ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/2563/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" червня 2022 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Мицик Ю.С.

при секретарях: Леонтьєві В.В., Пугач Д.С., Сердюковій Г.В., Куцолабській І.А.

за участю:

представника відповідача 3 Астапова С.Є.,

інші учасники справи не з`явилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», Державного реєстратора Державного підприємства ««Науково-дослідний та проектний інститут землеустрою»» Мосійчук Оксани Василівни, ОСОБА_2 , про скасування рішення реєстратора про перехід права власності на нерухоме майно, скасування запису про державну реєстрацію, витребування майна-

ВСТАНОВИВ:

1.Стислий виклад вимог і заперечень (аргументів) учасників справи та процесуальні дії у справі.

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» (далі - відповідач1 ), Державного реєстратора Державного підприємства «Науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» Мосійчук Оксани Василівни (далі - відповідач 2), про скасування рішення реєстратора про перехід права власності на нерухоме майно. В обґрунтування позову зазначає, що 29.11.2006 між АКІБ "Укрсиббанк" та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту № 0 (кредитний договір), за умовами якого остання отримала грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 153 000 доларів США, які зобов`язалась повернути зі сплатою 10.8 % річних за користування ними не пізніше 29.11.2027.

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між АКІБ "УкрСиббанк" (Іпотекодержатель) та ОСОБА_1 (Іпотекодавець) укладено іпотечний договір від 29.11.2006. Згідно з підпунктами 1.1, 1.4 пункту 1 вказаного договору іпотекодавець передав в іпотеку належну їй на праві власності трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 (далі нерухоме майно, квартира), за домовленістю сторін вартість майна на дату укладення договору становить 858 854,00 грн. Пунктом 1.3 договору іпотеки передбачено, що іпотека забезпечує виконання по поверненню в повному обсязі отриманих, в порядку та на умовах відповідно до кредитного договору, кредитних коштів у сумі 153 000 доларів США.

12.12.2011 між ПАТ «УкрСиббанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» було укладено Договір факторингу № 1 та Договір відступлення прав вимоги за договорами іпотеки, за якими ПАТ «УкрСиббанк» відступив свої вимоги за Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 29.11.2006 та Іпотечним договором від 29.11.2006 ТОВ «Кей-Колект»

16.07.2019 Державний реєстратор Державного підприємства «Науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» Мосійчук Оксана Василівна зареєструвала за ТОВ «Кей-Колект» право власності на нерухоме майно квартиру, об`єкт житлової нерухомості загальною площею 93.6 кв., АДРЕСА_2 . Підставою для державної реєстрації речового права на нерухоме майно стало рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень з відкриттям розділу, індексний номер 47858365 від 19.07.2019 11:35:22., підставою виникнення права власності - договір іпотеки № 34410, серія та номер з-2228, виданий 25.11.2006, видавник Морозова С.В. приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу, договір факторингу серія та номер 1 виданий 12.12.2011 видавник ПАТ "Укрсиббанк" та ТОВ "Кей-Колект".

Втім позивач вважає, що такі дії Іпотекодержателем вчиненні з порушенням вимог закону. Зокрема державний реєстратор встановивши, що для державної реєстрації речового права за ТОВ «Кей-Колект» подано іпотечний договір, що передбачає виконання грошового зобов`язання у іноземній валюті не перевірив чи передбачає іпотечний договір можливість набуття права власності у позасудовому порядку без згоди іпотекодавця, та чи не поширюється на дані правовідносини дія Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" від 03.06.2014. Позивач жодних вимог від ТОВ "Кей Колект" у порядку ст. 35-39 ЗУ "Про іпотеку" не отримувала. Також з позивачем не погоджувалася вартість предмета іпотеки для її реалізації у позасудовому порядку. З наявної у позивача інформації оцінка предмета іпотеки не здійснювалася, а отже при набутті права на предмет іпотеки не дотримано вимог ст. 37 ЗУ "Про іпотеку". Окрім наведеного позивач не погоджується з розміром заборгованості в рахунок погашення якої набуто у власність нерухоме майно ТОВ "Кей Колект".

