справа № 755/6612/22
головуючий у суді І інстанції Арапіна Н.Є.
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

30листопада 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Мостової Г.І.,

суддів Березовенко Р.В., Лапчевської О.Ф.,

за участі секретаря судового засідання: Сердюк К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 04 серпня 2022 року

у справі за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа - ОСОБА_1 , про видачу обмежувального припису, -

в с т а н о в и в :

У серпні 2022 року представник ОСОБА_2 - адвокат Константинов О.Г. звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва із заявою, у якій просив суд видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_1 строком на шість місяців та визначити такі тимчасові обмеження його прав: заборонити ОСОБА_1 перебувати у місці проживання з ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Заява мотивована тим, що ОСОБА_2 на праві власності належить ј частина квартири за адресою: АДРЕСА_1 . У вказаній квартирі проживає син заявника - ОСОБА_1 , який тривалий час здійснює насильницькі дії психологічного характеру відносно заявника, які полягають в образах, вчиненні сварок на побутовому підґрунті та побитті заявника. 25 грудня 2021 року заявник звернулася до правоохоронних органів в зв`язку із тим, що її син вчиняє відносно неї насильницькі дії психологічного характеру, які проявлялись в образі та погрозі вбивству. Після приїзду до заявника поліції, відносно її сина було складено протокол про адміністративне правопорушення за частиною 1 статті 173-2 КУпАП та виданий терміновий заборонний припис стосовно кривдника серія АА № 116645 строком на 10 діб із зобов`язанням залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи.

Постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 25 січня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП. Після притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 трохи змінив своє ставлення до заявника, проте починаючи з березня 2022 року почав вчиняти вище зазначені дії спочатку, а саме: вчиняти відносно заявника насильство психологічного характеру, побиття, образи та погрози позбавити життя. У зв`язку з цим заявник, з метою фіксації протиправних дій з боку сина, звернулася 15 червня 2022 року до правоохоронних органів Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві.

Відповідно до рапорту старшого лейтенанта поліції Дніпровського УП ГУПН у місті Києві встановлено, що ОСОБА_1 вчиняє домашнє насильство психологічного характеру відносно заявника та словесно її ображав. У зв`язку з цим відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 173-2 КУпАП.

Постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 14 липня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП.

Таким чином, заінтересована особа нехтує будь-яким нормальним ставленням до заявника, що у подальшому може призвести до ще більшого погіршення її психологічного здоров`я, а також не бажає змінювати свої звички та ставлення до заявника з метою нормалізації ситуації, що склалася.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 04 серпня 2022 року заяву ОСОБА_2 задоволено частково.

Видано обмежувальний припис стосовно ОСОБА_1 відносно ОСОБА_2 , у вигляді обмеження, а саме, заборонити ОСОБА_1 перебувати в місці проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 , строком на три місяці. У решті вимог заяви відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що доводи заяви знайшли своє підтвердження, як і продовження конфлікту між матір`ю та сином, які виникають з різних причин, тому з метою захисту прав заявника від насильства в сім`ї, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для застосування відносно ОСОБА_1 обмежувального припису у вигляді заборони перебувати в місці проживання ОСОБА_2 строком на три місяці.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 02 вересня 2022 року подав до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 04 серпня 2022 року заяву та ухвалити нове, яким закрити провадження у справі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що документи працівників правоохоронних органів (протоколи та терміновий заборонний припис), які покладені в основу оскаржуваного судового рішення, містять недостовірну інформацію, що принижує честь та гідність скаржника.

25 січня 2022 року працівники поліції без належної форми одягу вдерлися до квартири скаржника, вчинили розбійний напад на нього, завдали тілесних ушкоджень, що зафіксовано в бюро судово-медичної експертизи, та пограбували. Відомості про указані обставини зобов`язано внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі ухвали Дніпровського районного суду міста Києва у справі № 755/6612/22. Серед нападників був колишній працівник правоохоронних органів - ОСОБА_3 , який разом із своєю дружиною, користуючись віковим зниженням когнітивних здібностей, налаштували ОСОБА_2 проти її сина - ОСОБА_1 для того щоб забрати квартиру ОСОБА_2 .

