ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/2169/22
Провадження № 2/210/1343/22
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

07 грудня 2022 року

Суддя Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Сільченко В. Є., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що вона є власником домоволодіння за адресою : АДРЕСА_1 . Її земельна ділянка межує з земельною ділянкою на якій розташовано домоволодіння АДРЕСА_1 , власником домоволодіння є - ОСОБА_2 з яким у позивачки склалися неприємні стосунки у зв`язку з тим , що значна частина зелених насаджень , які розташовані на земельній ділянці ОСОБА_2 посаджені з порушенням будівельних норм і перешкоджають ОСОБА_1 користуватися її земельною ділянкою , тому що крони дерев, стовбури та корені дерев проникають на її земельну ділянку і є перепоною у користуванні земельною ділянкою за цільовим призначенням: затіняють її земельну ділянку, фрукти падають на її ділянку, гниють і забруднюють ділянку . Позивачка ОСОБА_1 не може належним чином користуватися ділянкою , не може на ній належним чином саджати огород, тому що значна частина земельної ділянки затемнена кронами сусідських дерев.

Позивачка ОСОБА_1 неодноразово зверталася до відповідача з проханням убрати дерева: черешню, вишню, персик, яблуню, сливу, бузок, бузину, шовковицю, декоративний виноград , які посаджені з порушенням будівельних норм, але він у грубій формі відмовляється це робити.

Позивачка ОСОБА_1 вимушена була звернутися до відділу земельних питань та будівництва виконкому Металургійної районної у місті Ради з метою обстеження домоволодінь за адресами: АДРЕСА_2 на предмет наявності зелених насаджень, які посаджені з порушенням будівельних норм.

15.06.2022 року комісією з відділу земельних питань та будівництва виконкому Металургійної районної у місті Ради було складено акт обстеження домоволодіння за адресами: АДРЕСА_3 на предмет наявності зелених насаджень, які посаджені з порушенням будівельних норм .

Комісією встановлено, що на території земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_4 посаджено з порушенням будівельних норм: черешня відстань від огорожі 2,4 м, вишня - 0,7 м, персик -1,7 м, яблуня - 4,5 м, слива - 0,35 м, бузок куш - 0,3м, бузина, шовковиця на межі, декоративний виноград стелиться вдовж паркану.

У зв`язку з викладеним, позивачка просила суд винести рішення, яким зобов`язати ОСОБА_2 убрати наступні земельні насадження від огорожі між домоволодіннями АДРЕСА_4 та АДРЕСА_1 : черешню, вишню, персик, яблуню, сливу, бузок, бузину, шовковицю, декоративний виноград згідно з вимогами п. 6.1. 41 Державних будівельних норм України ДБН Б.2.2-12:2019 « Планування та забудова територій».

В судове засідання сторони не викликалися.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Клопотання учасників провадження до суду про розгляд справи з викликом сторін до судового засідання не надходило.

Перевіривши викладені у заявах по суті справи обставини та безпосередньо дослідивши письмові докази, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини.

Статтею 14 Конституції України передбачено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до частин першої, другої статті 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Поняття земельної ділянки як об`єкта права власності визначено у частині першій статті 79 ЗК України як частини земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Частиною першою статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Тлумачення наведених норм цивільного законодавства дає підстави для висновку про те, що в разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема з позовом про усунення перешкод у розпоряджанні власністю (негаторний позов).

Частинами другою, третьою статті 152 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.

Письмовими матеріалами справи встановлено, що 04.01.2019 року ОСОБА_1 набула права власності на житловий будинок з господарськими спорудами за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу (а.с. 10).

Згідно Акту обстеження домоволодіння за адресами: АДРЕСА_2 , на предмет наявності зелених насаджень, які посаджені з порушенням будівельних норм від 15.06.2022 року, на території земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_4 посаджено: черешню відстань від огорожі 2,40 м віком приблизно 50 років, вишня 0,7 м (25 років), персик 1,7 м (8-10 років), яблуня 4,5 м (8-10 років), слива 0,35 м (15 років), бузок (кущ) 0,3 м (20-25 років), порослеві рослини: бузок, шовковиця ростуть на межі, декоративний виноград стелиться вздовж паркану.

Відповідно до п. 6.1.41 Державних будівельних норм України ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування та забудова території» відстань від межі сусідньої земельної ділянки до стовбурів дерев, які висаджуються, має бути від 4 м до 6 м в залежності від величини крони (але не менш 1/2 діаметра крони дерева), а до кущів-1.0 м. Дані норми затверджені 26.04.2019 наказом № 104 Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України .

Суд звертає увагу на ту обставину, що всі насадження за адресою: АДРЕСА_4 мають мінімальний вік 8-10 років, а максимальний 50 років. Отже, під час купівлі домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 позивачка ОСОБА_1 була обізнана про наявні земельні насадження на сусідній території, проте погодилась добровільно придбати будинок із господарськими спорудами.

Відповідно до Акту від 12.07.2022 року №194 (а.с. 12-13) щодо розгляду звернення гр. ОСОБА_1 з питань незгоди щодо розміщення зелених насаджень на території земельної ділянки на АДРЕСА_4 , дерева, зазначені в акті від 15.06.2022 року на території домоволодінь №№21, АДРЕСА_1 посаджені із порушенням вказаних норм.

Однак, дерева посаджені до дії діючих будівельних норм.

До цього акту додатком є фотознімок без зазначення будь-якої прив`язки до місцевості та опису зображень.

Досліджені судом акти не містять відомостей про затінення чи спричинення деревами, що розташовані на території домоволодіння відповідача, у будь-який інший спосіб будь-якої іншої перешкоди позивачці у користуванні належними їй земельними ділянками та якими саме.

Згідно зі статтею 105 ЗК України у випадку проникнення коренів і гілок дерев з однієї земельної ділянки на іншу власники та землекористувачі земельних ділянок мають право відрізати корені дерев і кущів, які проникають із сусідньої земельної ділянки, якщо таке проникнення є перепоною у використанні земельної ділянки за цільовим призначенням.

Вказана норма була роз`яснена позивачці ОСОБА_1 у вищевказаних актах.

Відповідно до частини другої статті 109 ЗК України кожен із сусідів має право вимагати ліквідувати дерева, які стоять на спільній межі. Витрати на ліквідацію цих дерев покладаються на сусідів у рівних частинах.

Крім того, дерева, які стоять на межі суміжних земельних ділянок, а також плоди цих дерев належать власникам цих ділянок у рівних частинах.

Статтею 91 ЗК України визначено, що власники земельних ділянок, крім інших обов`язків, зобов`язані, зокрема, дотримуватися правил добросусідства.

За змістом статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

За положеннями статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно із статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, суд дійшов висновку, що: зазначені ОСОБА_1 у позовній заяві обставини не доведені; належних та допустимих доказів на підтвердження порушення відповідачем прав позивачки ОСОБА_1 до матеріалів справи не долучено; а саме по собі можливе відхилення від вимог ДБН, зважаючи на вік земельних насаджень, не вказує на вчинення відповідачем дій, що порушують права, свободи та інтереси позивачки. Крім того, норма ст. 105 Земельного кодексу України передбачає право позивачки самостійно усунути наявні порушення, про що їй було письмово роз`яснено. За таких обставин, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до положень ч.1, п.2 ч.2, ч.7 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача.

Керуючись ст. ст. 10, 76, 83, 95, 133, 141, 259, 265 268, 280 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з часу його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: В. Є. Сільченко