З урахуванням означеного ОСОБА_1 просила скасувати рішення Державного реєстратора Державного підприємства «Науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» Мосійчук Оксани Василівни, час державної реєстрації 16.07.2019 15:30:27 про державну реєстрацію прав з відкриттям розділу індексний номер 47858365 від 19.07.2019 11:35:22 про реєстрацію за ТОВ «Кей-Колект» право власності на нерухоме майно, квартиру, об`єкт житлової нерухомості, загальною площею 93.6 м. кв. в АДРЕСА_2 на підставі Договору іпотеки серія та номер 3-2228 від 29.11.2006, видавник Морозова С.В. приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу, договір факторингу серія та номер 1 виданий 12.12.2011 р. видавник ПАТ "Укрсиббанк" та ТОВ "Кей-Колект".

08.10.2019 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями дану справу було передано до провадження головуючого судді Даниленка В.В.

Ухвалою суду від 31.10.2019 задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову. Накладено арешт та заборонено відчуження у будь якій спосіб, квартири АДРЕСА_1 .

12.12.2019 у справі було відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження в підготовче засідання.

20.01.2020 адвокатом Шпуганичем В.П., який діє в інтересах ОСОБА_1 подано заяву про збільшення позову (зміну предмета позову). За вимогами вказаної заяви представник позивача просив скасувати запис від 16.07.2019 15:30:27 про державну реєстрацію прав з відкриттям розділу індексний номер 47858365 від 19.07.2019 11:35:22 про реєстрацію за ТОВ "Кей-Колект" право власності на нерухоме майно, квартиру, об`єкт житлової нерухомості, загальною площею 93.6 кв. в АДРЕСА_2 на підставі Договору іпотеки серія та номер 3-2228 від 29.11. 2006, видавник Морозова С.В. приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу, договір факторингу серія та номер 1 виданий 12.12.2011 видавник ПАТ "Укрсиббанк" та ТОВ "Кей-Колект" та витребувати від ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_2 нерухоме майно, об`єкт житлової нерухомості, квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер нерухомого майна 000. Просив залучити до участі у справі в якості співвідповідача ОСОБА_2

06.02.2020 представником ТОВ «Кей-Колект» подано відзив на позовну заяву. У поданому відзиві ТОВ «Кей-Колект» не визнає вимоги позову в повному обсязі, вважає їх необґрунтованими. Зауважує, що доводи представника позивача про те, що спірна квартира, яка є предметом іпотеки, є єдиним житлом позивача, не підтверджується будь-якими належними та допустимими доказами. А відтак, не підлягають застосуванню положення ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» до спірних правовідносин сторін. Товариством як іпотекодержателем було обрано позасудовий спосіб врегулювання спору та відновлення своїх порушених прав у зв`язку із тривалим невиконанням боржником кредитних зобов`язань, а тому у порядку, визначеному договорами та законом ТОВ «Кей-Колект» реалізував предмет іпотеки з метою погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором. Вказав, що розмір заборгованості за Кредитним договором не належить до предмета доказування, оскільки зміст та обсяг порушення позивача за кредитним договором жодним чином не впливають на право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку, що випливає із положень п. 4.1 договору іпотеки. При цьому позивач не надала суду жодного власного розрахунку заборгованості за кредитним договором. Оскільки вимога позивача про витребування предмету іпотеки є похідною від вимоги про скасування запису про державну реєстрацію права власності, відтак позов не підлягає задоволенню в повному обсязі.

12.02.2020 адвокатом Горлачем Р.М., який діє в інтересах ОСОБА_2 подано заперечення на заяву про збільшення позову. Заява обгрунтована тим, що ОСОБА_2 є добросовісним набувачем та до неї не застосовуються наведені позивачем норми щодо витребування майна. Зокрема ОСОБА_2 не знала та не могла знати, що на думку позивача, набуває майно, яке ТОВ «Кей-Колект» начебто не має право відчужувати. Факт того, що ОСОБА_2 набула спірне майно за оплатним договором підтверджується копією договору купівлі-продажу, серія та номер 2993, виданий 28.10.2019, видавник Легкобит С.О., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу. З урахуванням викладеного представник просив відмовити позивачу у задоволенні позову в повному обсязі.

