Справа № 932/5410/21
Провадження № 2/932/2420/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2022 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді - Куцевола В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін у місті Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка є законним представником неповнолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

13.07.2021 року до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява ОСОБА_1 , яка є законним представником неповнолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 17.12.2020 року близько 16 години 15 хвилин в м.Дніпро на проспекті Б.Хмельницького в районі будинку № 131 автомобіль ВАЗ 2109 реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_3 скоїв наїзд на неповнолітнього пішохода ОСОБА_2 , спричинивши йому тілесні ушкодження середньої тяжкості. 17.12.2020 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002182 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 ККУ. 03.03.2021 року постановою слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого відділення Дніпровського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, Ханенко Ю.П. залучено в якості законного представника малолітнього потерпілого ОСОБА_2 у кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0002182 від 17.12.2020 року. Відповідно до висновку експерта КЗ «Дніпропетровського обласного бюро судово-медичної експертизи» ДОР» № 539е неповнолітньому ОСОБА_2 завдано тілесні ушкодження у вигляді тупої травми лівої кінцівки, що відносяться до середньої тяжкості. За результатами дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 переніс сильні душевні та психологічні страждання, перебував протягом тривалого часу на лікарняному, пропустив шкільне навчання, що призвело до зниження шкільних успіхів, не міг професійно займатися футболом. Батьки неповнолітнього зазнали сильний психічний стрес. Таким чином, неповнолітній ОСОБА_2 та його батьки перенесли сильні душевні страждання, а тому просять стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 200000,00 грн.

Ухвалою суду від 11.08.2021 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін. Сторонам встановлено строк на подання заяв по суті справи.

Відповідачу надсилалась ухвала про відкриття провадження у справі та позовна заява з додатками до неї. Відповідно до вимог ст. ст.128, 272 ЦПК України, відповідач є таким, що належним чином повідомлений про розгляд цієї цивільної справи та про свої процесуальні права та обов`язки, що підтверджується поштовим повідомлення.

Відповідач надав відзив на позов, у якому зазначає, що вважає позов необгрунтованим. Зазначає, що відповідач не надала доказів стосовно визначення розміру шкоди.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що 17.12.2020 року близько 16 години 15 хвилин у м.Дніпрі на проспекті Б.Хмельницького в районі будинку № 131 автомобіль ВАЗ 2109 реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_3 скоїв наїзд на неповнолітнього пішохода ОСОБА_2 , спричинивши йому тілесні ушкодження середньої тяжкості.

17.12.2020 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002182 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 ККУ.

03.03.2021 року постановою слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого відділення Дніпровського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, Ханенко Ю.П. залучено у якості законного представника малолітнього потерпілого ОСОБА_2 у кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0002182 від 17.12.2020 року.

Відповідно до висновку експерта КЗ «Дніпропетровського обласного бюро судово-медичної експертизи» ДОР» № 539е від 05.01.2021 року неповнолітньому ОСОБА_2 завдано тілесні ушкодження у вигляді тупої травми лівої кінцівки, що відносяться до середньої тяжкості.

Відповідності до ч.2 ст.23 ЦК України, моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Пунктами 1, 3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» за №4 від 31.03.1995 року визначено, що встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб. Тому суди повинні забезпечити своєчасне, у повній відповідності із законом, вирішення справ, пов`язаних з відшкодуванням такої шкоди. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Суд звертає увагу, що матеріали справи не містять вирок суду щодо вчиненого кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.286 КК України ОСОБА_3 чи будь-яких інших доказів, на підтвердження того, що відповідач є винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, а тому суд позбавлений можливості стягувати з відповідача моральну шкоду, оскільки його вина не доведена.

В пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудні 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» роз`яснено, що відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК, при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов`язкові для суду лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування.

Таким чином, вина відповідача ОСОБА_3 в дорожньо-транспортній пригоді не доведена, оскільки матеріали справи не містять доказів вчинення відповідачем дорожньо-транспортної пригоди, у якій постраждалим є ОСОБА_2 ..

Окремо слід зазначити, позивач в позовній заяві підтверджує, що відповідач ОСОБА_3 добровільно відшкодував матеріальні збитки, які були понесені на лікування неповнолітнього ОСОБА_2 .

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно вимог ч. 1 ст. 76 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є показання свідків, письмові докази, речові, електронні докази і висновки експертів.

Відповідно до ст.ст. 77-78 ЦПК України суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 6 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Як вже зазначалось вище, позивач в поданій позовній заяві не надав обґрунтованих доказів, своїм позовним вимог щодо стягнення моральної шкоди та не надав суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували вину відповідача ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.286 КК України, що взагалі позбавляє суд можливості встановити, чи є відповідач винуватцем дорожньо-транспортної пригоди та встановити обставини її вчинення.

З урахуванням встановлених обставин справи та, враховуючи принцип справедливості, добросовісності, розумності цивільного судочинства, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги не підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд приймає до уваги, що відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд приходить до висновку, що судові витрати, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 12, 76-81, 83, 141, 258, 259, 265, 268, 272-273, 352-355 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , яка є законним представником неповнолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 273 ЦПК України та може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя В.В. Куцевол