Після спілкування із сім`єю ОСОБА_4 втрачає розсудливість, ганьбить свого сина, обзиває, втручається в його особисте життя, вчиняє психологічне та економічне насильство.

Постанова Дніпровського районного суду міста Києва від 14 липня 2022 року у справі № 755/5129/22 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 173-2 КУпАП є неправосудною та має бути скасована.

Судом першої інстанції недостатньо з`ясовані обставини, щодо можливості ОСОБА_1 проживати в іншому місці. Посилання ОСОБА_1 на те, що він є власником квартири і має лише одне місце проживання свідчить про те, що у разі його виселення він залишиться без житла. Факт систематичного не перебування ОСОБА_1 в квартирі спільного проживання з його матір`ю є лише припущенням суду першої інстанції.

Систематичність вчинення домашнього насильства відносно ОСОБА_2 є недоведеним.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, дослідивши матеріали справи, дійшла висновку про таке.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів - осіб, які постраждали від такого насильства.

Пунктом 3 частиною першою статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи (пункт 14 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 1 цього Закону обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Відповідно до положень статті 24 вказаного закону, до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: терміновий заборонний припис стосовно кривдника; обмежувальний припис стосовно кривдника; взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; направлення кривдника на проходження програми для кривдників.

Відповідно до правил статті 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Звертаючись із заявою про видачу обмежувального припису, представник ОСОБА_2 - адвокат Константинов О.Г. зазначав, що заявник є матір`ю заінтересованої особи у справі ОСОБА_1 (а.с. 13).

Заявник та заінтересована особа є співвласниками квартири АДРЕСА_3 (а.с. 6).

25 січня 2022 року постановою Дніпровського районного суду міста Києва ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП (а.с. 15-16).

14 липня 2022 року постановою Дніпровського районного суду міста Києва ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП (а.с. 20-21).

Заявник просить видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вигляді обмеження, а саме, заборонити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебувати в місці проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 , строком на шість місяців.

Предметом доказування є вчинення по відношенню до заявника домашнього насильства, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до заінтересованої особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству.

На підтвердження заявлених вимог представник ОСОБА_2 - адвокат Константинов О.Г. надав протоколу про адміністративне правопорушення від 25 грудня 2021 року (а.с. 11), копію термінового заборонювального припису від 25 грудня 2021 року (а.с. 12), копію письмових пояснень ОСОБА_2 від 25 грудня 2021 року (а.с. 14), копію протоколу про адміністративне правопорушення від 15 червня 2022 року (а.с. 17), копію письмових пояснень ОСОБА_2 від 15 червня 2022 року (а.с. 18), копію рапорту інспектора СПДН ВП Дніпровського УП ГУНП в місті Києві (а.с. 19), копію пояснень ОСОБА_2 від 16 січня 2022 року (а.с. 22-24).

Заінтересована особа ОСОБА_1 скористався своїм правом подачі письмових пояснень щодо поданої заяви, відповідно до яких заперечує проти видачі судом обмежувального припису оскільки, 25 грудня 2021 року до його квартири проникли невідомі особи, серед яких був ОСОБА_5 - колишній працівник правоохоронних органів, завдали йому тілесних ушкоджень та викрали його собаку породи - йоркширський тер`єр на кличку Мілтон . До крадіжки собаки причетна дружина ОСОБА_5 ОСОБА_7 , оскільки сусіди бачили, як остання виносила собаку з будинку. Вважає, що не допускається виселення кривдника з єдиного місця проживання у разі, якщо у нього немає іншого помешкання та обов`язково враховується права власності кривдника на нерухоме майно. Видача обмежувального припису обов`язкова лише в разі доказового обґрунтованого використання кривдником дій, кваліфікованих як домашнє насильство психологічного характеру, однак даний виклик був одноразовий, не постійний. Факт сварок та непорозумінь між членами сім`ї на побутовому ґрунті не підтверджують факту домашнього насильства. Крім того, видача обмежувального припису вживається лише за настанням певних факторів та ризиків, строк дії припису має бути пропорційним і визначається з врахуванням оцінки ризиків.

