сторони ОСОБА_4 представлено проект забудови земельної ділянки від 22.02.1991р.. ОСОБА_4 не дозволив робити обміри земельної ділянки та встановлювати межові знаки, пояснивши, що межовий спір вирішується у судовому порядку. Рекомендовано ОСОБА_4 встановити ворота до своєї присадибної ділянки, згідно проекту забудови. Врегулювати конфліктне питання за принципом добросусідства.

Згідно акту від 22.11.2013р. /Т.1 а.с.17/, в результаті проведення обстеження земельних ділянок ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , розташованих у АДРЕСА_3 та АДРЕСА_3 у їхній присутності виявлено: ОСОБА_2 має претензії до сімї ОСОБА_4 щодо впорядкування межі згідно проекту забудови; ОСОБА_2 представлено план земельної ділянки та кадастровий план на земельну ділянку, виданий ПП «Картограф» 2012 року; ОСОБА_4 представлено план забудови земельної ділянки від 22.02.1991р., згоди між сусідами не було досягнуто. Рекомендовано ОСОБА_4 встановити ворота до своєї присадибної ділянки, згідно проекту забудови. Встановити чіткі межі від земельної ділянки ОСОБА_2 . Врегулювати конфліктне питання за принципом добросусідства.

Згідно акту від 31.03.2014р. /Т.1 а.с.18/, в результаті проведення обстеження земельних ділянок ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , розташованих у АДРЕСА_3 та АДРЕСА_1 у їхній присутності виявлено: ОСОБА_2 має претензії до сімї ОСОБА_4 щодо впорядкування межі згідно проекту забудови; ОСОБА_4 не дозволив зробити обміри земельної ділянки і встановити межові знаки, пояснюючи, що межовий спір розглядався у судовому порядку і в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено. ПП «Картограф» було зроблено план теодолітного знімання земельних ділянок ОСОБА_4 та ОСОБА_2 .. ОСОБА_4 було представлено проект забудови земельної ділянки від 22.02.1991 року. Рекомендовано дотримуватись правил добросусідства, передбачених Земельним Кодексом України.

Як видно з плану теодолітного знімання земельних ділянок гр. ОСОБА_4 АДРЕСА_3 , виготовленого ПП «Картограф», площа земельних ділянок становить 0,15 га та 0,0479 га /Т.1 а.с.20,21/.

Рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 21.06.2013 у справі №443/552/13-ц, яке залишено без змін Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 11.11.2013 /Т.1 а.с.53-54, 55-56/ відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою. Даним рішенням суду встановлено, що у позивачки відсутнє належним чином закріплене право користування земельною ділянкою. Також встановлено, що фактичні межі та площа земельної ділянки ОСОБА_4 відповідають плану забудови земельної ділянки, згідно даних проектно-пошукових робіт при погодженні меж із землекористувачами. Крім того, в ухвалі апеляційного суду вказується про те, що як вбачається із плану земельних ділянок (якими по факту користуються сторони спору) складеному землевпорядником ОСОБА_14 , спірна земельна ділянка знаходиться за межами земельної ділянки, яка відображена у абрисі земельної ділянки ОСОБА_2 та плані теодолітного знімання території земельної ділянки, на які посилається позивачка.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч.4 ст.82 ЦПК України).

Як видно з відповіді Журавненської селищної ради від 08.07.2015 на запит суду /Т.1 а.с.71/, за господарством ОСОБА_15 (померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємець ОСОБА_16 та ОСОБА_2 ) згідно із земельно-обліковими відомостями Журавненської селищної ради розмір земельної ділянки цього господарства станом на 2005 рік 0,25 га.

Згідно акту від 15.04.2014р. /Т.1 а.с.189/, проведено обстеження земельної ділянки ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , розташованих у АДРЕСА_3 та АДРЕСА_1 . Межовий спір між дини громадянами розглядався у судовому порядку і в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 було відмовлено. ПП «Картограф» зроблено план теодолітного знімання земельних ділянок ОСОБА_4 та ОСОБА_2 . Від підпису на акті прийомки-передачі межових знаків ОСОБА_2 відмовилась безпідставно.