13.02.2020 ухвалою залучено до участі у справі в якості співвідповідача ОСОБА_2

30.03.2020 адвокатом Горлачем Р.М., який діє в інтересах ОСОБА_2 подано відзив на позовну заяву. У відзиві представник відповідача вказав, що спірна квартира не використувуюється позивачем, як місце постійного проживання. Вказане підтверджується тим, що у вказаній квартирі відсутні зареєстровані особи, що підтверджується довідкою управляючої компанії. Позивачем не надано жодних доказів проживання у спірній квартирі. Вказує, що у власності позивача знаходяться два об`єкти нерухомого майна, зокрема, дві земельні ділянки, що розташовані на АДРЕСА_3 . З приводу державної реєстрації речового права на нерухоме майно за ТОВ «Кей-Колект», то остання здійснена з дотриманням положень закону. Зокрема, 16.11.2018 позивачу було надіслано вимогу про усунення порушень основного зобов`язання відповідачем 1. Оскільки позивачем долучено копію вимоги від 16.11.2018 до позову та засвідчено підписом «з оригіналом згідно», аргумент позивача, що не було дотримано процедуру звернення стягнення, не заслуговує на увагу. Іпотекодавцем була надана згода на відчуження нерухомого майна відповідно до договору. Процедура державної реєстрації прав на нерухоме майно була дотримана відповідно до закону. ОСОБА_2 є добросовісним набувачем та до неї не застосовуються наведені позивачем норми щодо витребування майна.

20.05.2020 ухвалами суд витребував інформацію з Головного центру обробки спеціальної інформації ДПС України щодо факту перетину кордону громадянкою України ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , паспорт НОМЕР_3 , виданий Краматорським МВ УМВС України в Донецькій області 19 серпня 1995 року) у період з 07.06.2014 до 12.12.2019. Закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті.

09.09.2020 згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями дану справу було передано до провадження головуючого судді Цимбал І.К.

10.09.2020 суддею Цимбал І.К. прийнято до провадження цивільну справу та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження в підготовче засідання.

27.11.2020 згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями дану справу було передано до провадження головуючого судді Мицик Ю.С.

16.12.2020 суддею Мицик Ю.С. прийнято до провадження цивільну справу та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження в підготовче засідання.

30.06.2021 ухвалою суд закрив підготовче провадження у справі та призначив справу до розгляду по суті.

18.01.2022 суд повторно витребував ухвалою від Головного центру обробки спеціальної інформації державної прикордонної служби України відомості, щодо факту перетину державного кордону України в період з 07.06.2014 по теперішній час громадянкою України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (рнокп НОМЕР_2 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий Краматорським МВ УМВС України в Донецькій області, 09.08.1995).

Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Представником позивача подана заява про розгляд справи за відсутності сторони позивача. Вимоги позову підтримав та просив позов задовольнити.

Представник ТОВ «Кей-Колект» в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подав заяву про розгляд справи у його відсутність.

Державний реєстратор Державного підприємства «Науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» Мосійчук Оксана Василівна в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини її неявки до суду, невідомі.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на доводи, що викладені у відзиві.

Враховуючи належне повідомлення усіх учасників справи, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за їх відсутністю, на підставі наявних у справі доказів.

Суд, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, заслухавши думку представника відповідача - ОСОБА_3 , прийшов до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

2. Фактичні обставини, встановлені судом та оцінка доказів

Судом встановлено, що на забезпечення виконання грошових зобов`язань за кредитним договором № 0 від 29.11.2006, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 , 29.11.2006 укладений договір іпотеки. Згідно з підпунктами 1.1, 1.4 пункту 1 вказаного договору іпотекодавець передав в іпотеку належну їй на праві власності трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 (далі нерухоме майно, квартира), за домовленістю сторін вартість майна на дату укладення договору становить 858 854,00 грн. Пунктом 1.3 договору іпотеки передбачено, що іпотека забезпечує виконання по поверненню в повному обсязі отриманих, в порядку та на умовах відповідно до кредитного договору, кредитних коштів у сумі 153 000 доларів США., а п. 5 сторонами визначено застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, та відповідно до п.5.4 іпотекодержателю надано право , у визначених договором випадках, від свого імені продати предмет іпотеки, про що іпотекодавцю надсилається рекомендованим листом повідомлення про застосування застереження, в якому зазначений спосіб задоволення вимог іпотекодержателя.