На підтвердження письмових пояснень заінтересована особа ОСОБА_1 надав суду копію свідоцтва про право власності на житло від 10 березня 1995 року (а.с. 48), висновок експертного дослідження № 043-915-2021 від 28 грудня 2021 року, відповідно до якого після подій 25 грудня 2021 року ОСОБА_1 заподіяно легкі тілесні ушкодження (а.с. 49-51), копію результатів огляду ОСОБА_1 від 11 січня 2022 року № 44015162 (а.с. 52), копію результатів огляду ОСОБА_1 від 12 січня 2022 року № 44049310 (а.с. 53), консультаційний висновок спеціаліста № 296 від 17 січня 2022 року (а.с. 54), договір № 79 купівлі-продажу від 12 листопада 2015 року, відповідно до якого заінтересована особа придбав мобільний телефон вартістю 4 350 грн (а.с. 55, 56), договір № 08 купівлі-продажу чистопородного собаки від 11 грудня 2011 року, відповідно до якого заінтересована особа придбав цуценя породи - йоркширський тер`єр вартістю 4 500 грн (а.с. 57, 58, 59), письмові пояснення ОСОБА_9 від 21 січня 2022 року (а.с. 60), копію протоколу про адміністративне правопорушення від 25 грудня 2021 року (а.с. 61), копію заяви до ГУ НП в м. Києві про вчинення кримінального правопорушення відносно заінтересованої особи у справі (а.с. 62-64), ухвалу Київського апеляційного суду від 07 липня 2022 року, якою ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 25 травня 2022 року, якою залишено без задоволення скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність службових осіб Головного управління Національної поліції у місті Києві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення, скасовано та повернуто ОСОБА_1 його скаргу на бездіяльність службових осіб Головного управління Національної поліції у місті Києві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення (а.с. 66-71), копію скарги на бездіяльність службових осіб Головного управління Національної поліції у місті Києві від 27 липня 2022 року (а.с. 72-73).

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують.

За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З матеріалів справи вбачається, що у заінтересованої особи ОСОБА_1 була собака породи - йоркширський тер`єр на кличку Мілтон.

Заінтересована особа у своїх поясненнях вказує на те, що 25 грудня 2021 року до його квартири проникли невідомі особи, серед яких був ОСОБА_5 - колишній працівник правоохоронних органів, завдали йому тілесних ушкоджень та викрали його собаку породи - йоркширський тер`єр на кличку Мілтон . До крадіжки собаки причетна дружина ОСОБА_5 ОСОБА_7 , оскільки сусіди бачили, як остання виносила собаку з будинку (подружжя ОСОБА_8 - свідки, які підписали протокол про адміністративне порушення від 25 грудня 2021 року).

На підтвердження письмових пояснень заінтересована особа ОСОБА_1 надав суду висновок експертного дослідження № 043-915-2021 від 28 грудня 2021 року, відповідно до якого після подій 25 грудня 2021 року ОСОБА_1 заподіяно легкі тілесні ушкодження (а.с. 49-51), копію результатів огляду ОСОБА_1 від 11 січня 2022 року № 44015162 (а.с. 52), копію результатів огляду ОСОБА_1 від 12 січня 2022 року № 44049310 (а.с. 53), консультаційний висновок спеціаліста № 296 від 17 січня 2022 року (а.с. 54).

Вказане підтверджується показами свідка ОСОБА_10 , яка у судовому засіданні суду першої інстанції пояснила, що 25 грудня 2021 року вона з своїм чоловіком їхали до заявника, їм подзвонила сусідка, яка почула, що заявник кричала, вони по дорозі викликали поліцію, прибули раніше ніж поліція, двері були закриті, вона стала стукати у двері, ніхто не відповідає, дзвонити заінтересованій особі, він не відповідає, через деякий час заявник їй відчинив, через 5-10 хвилин прокинувся ОСОБА_1 (заінтересована особа) став буйний став вириватися із своєї кімнати, вони з чоловіком його притримали щоб не було конфлікту до появи поліції (аудіофайл 3922 2:59).

