КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Справа № 947/9484/20
Провадження № 2/947/992/22
УХВАЛА

12.12.2022 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Калініченко Л.В.

за участю секретаря Матвієвої А.В.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження клопотання представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про закриття провадження по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання майна особистою приватною власністю,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Київського районного суду міста Одеси на розгляді в порядку загального позовного провадження перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання майна особистою приватною власністю, в якій позивач просить суд визнати квартиру АДРЕСА_1 , особистою приватною власністю ОСОБА_3 .

30.11.2022 року до суду надійшло клопотання від представника відповідача ОСОБА_1 про закриття провадження в цій справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, оскільки рішенням Київського районного суду міста Одеси від 11.03.2020 року, яке залишено без змін постановою Одеського апеляційного суду від 16.12.2021 року та постановою Верховного Суду від 14.06.2022 року по справі №947/21450/19 між сторонами ОСОБА_3 та ОСОБА_1 вже вирішено питання з приводу поділу спільного сумісного майна подружжя, зокрема нерухомого майна - квартиру АДРЕСА_1 , в рамках якої ОСОБА_3 подавався зустрічний позов, в якому остання зокрема визнавала зазначене майно спільною сумісною власністю подружжя, однак просила відступити від рівності часток.

Отже, приймаючи, що спір з приводу поділу спірного майна подружжя між сторонами ОСОБА_3 та ОСОБА_1 вже вирішено, відповідач вважає відсутнім спір в цій справі, а провадження по справі підлягаючим закриттю.

У підготовче судове засідання призначене на 12.12.2022 року сторона позивача не з`явилась, про дату, час і місце проведення якого повідомлена належним чином, що підтверджується трекінгом «Укрпошта» про відстеження поштового відправлення, відповідно до якого судова поштова кореспонденція 08.12.2022 року вручена за довіреністю, однак про причини неявки суд не повідомила.

Представник відповідача у підготовчому судовому засіданні клопотання підтримав та просив суд задовольнити.

Заслухавши пояснення представника відповідача по справі, дослідивши, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що між сторонами по справі в цій справі виник спір стосовно нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 , яку позивачка ОСОБА_3 вважає особистою приватною власністю та спростовує режим спільного сумісного майна подружжя.

Так, порядок віднесення майна до особистою приватної власності чоловіка, дружини врегульовано статтею 57 СК України.

За змістом цієї статті особистою приватною власністю дружини, чоловіка, серед іншого, є: майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

За правилами статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і норма статті 368 ЦК України.

Отже, визнання майна особистою приватною власністю може бути доведено одним з подружжя під час поділу такого майна, оспорюючи правовий режим спільного сумісного майна на певний об`єкт, на підставі положень ст. 57 СК України.

Приймаючи вищевказане, судом під час розгляду цієї справи було встановлено, що в провадженні Київського районного суду міста Одеси на розгляді перебувала цивільна справа №947/21450/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя.

В рамках цієї справи ОСОБА_1 були заявлені вимоги стосовно поділу - квартири АДРЕСА_1 , як спільної сумісної власності подружжя в рівних частках.

У той же час, ОСОБА_3 в рамках цієї справи було також заявлено зустрічний позов про поділ майна подружжя, в якому остання просила здійснити поділ квартири АДРЕСА_1 , як спільної сумісної власності подружжя, однак з відступленням від рівності часток, визнавши за нею право власності на 2/3 частки квартири, а за ОСОБА_1 на 1/3 частку квартири.

За наслідком розгляду цієї справи, 11.03.2020 року Київським районним судом міста Одеси було ухвалено рішення, яким первісний позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано квартиру АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя, як об`єктом спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Здійснено її поділ та визнано за кожним з подружжя право власності по Ѕ частці на вказану квартиру. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 відмовлено.

Рішення Київського районного суду міста Одеси від 11.03.2020 року по справі №947/21450/19, залишено без змін постановою Одеського апеляційного суду від 16.12.2021 року та постановою Верховного Суду від 14.06.2022 року.

Отже, судом встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 вже вирішено спір з поділу нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 , в рамках якого зокрема ОСОБА_3 не оспорювався правовий режим спільного сумісного майна на вказаний об`єкт нерухомості за ст. 60 СК України, за наслідком чого наявне судове рішення, яке набрало законної сили.

Пунктом 2 частини 1 ст. 255 ЦПК України передбачено, що у разі, якщо відсутній предмет спору провадження у справі підлягає закриттю.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без винесення судового рішення у зв`язку із виявленням після відкриття провадження обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Під предметом спору розуміється об`єкт спірних правовідносин, тобто благо, щодо якого виникає спір між позивачем та відповідачем.

Об`єктом цивільних правовідносин є матеріальні і нематеріальні блага, з приводу яких виникають цивільні правовідносини.

Види об`єктів цивільних прав визначені ст. 177 ЦК України.

Коло правовідносин, які можуть виникати щодо того чи іншого об`єкту цивільних прав ЦК України не обмежено.

Тобто, учасники правовідносин можуть вступати у будь-які правовідносини щодо певного об`єкту цивільних правовідносин, не заборонені і не обмежені законом.

Зміст таких правовідносин є досить широким та становить усі права та обов`язки їх учасників, визначені договором та законодавством.

Предмет спору не є тотожним предмету позову, яким є частина позову, яка містить безпосередню матеріально-правову вимогу позивача до відповідача, щодо якої суд ухвалює рішення по суті.

Предметом позову є позовні вимоги.

Предмет спору - є достатньо простим для визначення (з`ясування) та станом на момент виникнення спору є таким, що фактично існує та не може бути заперечений сторонами.

Правове значення категорії предмет спору і пов`язані із цим правові наслідки на час розгляду справи чітко визначені ЦПК України, саме із нею процесуальний закон пов`язує закриття провадження у справі в порядку пункту 2 частини 1 ст. 255 ЦПК України (відсутність предмету спору, а не предмету позову).

Крім того, суд зазначає, що необхідність запровадження такого правила, встановленого пунктом 2 частини 1 ст. 255 ЦПК України, обумовлена тим, що відповідно до статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Пороте поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З урахуванням викладеного відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

До такого висновку дійшов Верховний суд у постанові від 03 травня 2018 року у справі № 404/251/17.

На підставі вищевказаного, суд вважає відсутнім між сторонами по справі спір стосовно нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 , оскільки під час розгляду справи №947/21450/19 між сторонами вирішено питання з поділу цього майна, під час якого ОСОБА_3 не оспорювалось належність цього майна їм на праві спільної сумісної власності подружжя за правилами ст. 60 СК України, що виключає подальший спір з приводу належності цього майна до особистої приватної власності за ст. 57 СК України.

У зв`язку з чим, суд вважає, що провадження в цій справі підлягає закриттю у зв`язку відсутністю предмету спору.

Керуючись п.2 ч.1 ст.255, 352-354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Провадження по цивільній справі №947/9484/20 за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання майна особистою приватною власністю подружжя закрити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали суду складено 13.12.2022 року.

Головуючий Калініченко Л. В.