Рішеннями Журавнівської селищної ради від 07.08.2014 року №4818 та №4819, вирішено затвердити технічну документацію зі землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості): для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1500га, розташовану у АДРЕСА_3 ; для ведення особистого селянського господарства, площею 0,0479га, розташовану у АДРЕСА_3 , передати безоплатну у власність ОСОБА_4 вказані земельні ділянки /Т.1 а.с.77,78/.

04.09.2014 ОСОБА_4 зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 0,15 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою АДРЕСА_4 про що видано свідоцтво про право власності /Т.1 а.с.59/.

Вирішуючи даний спір суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 12 ЗК України передбачено, що до повноважень селищних рад у галузі земельних відносин на території селищ належить: розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; викуп земельних ділянок для суспільних потреб відповідних територіальних громад міст; організація землеустрою; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

У частині першій статті 122 ЗК України визначено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Стаття 152 ЗК України визначає такі шляхи захисту прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Відповідно до ч. 1, 3, 5 ст. 158 ЗК України, земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, спір вирішується судом.

Отже, якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, спричинених неправомірними, на думку особи, рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Статтею 377 ЦК України та ч.1,2 ст.120 ЗК України передбачено, що у разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розміщені на ній, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (ст.125 ЗК України).

Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (ст.126 ЗК України).

Одночасно, згідно п.7 Перехідних положень ЗК України, громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки.

Відповідно до ч. 1 ст.79-1 ЗК, формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Згідно із статтею 106 ЗК України, власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Види межових знаків і порядок відновлення меж визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин.

Статтею 107 ЗК України передбачено, що основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації. У разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки. Якщо фактичне використання ділянки неможливо встановити, то кожному виділяється однакова за розміром частина спірної ділянки. У випадках, коли в такий спосіб визначення меж не узгоджується з виявленими обставинами, зокрема з встановленими розмірами земельних ділянок, то межі визначаються з урахуванням цих обставин.

Відповідно до статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Відповідно до ч.ч.1,6,7 ст. 118 ЗК України, громадянин, заінтересований у приватизації земельної ділянки у межах норм безоплатної приватизації, що перебуває у його користуванні, у тому числі земельної ділянки, на якій розташовані жилий будинок, господарські будівлі, споруди, що перебувають у його власності, подає клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

До клопотання додається розроблена відповідно до Закону України "Про землеустрій" технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), що замовляється громадянином без надання дозволу на її розроблення.

Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної власності, зокрема, для особистого селянського господарства у межах норм безоплатної приватизації, визначеної статтею 121 цього Кодексу, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Відповідний орган виконавчої влади, який передає земельні ділянки державної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 ЗК України, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із Законом України «Про землеустрій», у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Відповідно до ст. 50 Законом України «Про землеустрій» проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок включають, зокрема, викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки), кадастровий план земельної ділянки, матеріали перенесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевість) (у разі формування земельної ділянки).

Згідно з положеннями ст. 55 Законом України «Про землеустрій» установлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів, здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) закріплюються межовими знаками встановленого зразка. Власники та землекористувачі, у тому числі орендарі, зобов`язані дотримуватися меж земельної ділянки, закріпленої в натурі (на місцевості) межовими знаками встановленого зразка.

Механізм встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками визначено Інструкцією про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18 травня 2010 року № 376, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16 червня 2010 року за № 391/17686 (далі - Інструкція).

Згідно п.2.1 Інструкції, встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі розробленої та затвердженої технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок або проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Відповідно до п. 3.12 Інструкції, закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем у присутності власника (користувача) земельної ділянки, власників (користувачів) суміжних земельних ділянок або уповноваженою ним (ними) особою.

Відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється при повній (частковій) втраті в натурі (на місцевості) межових знаків, їх пошкодженні, яке унеможливлює використання межових знаків, а також при розгляді земельних спорів між власниками (користувачами) суміжних земельних ділянок (п. 4.1 Інструкції № 376).

Пунктами 4.2, 4.3 Інструкції № 376 встановлено, що власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі раніше розробленої та затвердженої відповідно до ст. 186 ЗК України документації із землеустрою. У разі відсутності такої документації розробляється технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Суд бере до уваги правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 28 березня 2018 року по справі № 681/1039/15-ц, згідно якого стадія погодження меж земельної ділянки при виготовлення землевпорядної документації є допоміжною. При цьому стаття 198 ЗК України лише вказує, що складовою кадастрових зйомок є «погодження меж земельноїділянки з суміжними власниками та землекористувачами». У разі виникнення спору сама по собі відсутність погодження меж не є підставою для того, щоб вважати прийняте рішення про приватизацію незаконним. Підписання акта погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації. Непогодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами не може слугувати підставою для відмови відповідної місцевої ради в затвердженні технічної документації, за умови правомірних дій кожного із землекористувачів.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України).

Аналізуючи наявні матеріали справи, суд доходить висновку, що у таких відсутні докази на підтвердження, що право ОСОБА_2 порушене, оскільки для таких висновків мають бути надані належні, допустимі та достатні докази, які б беззаперечно вказували на те, яка саме земельна ділянка перебувала у користуванні позивачки, де проходить її межа, чи порушена межа її земельної ділянки відповідачем, в якій частині має місце зміщення меж, тощо. Такі обставини зазвичай можуть підтверджуватися висновками експерта чи спеціаліста.

При цьому, суд вважає недостатніми відомості, зазначені у довідці Журавненської селищної ради №771 від 09.03.2013 та відповіді Журавненської селищної ради від 08.07.2015 на запит суду про те, що згідно із земельно-обліковими відомостями Журавненської селищної ради в користуванні ОСОБА_2 є земельні ділянки, надані для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,15 га та ведення особистого селянського господарства площею 0,10 га, розташовані в АДРЕСА_3 (стара адреса: АДРЕСА_4 , оскільки на підтвердження таких відомостей не додано жодного документу, який би посвідчував право користування вказаними земельними ділянками, їх фактичного розташування, точних розмірів, межових ліній з яких можна було б зробити обґрунтований висновок про зайняття частини такої земельної ділянки ОСОБА_4 .

Крім того, як видно з абрису земельної ділянки гр. ОСОБА_2 , площею 0,1088, то така взагалі не межує із земельною ділянкою ОСОБА_4 , площею 0,15 га.

Також, з планів земельних ділянок ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , виготовлених ПП «Картограф», не вбачається жодних невідповідностей /Т.1 а.с.10,20,21/.

Окремо слід відзначити те, що суд неодноразово роз`яснював представникам позивача їх процесуальній обов`язок доведення перед судом обставин, на які вони посилаються як на підставу свої позовних вимог та право подавати докази на їх підтвердження, а у разі неможливості подати такі докази право заявляти клопотання про витребування доказів судом. Однак жодних клопотань про подання або витребування доказів представниками позивача не заявлялось.

З врахуванням вищенаведеного, зважаючи на те, що позивачем не подано жодних належних та достатніх доказів, які б підтверджували доводи позовної заяви та свідчити про незаконність оскаржуваних рішень, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.

Більше того, позовна вимога про визнання частково недійсною технічної документації виготовленої ПП «Картограф» є неналежним способом захисту, оскільки така не є правовстановлюючим документом, не породжує жодних цивільних прав та обов`язків, та не може бути самостійним предметом судового розгляду.

Керуючись ст. 12, 81, 141, 258, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_2 до Журавненської селищної ради, ОСОБА_3 , треті особи Приватне підприємство «Картограф», Головне управління Держгеокадастру у Львівській області, про визнання недійсним рішення залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 20 липня 2022 року.

Головуючий суддя С.І. Сливка