Заявник і заінтересована особа підтверджують, що 25 грудня 2021 року собака породи йоркширський тер`єр на кличку Мілтон, що належить заінтересованій особі ОСОБА_1 , була забрана з квартири без його згоди, але за згоди його матері, заявника, та наразі вивезена до Польщі.

У судовому засіданні суду першої інстанції свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні пояснила, що зі слів заявника останній час син знову погрожує повернутися до питання повернення собаки (аудіофайл 3922 10:15).

У судовому засіданні суду першої інстанції заявник ОСОБА_1 пояснила, що останні місяці вимоги заінтересованої особи пов`язані з поверненням його собаки. Син приходить додому, може купити продукти, ліки на іі прохання, користується своїми речами, але обов`язково говорить, що питання повернення його собаки залишається не вирішеним, при цьому агресивність його висловлювань вона з урахуванням попередньої поведінки сина сприймає як погрозу повторення психологічного насильства з боку сина.

Згідно з частиною третьою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Кожна окрема ситуація може мати унікальні чинники/обставини, які впливають на рівень небезпеки та ризик летального випадку, пов`язаного з насильством, суд на власний розсуд може оцінити рівень небезпеки та встановити чи перебуває постраждала особа в потенційно небезпечній ситуації або яка може спричинити смерть особи або інші тяжкі наслідки.

Підсумовуючи викладене, колегія апеляційного суду не погоджується з висновком суду першої інстанції вважає, що повернення до вирішення питання про повернення собаки заінтересованій особі не тягне ризиків настання психологічного насильства у майбутньому, вважає, що підстави для видачі обмежувального припису були відсутні.

Крім цього, колегія апеляційного суду також враховує таке.

Заявник ОСОБА_2 , 1929 року народження, надала до заяви про видачу обмежувального припису, що підписана її представником, власноруч підписані пояснення від 16 січня 2022 року, де просила допомогти в примусовому лікуванні свого сина, заінтересованої особи ОСОБА_1 , в психіатрічній лікарні (а.с. 22-24).

В судовому засіданні суду першої інстанції, 03 серпня 2022 року заявник ОСОБА_2 надала пояснення аналогічні поясненням від 16 січня 2022 року та просила допомогти в примусовому психологічному лікуванні свого сина, заінтересованої особи ОСОБА_1 (аудіофайл 3920 34:00).

На запитання суду першої інстанції: Чи Ви вирішували питання щодо його лікування?

Заявник розказує про те, що ходила по лікарям, які кажуть щоб син приходив самостійно, бо примусово не можна лікувати, а син не хоче - каже, що здоровий. Заявник просила сина, щоб він полікувався, він заперечує хворобу, каже, що це нерви (аудіофайл 3920 34:18).

В подальшому, суд першої інстанції неодноразово звертається до заявника ОСОБА_2 з запитаннями для з`ясування вимог заяви про видачу обмежувального припису:

Суд запитує: Так що Ви просите суд? (аудіофайл 3920 38:01).

Заявник: Я не знаю, я б просила його полікуватися (аудіофайл 3920 38:05).

Суд роз`яснює заявнику, що надання психіатричної допомоги у примусовому порядку розглядається в іншому процесі, це питання зараз судом не вирішується

Суд запитує: Як Ви бачите вирішення цього питання? Що Ви просите суд? Що треба зробити? (аудіофайл 3920 40:32).

Заявник: Як би я знала (аудіофайл 3920 40:43).

Суд запитує: Чому Ви вирішили звернутися до суду? (аудіофайл 3920 40:47).

Заявник розказує, що зверталася до поліції, що б з сином поговорили, щоб була розмова як чоловіком, щоб попередили.

Суд звертає увагу заявника на зміст заперечень заінтересованої особи, де вказано, що все що хоче заявник тільки, щоб іі син полікувався, все інше, що зазначене у заяві про видачу обмежувального припису, хоче представник заявника і свідок ОСОБА_10 (аудіофайл 3920 42:21).

Суд зачитує заявнику зміст прохальної частини заяви про видачу обмежувального припису: видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_1 строком на шість місяців та визначити такі тимчасові обмеження його прав: заборонити ОСОБА_1 перебувати у місці проживання з ОСОБА_2 (аудіофайл 3920 42:46) та вказує на те, що заяву підписано представником заявника, тому суд повинен з`ясувати дійсні наміри саме заявника.