12.12.2011 між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» було укладено Договір факторингу № 1 та Договір відступлення прав вимоги за договорами іпотеки, за якими ПАТ «УкрСиббанк» відступив свої вимоги за Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 29.11.2006 та Іпотечним договором від 29.11.2006 ТОВ «Кей-Колект»

16.07.2019 Державний реєстратор Державного підприємства «Науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» Мосійчук Оксана Василівна зареєструвала за ТОВ «Кей-Колект» право власності на нерухоме майно квартиру, об`єкт житлової нерухомості загальною площею 93.6 м. кв. АДРЕСА_2 . Підставою для державної реєстрації речового права на нерухоме майно стало рішення про державну реєстрацію з відкриттям розділу індексний номер 47858365 від 19.07.2019 11:35:22., підставою для виникнення права власності - договір іпотеки № 34410, серія та номер з-2228, виданий 25.11.2006, видавник Морозова С.В. приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу, договір факторингу серія та номер 1 виданий 12.12.2011 видавник ПАТ "Укрсиббанк" та ТОВ "Кей-Колект".

28.10.2019 між ТОВ «Кей-Колект» та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу, відповідно до якого ТОВ «Кей-Колект» продало, а ОСОБА_2 купила квартиру АДРЕСА_1 .

Норми права , якими врегульовані спірні правовідносини

Цивільний процесуальний кодекс України (далі ЦПК України) визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч.1 ст. 2 ЦПК України ).

Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядаючи справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовуючи при розгляді справ, зокрема, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ч.1,2 та 4 ст. 10 ЦПК України).

У відповідності до вимог п.4 ст. 264 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду.

Правовідносини пов`язані із захистом права власності врегульовані Цивільним Кодексом України (далі ЦК України), а право звернення стягнення на предмет іпотеки врегульований Законом України «Про іпотеку».

Конституція України прямо встановлює заборону протиправного позбавлення власника права власності (частина четверта статті 41). Непорушність цього права означає передусім невтручання будь-кого у здійснення власником своїх прав щодо володіння, користування та розпорядження майном, заборону будь-яких порушень прав власника щодо його майна всупереч інтересам власника та його волі.

У відповідності ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Згідно ч.1, 2 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом ( ч.1,2 ст. 328 ЦК України).

Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним ( ст. 387 ЦК України).

У відповідності до вимог ч.1 ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку ( ч.1 ст. 509 ЦК України).

Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (ч.1 ст. 510 ЦК України), та згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності ( ч.1 ст. 546 ЦК України).

В силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, а також в інших випадках, встановлених законом, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави) ( ч.1 ст. 572 ЦК України).

Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи ( ч.1 ст. 575 ЦК України).

Відповідно статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Положеннями чч.1, 4 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено право іпотекодержателя задовольнити свої вимоги за основними зобов`язаннями шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно ст. 38 Закону України «Про іпотеку» якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобов`язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед такими особами за відшкодування завданих збитків.

Протягом тридцятиденного строку з дня отримання такого повідомлення особа, яка має зареєстровані права чи вимоги на предмет іпотеки, вправі письмово повідомити іпотекодержателя про свій намір купити предмет іпотеки. З дня отримання іпотекодержателем цього повідомлення вказана особа набуває переважне право на придбання предмета іпотеки у іпотекодержателя. Якщо таких повідомлень надійшло декілька, право на придбання предмета іпотеки у іпотекодержателя належить особі, яка має вищий пріоритет своїх зареєстрованих прав чи вимог.

Якщо особа, яка висловила намір придбати предмет іпотеки, ухиляється або з інших причин не вчиняє дій до укладення договору купівлі-продажу предмета іпотеки з іпотекодержателем протягом 5 днів після закінчення вказаного вище тридцятиденного строку, вона втрачає право на придбання предмета іпотеки. Це право переходить до інших осіб, які висловили намір придбати предмет іпотеки, відповідно до пріоритету їх прав і вимог.

Якщо особи, які мають зареєстровані права чи вимоги на предмет іпотеки, не висловили наміру його придбати, іпотекодержатель вправі продати предмет іпотеки будь-якій іншій особі на власний розсуд.

Дії щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця. При нотаріальному посвідченні такого договору купівлі-продажу правовстановлюючий документ на предмет іпотеки не подається.

Ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього.

