Справа № 214/8821/21
15 червня 2022 року м. Кривий Ріг
Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючої судді Хомініч С.В.,
за участю: секретаря судового засідання Собченко Н.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №214/8821/21
за позовом ОСОБА_1 ,
поданої представником позивача ОСОБА_2 ,
про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
Представник позивачки ОСОБА_2 звернулася 22.10.2021 до суду з позовною заявою, в якій просить суд визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .
В обґрунтування пред`явлених вимог вказала, що позивачці на підставі свідоцтва про право власності належить квартира АДРЕСА_1 . Співвласник житлового приміщення ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . У даному житловому приміщенні зареєстровані позивачка ОСОБА_5 , її син ОСОБА_6 та його дружина - відповідач по справі ОСОБА_3 . Між сином позивачки ОСОБА_6 та відповідачкою 25.11.2000 було укладено шлюб, який у подальшому рішенням суду від 19.12.2013 розірвано. Однак ОСОБА_3 у квартирі не проживає понад один рік без поважних причин, а саме з 2003 року, не сплачує комунальні платежі, участі в утриманні житла не приймає, особистих речей у приміщенні не має і взагалі квартирою не цікавиться. Перешкод відповідачці у користуванні жилим приміщенням ні позивачка, ні інші члени сім`ї не чинили. Наразі ОСОБА_3 виїхала за кордон і не спілкується з позивачкою та своїм колишнім чоловіком. Оскільки факт реєстрації відповідачки порушує право ОСОБА_1 на вільне розпорядження і користування майном, вона позбавлена можливості оформити субсидію, вимушена нести додаткові витрати по оплаті комунальних послуг, в зв`язку з чим змушена звернутися до суду з даним позовом за захистом своїх прав та інтересів.
Ухвалою суду від 02.11.2021 позов прийнято до розгляду з відкриттям спрощеного позовного провадження.
Представником позивача через систему «Електронний суд» подано заяву про розгляд справи за її та позивачки відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає.
Відповідачка про час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином, однак до суду не з`явилася, причини неявки не відомі, відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подала.
Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, а також враховуючи належне повідомлення відповідачки, її неявку до суду без поважних причин, не подання відзиву суд постановив ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних доказів за відсутності заперечень з боку позивача проти заочного розгляду справи.
Заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись.
Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 07.05.2003, квартира АДРЕСА_1 на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , кожному по 1/3 частці, що також підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «Криворізьке БТІ» №671834 від 30.05.2003 (а.с. 4).
Як вбачається і свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що Саксаганським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області зроблено актовий запис №2047 (а.с. 8).
Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19.12.2013 шлюб, укладений 25.11.2000 між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , розірвано. Рішення набрало законної сили 31.12.2013 (а.с. 7).

Як зазначено у довідці Криворізької об`єднаної міської довідково-інформаційної служби №9 від 23.09.2021, за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані ОСОБА_1 - власник, ОСОБА_6 - син, ОСОБА_3 - невістка (а.с. 5).

Мешканцями будинку АДРЕСА_3 23.09.2021 складено акт, що у квартирі №101 вказаного будинку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 2003 року і по теперішній час не проживає (а.с. 6).

Як вказує у позові представник позивачка, ОСОБА_3 комунальні платежі не сплачує, з 2003 року у даній квартирі не проживає, оскільки перебуває за межами України. Точне місце її перебування позивачці невідомо.

Визначаючи характер спірних правовідносин, з урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку, що вони склались між власником житла та членом його сім`ї, а саме колишньою невісткою, у зв`язку з чим регулюються ст. 405 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

З аналізу положень ст.ст. 391, 396 ЦК України слідує, що позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння, на чому також акцентує увагу Вищий спеціалізований суд України з розгляду кримінальних і цивільних справ в п.п. 33,34 Постанови «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 №5.

Згідно з ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Натомість, як слідує з положень ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Оскільки відповідачка в належному позивачеві житловому приміщенні не проживає понад один рік, добровільно обравши собі інше постійне місце проживання, перешкод в користуванні квартирою їй ніхто не чинив, в той час як реєстрація місця проживання відповідачки створює позивачці перешкоди в користуванні належною їй власністю, обмежуючи майнові права ОСОБА_1 , яка змушена сплачувати за відповідача додатково комунальні послуги, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість пред`явлених нею вимог негаторного позову та необхідність їх задоволення із визнанням ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .

При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» рішення суду, яке набрало законної сили, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є достатньою правовою підставою для зняття її з реєстрації місця проживання.

Положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання, що відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній в постанові від 16.01.2012 у справі № 6-57цс11.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, згідно зі ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь ОСОБА_1 908,00 грн в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору (а.с. 3).

Керуючись ст.ст.4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 95, 133, 141, ч.2 ст.247, 258-259, 263-265, 273, 279, 280-284, 287, 354, 355, п.15 Перехідних положень ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Рішення є підставою для зняття ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з реєстраційного обліку місця проживання.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено з загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Відомості про сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Представник позивача: ОСОБА_2 , адреса робочого місця: АДРЕСА_5 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя Хомініч С.В.