Заявник: Ну я не знаю і починає запитувати: Як краще мені буде? Я не знаю. Син єдина моя рідна людина, більше нікого немає і його повністю ізолювати? Чи я хочу щоб на 6 місяців?

Суд роз`яснює заявнику, що у заяві зазначено про заборону приходити, тому син не має права приходити 6 місяців.

Заявник: Зовсім не приходити він не може, бо в мене зовсім нікого немає, хто мені допоможе? В магазин або за ліками сходить, викличе лікаря? Не хочу його «тіряти», щоб він зовсім він мене відказався. Син не хоче лікуватися, а заявник не може заставити лікуватися (аудіофайл 3920 43:33).

Заявник: Я б хотіла, щоб він жив (аудіофайл 3920 47:46).

Суд: Сьогодні питання про лікування не вирішується (аудіофайл 3920 47:50).

Суд: Що будемо робити з Вашим проханням? Ваша думка: чому на 6 місяців? (аудіофайл 3920 47:54, 48:32).

Заявник: чіткої відповіді не дав.

З пояснень представника заявника - адвоката Константинова О.Г. та свідка ОСОБА_10 з`ясувалося, що заявник особисто до поліції, служби соціального захисту та центру безоплатної правової допомогине зверталася, від її імені зверталася свідок ОСОБА_10 , а поліцію викликав чоловік свідка (аудіофайл 3922 12:40).

Представник заявника - адвокат Константинов О.Г. на запитання суду першої інстанції стосовно того, чия була ініціатива саме таким чином викласти прохальну частину заяви про видачу обмежувального припису, пояснив, що вислухавши при зустрічі заявника, враховуючи її поважний вік та те, що з її слів насильницькі дії вчиняються не з такою інтенсивністю, - виходив з інтересів заявника та запропонував, що краще б було заборонити наближатися до заявника протягом 6 місяців, син заявника може приносити ліки та залишати під дверима, вони можуть дзвонити один одному. Є свідок ОСОБА_10 яка піклується про заявника та може привозити продукти та ліки (аудіофайл 3920 50:09).

В судових дебатах на запитання суду: Заявник, що Ви просите суд? (аудіофайл 3922 16:37).

Заявник: Мабуть так, щоб він проживав у іншому місці, але міг інколи навідуватися до мене на моє прохання, так щоб не зовсім (аудіофайл 3922 16:50).

Суд уточнює: Чи підтримує заявник вимоги на заборону перебувати у місці проживання з ОСОБА_2 на 6 місяців чи менше?

Заявник: Я не знаю (аудіофайл 3922 17:21).

Суд запитує: Як суд вирішить? (аудіофайл 3922 17:25).

Підсумовуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що заявник ОСОБА_2 у судовому засіданні не підтримала, вимоги викладені у заяві про видачу обмежувального припису.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що особа, яка звертається до суду з заявою про видачу обмежувального припису, самостійно визначає та зазначає у заяві, які саме заходи тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, слід застосувати суду для припинення домашнього насильства, що сприятиме відновленню порушеного права заявника, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета на власний розсуд.

Отже, визначення заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, не може бути вирішено на розсуд суду у разі коли заявник у судовому засіданні не підтримує, вимоги викладені у заяві про видачу обмежувального припису за підписом її представника.

Те, що вказану заяву підтримав представник заявника правового значення не має, оскільки заявник в судовому засіданні особисто вимоги не підтримав.

Підсумовуючи викладене, колегія апеляційного суду не погоджується з висновком суду першої інстанції та встановивши, що заявником в судовому засіданні не підтримано вимоги заяви про видачу обмежувального припису, вважає, що підстави для видачі обмежувального припису були відсутні.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 04 серпня 2022 року ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених у рішенні, обставинам справи, що відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 376 ЦПК України є підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Таким чином, апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису стосовно ОСОБА_1 .

Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 04 серпня 2022 року скасувати з ухваленням нового судового рішення.

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису стосовно ОСОБА_1 , - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення 12 січня 2023 року.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді Р.В. Березовенко

О.Ф. Лапчевська