Розподіл коштів від продажу предмета іпотеки між іпотекодержателем та іншими особами, що мають зареєстровані права чи вимоги на предмет іпотеки, здійснюється відповідно до встановленого пріоритету та розміру цих прав чи вимог. Решта виручки повертається іпотекодавцю.

Іпотекодержатель, який реалізував предмет іпотеки, надсилає іпотекодавцю, боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, та іншим іпотекодержателям звіт про розподіл коштів від продажу предмета іпотеки.

Іпотекодавець і боржник, якщо він є відмінним від іпотекодавця, мають право виконати основне зобов`язання протягом тридцятиденного строку, вказаного в частині першій цієї статті, згідно з умовами та з наслідками, встановленими статтею 42 цього Закону.

Договір купівлі-продажу предмета іпотеки, укладений відповідно до цієї статті, є правовою підставою для реєстрації права власності покупця на нерухоме майно, що було предметом іпотеки.

Згідно з пп.2.7 п.2 гл.2 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції від 22.02.2012 №296/5, якщо рішенням суду або договором про задоволення вимог іпотекодержателя передбачено право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, посвідчення таких договорів здійснюється за загальними правилами посвідчення договорів відчуження.

Для посвідчення такого договору іпотекодержатель зобов`язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані в установленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти такий договір. Іпотекодержатель має документально підтвердити нотаріусу, що він повідомив осіб, які мають зареєстровані в установленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

У пункті 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» передбачено, що не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що:

- таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно;

- загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

3. Правові висновки Верховного Суду щодо застосування відповідних норм права при розгляді аналогічних спірним правовідносинам

Згідно Постанови Верховного Суду від 3 лютого 2021 року у справі № 278/3367/19-ц « відповідно до ч. 1 ст. 38 Закону України «Про іпотеку» якщо іпотекодержатель має право на продаж предмета іпотеки за рішенням суду або договором, то він зобов`язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед такими особами за відшкодування збитків.

У разі направлення іпотекодержателем іпотекодавцеві вимоги про усунення порушення основного зобов`язання відповідно до ч. 1 ст. 35 цього Закону з одночасним повідомленням про обраний спосіб задоволення вимог іпотекодержателя відповідно до ч. 1 ст. 38 Закону (одним документом) необхідно виходити з пріоритету дотримання саме ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку»».

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 523/10225/15-ц визначено, що заміна сторін у зобов`язанні, не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. Позовна давність шляхом пред`явлення позову переривається саме на ту частину вимог (право на яку має позивач), що визначена ним у його позовній заяві. Що ж до вимог, які не охоплюються пред`явленим позовом, та до інших боржників, то позовна давність щодо них не переривається. Обов`язковою умовою переривання позовної давності шляхом пред`явлення позову також є дотримання вимог процесуального закону щодо форми та змісту позовної заяви, правил предметної та суб`єктної юрисдикції та інших, порушення яких перешкоджає відкриттю провадження у справі.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 644/3116/18, зазначено наступний висновок: « Закон України « Про іпотеку» прямо вказує, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, є одним зі шляхів звернення стягнення на предмет іпотеки.

Підписавши іпотечне застереження, сторони визначили лише можливі шляхи звернення стягнення, які має право використати іпотекодержатель. Стягнення є примусовою дією іпотекодержателя, направленою до іпотекодавця з метою задоволення своїх вимог. При цьому до прийняття Закону N 1304-VII від 3 червня 2014 року "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки (як у судовому, так і в позасудовому порядку) залежало не від наявності згоди іпотекодавця, а від наявності факту невиконання боржником умов кредитного договору.

Водночас Закон № 1304-VII ввів тимчасовий мораторій на право іпотекодержателя відчужувати майно іпотекодавця без згоди останнього на його відчуження.

З огляду на викладене, Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про те, що квартира , яка використовується позивачем як місце постійного проживання, не може бути примусово стягнута на підставі дії Закону № 1304-VII, оскільки приватним нотаріусом не враховано положення Закону, оскільки кредит є споживчим, а тому примусове відчуження квартири без його на те згоди є незаконним».

