Провадження № 2/761/9313/2022
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2022 року суддя Шевченківського районного суду міста Києва Аббасова Н.В., вивчивши позовну заяву ОСОБА_1 до державного підприємства «Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України» про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи, звільнення з роботи, стягнення невиплаченої частини заробітної плати та компенсації моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2022 року позивач звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з даним позовом.

Дослідивши матеріали позовної заяви, приходжу до висновку, що позовна заява підлягає залишенню без руху, з наступних підстав.

Згідно ст. 177 ч. 4 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про судовий збір», платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі (ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»).

Разом з тим, п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» передбачає, що позивачі, у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Водночас згідно положень ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 року у справі № 910/4518/16, зазначено, що стягнення з роботодавця (власника або уповноваженого ним органу підприємства, установи, організації) середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, за весь час затримки по день фактичного розрахунку) за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, який нараховується у розмірі середнього заробітку і спрямований на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій).

Тому за подання позову про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу (затримки розрахунку при звільненні) позивачі не звільняються від сплати судового збору, оскільки це є компенсація за порушені права, а не заробітна плата.

До аналогічного висновку прийшов Верховний Суд у своїй постанові від 25.04.2018 року у справі № 243/9232/17, від 04.04.2018 у справі 428/8353/17, від 18.04.2018 року у справі № 398/1244/15-ц.

Так, відповідно до п.1 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору лише за подання позову з вимогами про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати.

Разом з тим, відповідно до змісту позовних вимог, ОСОБА_1 заявляє вимоги про скасування наказу про відсторонення від роботи, зобов`язання допустити до роботи, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, за які у відповідності до Закону України «Про судовий збір» має бути сплачено судовий збір у розмірах, визначених зазначеним Законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» розмір ставки судового збору із позовних заяв, які подаються до суду фізичною особою, немайнового характеру становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви майнового характеру фізичною особою сплачується судовий збір - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В даному випадку у своїй заяві ОСОБА_1 заявлено вимоги про скасування наказу про відсторонення від роботи, зобов`язання допустити до роботи, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 218 517,23 грн. та відшкодування моральної шкоди у розмірі 10000,00 грн., при цьому, позивач не сплатив судовий збір за звернення до суду за вказаними вимогами та не надав документ, який звільняє його від сплати судового збору.

Так, враховуючи положення ст. 4 Закону України «Про судовий збір», а також те, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2022 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2022 року становив 2481,00 грн., позивачу необхідно сплатити судовий збір у сумі 5 954,4 грн. ( за три вимоги, про скасування наказу, зобов`язання допустити до роботи та відшкодування моральної шкоди) та 2 185,17 грн. (за вимогу про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу).

Таким чином, вказаний судовий збір за подання даної позовної заяви необхідно сплатити за наступними реквізитами Шевченківського районного суду м. Києва: Отримувач коштів ГУК у м.Києві/Шевченк.р-н/22030101; Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783; Банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.); Код банку отримувача (МФО) 899998; Рахунок отримувача UA0026011; Код класифікації доходів бюджету 22030101

У відповідності з ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 175, 177, 185, 259, 260 ЦПК України, суддя -

У Х В А Л И В:

Позовну ОСОБА_1 до державного підприємства «Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України» про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи, звільнення з роботи, стягнення невиплаченої частини заробітної плати та компенсації моральної шкоди, - залишити без руху і надати позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити позивачці, що у разі не усунення недоліків у встановлені строки, позовна заява буде вважатися неподаною і повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.В. Аббасова