П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2022 року м. Київ

Справа № 755/9336/16-ц

Провадження № 22-ц/824/6311/2022

Резолютивна частина постанови оголошена 30 листопада 2022 року

Повний текст постанови складено 01 грудня 2022 року

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.

секретаря: Карпенка В.Р.

учасники справи: позивач ОСОБА_1

відповідач Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Києві,

третя особа Фонд соціального страхування від нещадних випадків на виробництві та професійних захворювань України

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 24 січня 2022 року про відмову в задоволенні заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 28 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Києві, 3-я особа: Фонд соціального страхування від нещадних випадків на виробництві та професійних захворювань України про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом - путівки за 2016 рік, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про перегляд рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 28 листопада 2016 року по справі № 755/9336/16-ц у зв`язку з нововиявленими обставинами посилаючись на те, що рішенням суду від 28 листопада 2016 року по справі № 755/9336/16-ц було прийнято рішення про відмову в задоволенні позовних вимог,яке було мотивовано тим, що з 01 грудня 2004 року страхові виплати та витрати на медико-соціальну допомогу ОСОБА_1 припинено на підставі його відмови отримувати страхові виплати від Фонду. Натомість, Постановою ВП ВС від 05 травня 2020 року по справі № 761/21898/16-ц скасовано необхідність подавати заяву до Фонду для продовження страхових виплат з моменту передачі справи Фонду та вказує, що відмова позивача від соціальних виплат та закриття ним банківського рахунку не могло бути підставою для припинення виплати позивачу присуджених страхових виплат, а тому є нововиявленою обставиною в розумінні ст. 423 ЦПК України та є підставою для перегляду оскаржуваного рішення, яке вступило в законну силу за пунктом 3 частини 2 статті 423 ЦПК України.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 24 січня 2022 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 28 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Києві, 3-я особа: Фонд соціального страхування від нещадних випадків на виробництві та професійних захворювань України про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом - путівки за 2016 рік.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, та ухвалити нове судове рішення яким заяву задовольнити, скасувати рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 28 листопада 2016 року та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог заявлених в позовній заяві від 04 червня 2016 року з урахуванням клопотання про заміну відповідача, та заяви про збільшення позовних вимоги.

Зокрема зазначає про те, що підставою для подання заяви по перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами є п. 3 ч. 2 ст.423 ЦПК України та Постанова Великої Палати Верховного Суду від 05 травня 2020 року в справі №761/21898/16-ц, яка скасовує необхідність подання особою заяви у Фонд для продовження страхових виплат з моменту передачі її справи Фонду та вказує, що відмова позивача від соціальних виплат та закриття ним банківського рахунка не могли бути підставою для припинення виплати позивачу присуджених страхових виплат.

А тому вважає, що судові рішення трьох інстанцій в цій справі № 755/9336/16-ц, якими відмовлено в позовних вимогах, які мотивували відмову, що він повинен подати заяву у Фонд для продовження страхових виплат, та тим, що він закрив банківські рахунки, та відмовився від виплат від Фонду - скасовані, тобто, підстави, на яких приймалося рішення 28 листопада 2016 року та відмовлено в задоволенні позову, на його думку, - скасовані Постановою Постанова Великої Палати Верховного Суду від 05 травня 2020 року в справі №761/21898/16-ц, а саме: скасовані судові рішення, та підстави на яких приймалися ці рішення, які, в свою чергу, стали підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Отже, оскаржувана ухвала суперечить Постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 травня 2020 року у справі № 761/21898/16-ц.

В судовому засіданні представник третьої особи Фонду соціального страхування України адвокат Левшунов Д.С. заперечував проти доводів апеляційної скарги.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, будучи належним чином повідомлені про день та час розгляду справи.

За таких обставин колегія суддів вважає можливим розглянути справу за їх відсутності у відповідності до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи і перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд в складі колегії суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що вказана постанова від 05 травня 2020 року по справі № 761/21898/16-ц не є та не може бути нововиявленою обставиною саме по цій справі в розумінні Цивільного процесуального кодексу України, оскільки була ухвалена судом в рамках іншої цивільної справи, а саме № 761/21898/16-ц.

Крім того, суд, ухвалюючи рішення від 28 листопада 2016 року, не обґрунтовував свої висновки саме на рішенні, яке було прийнято по справі № 755/21898/16-ц, а тому, підстав для перегляду за нововиявленимиобставинами у суду відсутні.

Відповідно до ч. 1, п. п. 1, 3 ч. 2 ст. 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є зокрема істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи: скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Для визначених пунктом 3 частини другої статті 423 ЦПК України нововиявлених обставин необхідними умовами є те, що вони існували на час розгляду справи, але підстави виникли після ухвалення рішення у справі (зокрема, шляхом скасування судового рішення, яке стало підставою для його ухвалення), спростовують обставини, встановлені судом на час розгляду справи, та мають важливе значення для її розгляду.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом. При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову (частини четверта, п`ята статті 423 ЦПК України).

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими учасникам справи, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду за нововиявленими обставинами судового рішення.

Європейський суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 40, ЄСПЛ, 3 квітня 2008 року).

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (PRAVEDNAYA v. RUSSIA, № 69529/01, § 27, 28, ЄСПЛ, 18 листопада 2004 року).

Таким чином перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами має на меті не усунення судових помилок (що є прерогативою судів апеляційної та касаційної інстанції), а лише перегляд вже розглянутої справи з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення судового рішення.

Наявність Постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 травня 2020 року у справі № 761/21898/16-ц не є та не може бути нововиявленою обставиною саме по цій справі в розумінні Цивільного процесуального кодексу України, оскільки була ухвалена судом в рамках іншої цивільної справи, а саме № 761/21898/16-ц., не є нововиявленою обставиною в розумінні ст. 423 ЦПК України.

Обставини, на які посилався учасник справи у заяві або які могли бути встановлені при всебічному і повному з`ясуванні судом обставин справи, тобто, при виконанні вимог частини третьої статті 12 ЦПК, не є нововиявленими обставинами. Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Отже, заявником не доведено передбачених ст. 423 ЦПК України підстав для перегляду рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для перегляду рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 28 листопада 2016 року за нововиявленими обставинами.

Відповідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права, є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування не вбачається, тому апеляційну скаргу відповідача необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 24 січня 2022 року - залишити без змін .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач: А.М. Стрижеус

Судді: Л.Д. Поливач

О.І. Шкоріна