Велика Палата Верховного Суду звернула увагу, що власник з дотриманням вимог статті 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, ланцюгу договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника. Подібні за змістом висновки сформульовані, зокрема, у пункті 86 постанови ВП ВС від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (Постанова ВП ВС від21.08.2019 у справі № 911/3681/17 ).

Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно (принцип реєстраційного підтвердження володіння нерухомістю у пункті 89 постанови Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі №653/1096/16-ц). Однією з підстав державної реєстрації права власності на нерухоме майно є рішення суду, яке набрало законної сили, щодо права власності на це майно (пункт 9 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Рішення суду про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння є таким рішенням і передбачає внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (Постанова ВП ВС від14.11.2018 у справі № 183/1617/16 ).

4. Обґрунтування мотивів рішення суду с оцінкою аргументів сторін

Предметом розгляду даної справи є захист права власності позивача, яка в якості предмета іпотеки, була відчужена у позасудовому порядку іпотекодержателем в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором.

Способом захисту порушеного права позивач визначила скасування запису від 16.07.2019 15:30:27 про державну реєстрацію прав на спірну квартиру за ТОВ «Кей-Колект» та витребування від ОСОБА_2 зазначеного майна з чужого незаконного володіння.

Що стосується наявності права у позивача на зазначені позовні вимоги та ефективність даного способу поновлення порушеного права суд, приходить до наступного.

У даному випадку судом встановлено, що вказана квартира є іпотечним майном за споживчим кредитом наданим в іноземній валюті, її загальна площа не перевищує граничну площу, визначену вказаним законом, а крім того, вказана квартира є місцем постійного проживання позивача.

При цьому суд відхиляє доводи представників відповідачів, що позивач постійно проживає за кордоном, оскільки з наданих відомостей Головним центром обробки спеціальної інформації державної прикордонної служби України від 14.02.2022, вбачається, що громадянка України ОСОБА_1 періодично перетинає державний кордон України.

Водночас на думку суду, вказане не спростовує доводів позову, що спірна квартира використовується як місце постійного проживання позивача.

Додатковим підтвердженням того, що спірна квартира є місцем постійного проживання позивача є той факт, що вимога про усунення порушення основного зобов`язання була направлена ОСОБА_1 саме за місцем знаходження спірної квартири ( АДРЕСА_2 ) та отримана нею, про що вказують представники відповідачів.

Не заслуговують на увагу доводи представників відповідачів, що позивач є власником іншого нерухомого майна, зокрема, земельних ділянок, що розташовані на АДРЕСА_3 та житлового будинку за цією ж адресою.

Згідно листа Воронківської сільської ради Бориспільського району, Київської області від 07.05.2021 № 133/0901-11, згідно погосподарського обліку житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_3 належить громадянці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а позивач - ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Інших доказів наявності у позивача нерухомого майна на території України матеріали справи не містять.

Враховуючи, що спірна квартира є єдиним майном, та використовується позивачем, як місце постійного проживання, а тому суд, вважає, що вказана квартира в якості іпотечного майна підпадає під вимоги Закону № 1304-VII, а тому на неї не могло бути звернуто стягнення під час дії відповідного мораторію.

Наявна у матеріалах справи вимога про усунення порушень основного зобов`язання, яка була отримана позивачем, є достатнім доказом виконання іпотекодержателем вимог іпотечного застереження. У вказаній вимозі ТОВ «Кей-Колект» визначивши суму боргу за договором кредиту в сумі 168786,95 дол. США станом на 15.11.2018, вимагав сплатити заборгованість та попереджав, що у разі невиконання цієї вимоги банк має намір звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку, передбаченому статтею 37 Закону України «Про іпотеку»

Одночасно із цим, суд зазначає, що звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття на нього права власності, здійснюється при умові, що у письмовій вимозі має бути зазначена інформація про вартість майна, за якою відбулося зарахування вимог, оскільки ціна набуття права власності на предмет іпотеки є істотною обставиною і повинна погоджуватися з власником майна та повинна бути проведена оцінка майна предмету іпотеки на момент переходу права власності.

Дана позиція суду узгоджується в висновками, викладеними у у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.03.2019 у справі №306/2053/16-ц.

