Номер провадження: 22-ц/813/8802/22
Головуючий у першій інстанції Тополева Ю.В.
Доповідач Приходько Л. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.11.2022 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Приходько Л. А. (суддя-доповідач)

суддів: Бездрабко В.О.,

Склярської І. В.,

секретар Трофименко О. О.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

заявник - ОСОБА_2 ,

заявник - ОСОБА_3 ,

заявник - ОСОБА_4 ,

заявник - ОСОБА_5 ,

заінтересована особа - Малиновська районна адміністрація Одеської міської ради,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 26 жовтня 2022 року у складі головуючого судді Тополевої Ю.В.,

встановив:

24 жовтня 2022 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 звернулися до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

Обґрунтовуючи свої вимоги, зазначили, що вони постійно мешкають за адресою АДРЕСА_1 . Розпорядження голови Малиновської районної адміністрації № 1514/01-04 від 19 грудня 2003 року їм було дозволено користуватися сараями загальною площею 28,65кв.м, розташованих по АДРЕСА_2 , як підсобними приміщеннями.

Посилаючись на те, що вони як користувалися так і користуються двома сараями, в основу розпорядження покладені документи на 2 сараї, в самому розпорядженні зазначено "сараї", множинне число, але визначено площу лише одного, звернення до Малиновської районної державної адміністрації результатів не дало, встановлення даного факту необхідно лише для усунення розбіжностей у правовстановлювальних документах, просили встановити факт того, що розпорядженням голови Малиновської районної адміністрації, витяг номер №1514/01-04 від 19 грудня 2003 року, а саме пунктом 23 даного Розпорядження, було дозволено користуватись 2 сараями - площею 21,63кв.м та переобладнаним сараєм площею 28,65кв.м розташованими по АДРЕСА_2 , як підсобними приміщеннями, на склад сім`ї: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 .

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 26 жовтня 2022 року відмовлено у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 про встановлення факту, що має юридичне значення.

Ухвала мотивована тим, що з заяви вбачається спір про право.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 подали апеляційну скаргу в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали просили скасувати ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 26 жовтня 2022 року, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржники зазначили, що висновок суду про наявність спору про права є хибним. Даною заявою вони просять лише встановити факт не зазначення, технічної помилковості та невідповідностей розпорядження документам, які були підставою для прийняття вказаного розпорядження.

Правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу інші учасники справи не скористалися.

В судове засідання учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, не з`явилися, причини неявки суду не повідомили.

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судове засідання не з`явились. 25 листопада 2022 року на електронну адресу суду апеляційної інстанції надійшла заява про розгляд справи за їхньої відсутності.

Відповідно до статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів вважає, що в силу вимог 372 ЦПК України, справа може бути розглянута за відсутністю, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справ, учасників справи, зважаючи на подану ними заяву про розгляд справи у їх відсутність.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції у визначених цивільно-процесуальним законом межах, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Постановляючи ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив із того, що між заявниками та заінтересованою особою існує спір про право, який має розглядатися в порядку позовного провадження.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції.

Відповідно до частини 1 статті 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, прав свобод чи інтересів, який здійснюється судом у спосіб, визначений законами України.

Статтею 19 ЦПК України встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають справи, визначені у частині першій цієї статті, в порядку позовного, наказного та окремого провадження.

Відповідно до частини 1 статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно до вимог частини 1 статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У порядку окремого провадження суд може вирішити спір про факт, про стан, але не спір про право цивільне, так як метою такого судового розгляду є лише встановлення наявності або відсутності самого факту, і факт, що встановлюється судом у порядку окремого провадження, повинен мати юридичне значення, і мати безспірний характер, оскільки якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд повинен залишити заяву без розгляду і роз`яснити заявнику право подачі позову на загальних підставах.

Окреме провадження відрізняється від інших видів провадження суттєвими особливостями, серед яких головним є відсутність сторін з протилежними порушеними інтересами.

У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Такий правовий висновок висловлений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 року у справі № 320/948/18.

Згідно вимог статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Зі змісту заяви поданої ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вбачається, що заявники просять встановити факт наявності у них права користування двома сараями - площею 21,63кв.м. та переобладнаним сараєм площею 28,65кв.м., які розташовані по АДРЕСА_2 , як підсобні приміщення на підставі пункту 23 розпорядження голови Малиновської районної адміністрації №1514/01-04 від 19 грудня 2003 року, посилаючись на невідповідність формулювання розпорядження документам на підставі яких воно було прийнято.

З доданих до заяви матеріалів вбачається, що пунктом 23 розпорядження голови Малиновської районної адміністрації №1514/01-04 від 19 грудня 2003 року ОСОБА_1 , дозволено користуватися сараями загальною площею 28.65кв.м, розташованих по АДРЕСА_2 як підсобними приміщеннями. Мешкає ОСОБА_1 в квартирі №7 цього ж будинку складом сім`ї з 6-ти осіб (вона, мати, сестра, чоловік, дочка, племінниця).

Відповідно до листа від 16 березня 2022 року за № Д-399 щодо надання роз`яснень якими сараями дозволено користуватися, як підсобними приміщеннями Малиновська районна рада повідомила, що пункт 23 розпорядження голови Малиновської районної адміністрації №1514/01-04 від 19 грудня 2003 року прийнято згідно заяви ОСОБА_1 та наданих документів. Після отримання витягу з розпорядження районної державної адміністрації до теперішнього часу (минуло 18 років) від заявника до районної адміністрації зауважень або заперечень щодо прийнятого розпорядження не надходило.

Факт користування нерухомим майном може бути встановлений судом, якщо у заявника був правовстановлювальний документ на це нерухоме майно, але його втрачено і немає можливості підтвердити наявність права користування не в судовому порядку.

Зважаючи на те, що заявники фактично просять встановити факт наявності у них права користування нерухомим майном посилаючись на допущені, на їх думку, у правовстановлювальному документі помилки, щодо кількості сараїв, переданих ним у користування, та їх площі, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність у заявників спора про право щодо користування двома сараями - площею 21,63кв.м. та переобладнаним сараєм площею 28,65кв.м., які розташовані по АДРЕСА_2 , оскільки заявники фактично не погоджуються з правовстановлювальним документом, яким заявникам дозволено користуватися сараями загальною площею 28.65кв.м.

За приписами частини 4 статті 315 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи - залишає заяву без розгляду.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження по справі.

Висновки суду в оскаржуваній ухвалі відповідають вимогам закону.

Викладені в апеляційній скарзі доводи на думку колегії суддів не є переконливими та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до вимог статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 26 жовтня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складений 09 листопада 2022 року.

Головуючий Л.А. Приходько

Судді: В.О. Бездрабко

І.В. Склярська