Ухвала

03 серпня 2022 року

м. Київ

справа № 554/6194/19

провадження № 61-7334ск22

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коломієць Г. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 12 листопада 2021 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 23 червня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю та розподіл майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, в якому просив суд:

- визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 наступне майно: трикімнатну квартиру

АДРЕСА_1 ; автомобіль ЗАЗ ФОРЗА; меблі та побутову техніку: пральну машину (автомат), газову плиту, телевізор, м`який куточок у вітальні, меблі в спальню (2х спальне ліжко, шифоньєр, трюмо, дві тумбочки), корпусні меблі в передпокій (шафа для одягу, тумба для взуття), меблі кухні (кухонні шафи, обідній стіл, стільці), тумбу під телевізор, холодильник;

- поділити майно між сторонами наступним чином: визнати за відповідачем ОСОБА_1 право власності на 1/2 частки квартири

АДРЕСА_1 ; визнати за позивачем

ОСОБА_2 право власності на 1/2 частки квартири

АДРЕСА_1 ; визнати за позивачем

ОСОБА_2 право власності на автомобіль ЗАЗ ФОРЗА, 2011 року випуску, виділивши його в натурі; визнати за відповідачем ОСОБА_1 право власності на спільно придбані меблі та побутову техніку, виділивши їй їх у натурі.

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю та розподіл майна подружжя, в якому просила суд:

- визнати особистою приватною власністю ОСОБА_1 квартиру

АДРЕСА_1 ;

- відступити від принципу рівності часток подружжя у спільній сумісній власності, визнавши, що частка ОСОБА_1 складає 2/3 автомобілю модель Forza AF 4854 марки ЗАЗ, а за ОСОБА_2 частка складає 1/3 автомобілю;

- залишити за ОСОБА_1 право власності на автомобіль Forza AF 4854 марки ЗАЗ, здійснивши компенсацію вартості 1/3 частини автомобілю модель Forza AF 4854 марки ЗАЗ, на користь ОСОБА_2 .

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 12 листопада

2021 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя задоволено частково.

Визнано спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 трикімнатну квартиру

АДРЕСА_1 , загальною площею 64 кв. м.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку трикімнатної квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 64 кв. м., у порядку поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку трикімнатної квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 64 кв. м., у порядку поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати

у розмірі 4 010,00 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю та розподіл майна подружжя задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку автомобіля, марки ЗАЗ модель Forza AF 4854, у порядку поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку автомобіля модель Forza AF 4854 марки ЗАЗ, у порядку поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати

у розмірі 675,00 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Додатковим рішенням Октябрського районного суду м. Полтави

від 15 грудня 2021 року заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задоволено частково.

Ухвалено додаткове рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю та розподіл майна подружжя.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1378,56 грн.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на проведення судової автотоварознавчої експертизи у розмірі 1182,80 грн.

В іншій частині відмовлено.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 23 червня 2022 року

у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення Октябрського районного суду міста Полтави від 12 листопада

2021 року залишено без змін.

29 липня 2022 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 12 листопада 2021 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 23 червня 2022 року (надійшла до суду 02 серпня 2022), у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати оскаржувані судові рішення в частині визнання сумісною власністю подружжя квартири та в частині визначення частки права власності на автомобіль, ухвалити в цих частинах нове рішення, яким задовольнити зустрічні позовні вимоги.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження

з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої та другої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Касаційна скарга подана до суду касаційної інстанції з пропуском строку на касаційне оскарження.

У касаційній скарзі заявник заявила клопотання про поновлення строку подачі касаційної скарги та зазначила, що копію оскаржуваної постанови вона отримала 30 червня 2022 року у приміщенні суду, про що здійснено відповідний запис у журналі, однак заявник не надала жодних доказів на підтвердження свого клопотання.

Відповідно до частин четвертої, п`ятої статті 272 ЦПК України за заявою учасника справи копія повного судового рішення вручається йому під розписку безпосередньо в суді. Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, -

у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

У постанові Полтавського апеляційного суду зазначено, що повний текст постанови виготовлено 24 червня 2022 року.

Таким чином строк на касаційне оскарження відраховується з дня, наступного за днем складання повного тексту постанови, і останній тридцятий день на касаційне оскарження припадає на 25 липня 2022 року (понеділок).

Заявник звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою 29 липня 2022 року, тобто з пропуском строку касаційного оскарження.

Оскільки належних доказів про дату отримання копії постанови апеляційного суду заявником не надано, касаційну скаргу необхідно залишити без руху відповідно до вимог частини третьої статті 393 ЦПК України та надати особі строк для подання відповідних доказів.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

У рішенні від 03 квітня 2008 року в справі «Пономарьов проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що сторони в розумні інтервали мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

Також, у порушення пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 заявила клопотання про відстрочення сплати судового збору у зв`язку з тим, що вона має на утриманні малолітню дитину та не має змоги витрачати кошти на сплату судового збору, оскільки ОСОБА_2 не сплачує аліменти на утримання дитини.

Дослідивши вказане клопотання, Верховний Суд дійшов висновку, що

у задоволенні клопотання необхідно відмовити, оскільки заявником не надано жодного належного доказу щодо розміру доходів.

Згідно зі статтею 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги справляється судовий збір, який відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої цієї статті становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви в розмірі оспорюваної суми.

Підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, чинній на день звернення до суду з цим позовом) передбачено, що за подання позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом у 2019 році та заявляв позовну вимогу майнового характеру, а саме: поділ спільного майна подружжя шляхом визнання за ним права власності на 1/2 частину квартири, на весь автомобіль, а за відповідачкою визнати право власності на 1/2 частину квартири, меблі та побутову техніку.

ОСОБА_1 звернулася до суду з зустрічним позовом у 2019 році та заявляла позовну вимогу майнового характеру, а саме: визнання квартири її особистою приватною власністю та розподіл майна подружжя шляхом визнання за нею 2/3 частини автомобіля, а за відповідачем 1/3 частину автомобіля, та залишити за нею право власності на весь автомобіль, а на користь відповідача стягнути компенсацію вартості 1/3 частини автомобіля.

Станом на 01 січня 2019 року прожитковий мінімум для працездатних осіб був встановлений у розмірі 1 921,00 грн; відповідно максимальний розмір судового збору для фізичних осіб за подання позовної заяви майнового характеру - 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 9 605,00 грн).

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір».

Зі змісту положень пункту 2 частини першої статті 176 ЦПК України вбачається, що у позовах про визнання права власності на майно або його витребування ціна позову визначається вартістю майна.

Заявник оскаржує судові рішення в частині вирішення вимог про визнання квартири сумісною власністю подружжя та в частині визначення частки права власності на автомобіль.

Оскільки із поданої касаційної скарги та копій судових рішень не вбачається ціни позову станом на день його подання щодо цих вимог майнового характеру (відсутнє визначення вартості спірної квартири, автомобіля), тому неможливо визначити розмір судового збору, який підлягав сплаті при поданні позовної заяви за вимогу майнового характеру, у зв`язку з чим заявник при сплаті судового збору має підтвердити відповідність такої сплати належними доказами (позовна заява з визначеною ціною позову, оцінка вартості нерухомого майна, вартості автомобіля або інші належні докази).

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду

у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК

у м. Києві/Печерс.р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026007, код банку отримувача (МФО): 899998, код класифікації доходів бюджету: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату в повному обсязі.

Відповідно до вимог частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення їх недоліків.

Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку подачі касаційної скарги відмовити.

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору відмовити.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 12 листопада 2021 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 23 червня 2022 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г. В. Коломієць