Жодної інформації про вартість майна, за якою мало відбуватися зарахування вимог, з урахуванням того, що ціна набуття права власності на предмет іпотеки є істотною обставиною і повинна погоджуватися з власником майна, вимога від 16.11.2018 № 733455/01 не містила.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що державна реєстрація права власності на предмет іпотеки за ТОВ «Кей-Колект» проведена всупереч нормам чинного законодавства, оскільки державним реєстратором не було враховано положення Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", а відтак вибула з володіння позивача з порушенням норм чинного законодавства, поза її волею.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі №638/2304/17 (провадження №61-2417сво19) зазначено, що недійсність договору як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність договору не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим. Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси власне порушені, а учасники цивільного обороту використовують цивільне судочинство для такого захисту.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 червня 2018 року у справі №338/180/17 (провадження №14-144цс18) дійшла висновку, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Згідно позовних вимог позивач просила застосувати в якості правового обґрунтування права вимоги статтю 388 ЦК України.

У даному випадку, факт визнання судом незаконності здійснення позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки, дозволяє суду, прийти до висновку, що вказане майно вибуло з володіння власника не з її волі , а тому у відповідності до положення ст. 388 ЦК України у власників є право на витребування такого майна у добросовісного набувача.

При розгляді даної справи судом приймається, також, до уваги той факт, що вказане рішення щодо витребування майна у добросовісного набувача не приведе до порушення права на «житло», так як під час розгляду справи судом встановлено, і не заперечувалось стороною відповідача, що у спірній квартирі ОСОБА_2 не проживає.

Як зазначено вище остаточною метою даного позову є не лише визнання незаконним звернення стягнення на предмет іпотеки, а й забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. Як зазначалось Верховним Судом у постанові від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16 у випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно. Однією з підстав державної реєстрації права власності на нерухоме майно є рішення суду, яке набрало законної сили, щодо права власності на це майно. Рішення суду про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння є таким рішенням і передбачає внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно

Отже, оскільки ТОВ «Кей-Колект» порушено процедуру звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку, у зв`язку з чим, існує обґрунтована необхідність у захисті порушених прав позивача щодо переходу права власності на нерухоме майно шляхом скасування запису від 16.07.2019 15:30:27 про державну реєстрацію прав з відкриттям розділу індексний номер 47858365 від 19.07.2019 11:35:22 про реєстрацію за ТОВ «Кей-Колект» та витребуванням спірної квартири із чужого незаконного володіння у ОСОБА_2 ..

Спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно треба розглядати як спір, пов`язаний із порушенням цивільних прав позивача на нерухоме майно іншою особою, за якою зареєстроване речове право на це майно (постанова Великої Палати Верховного Суду від 4 вересня 2018 р. у справі № 823/2042/16 (п. 36)).

Таким чином, Державний реєстратор Державного підприємства «Науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» Мосійчук О.В. є неналежним відповідачем, а тому суд відмовляє у позові до неї.

5.Розподіл судових витрат

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволення позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача ( ч.1,2 ст. 141 ЦПК України ).

У даному випадку судом враховується документальне підтвердження сплати позивачем ОСОБА_1 судового збору у загальному розмірі 11662,60 грн., які підлягають стягненню на її користь у рівних частках із відповідачів ТОВ «Кей-Колект» та ОСОБА_2 .

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 258,259, 263-265,268,273,354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати запис від 16.07.2019 15:30:27 про державну реєстрацію прав з відкриттям розділу індексний номер 47858365 від 19.07.2019 11:35:22 про реєстрацію за Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» право власності на нерухоме майно, квартиру, об`єкт житлової нерухомості, загальною площею 93.6 м. кв. в АДРЕСА_2 на підставі Договору іпотеки серія та номер 3-2228 від 29 листопада 2006 року, видавник Морозова С.В. приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу, договір факторингу серія та номер 1 виданий 12.12.2011 р. видавник ПАТ "Укрсиббанк" та ТОВ "Кей-Колект".

Витребувати від ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер нерухомого майна 000.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Державного реєстратора Державного підприємства «Науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» Мосійчук Оксани Василівни, про скасування рішення реєстратора про перехід права власності на нерухоме майно, скасування запису про державну реєстрацію, витребування майна - відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект»(, 01042, м. Київ, вул. Іоанна Павла ІІ, буд. 4/6, корп. «В», пов. 4, каб. 402) на користь ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 5831,30 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 5831,30 грн.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Ю.С. Мицик