Номер провадження 2/754/1571/22
РІШЕННЯ

Іменем України

(повне рішення суду виготовлено 09 червня 2022 року)

08 червня 2022 року м. Київ, Деснянський районний суд міста Києва, суддя: Грегуль О.В., секретар судового засідання: Гончаренко М.М., справа № 754/16262/21

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 - позивач

ОСОБА_2 - відповідач

Вимоги позивача: стягнення заборгованості та відшкодування шкоди

Бабійчук О.С. і Марченко В.О. - адвокати позивача

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом у якому просить: визнати дійсним договір оренди автомобіля № 22/10/15 від 27.10.2015, укладений між позивачем і відповідачем; стягнути з відповідача: 70301,24 грн. - заборгованості за прокат автомобіля, пені, матеріальної шкоди, вартості звіту, упущеної вигоди вартості магнітоли; стягнути з відповідача судові витрати.

У судовому засіданні адвокат позивача позов підтримав та не заперечував проти розгляду справи по суті за відсутності відповідача.

Відповідач в судове засідання не з`явився і доказів про поважність причин своєї неявки суду не надали, хоча про час і місце розгляду справи неодноразово повідомлялися належним чином, зокрема, поштою, електронною поштою та SMS.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

У листі Верховного Суду України від 25.01.2006 року № 1-5/45, визначено критерії оцінювання розумності строку розгляду справи, якими серед іншого є складність справи та поведінка заявника.

Рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

З урахуванням викладеного і ст. ст. 128-131, 223 ЦПК України та з метою уникнення затягування розгляду справи суд вважає, що в матеріалах справи є достатньо даних і доказів для її розгляду по суті за відсутності відповідача.

Вислухавши адвоката Марченко В.О., дослідивши матеріали справи, суд у судовому засіданні встановив наступне.

Відповідно до доданої до позову копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу саме ОСОБА_5 , а не позивач є власником автомобіля Сhevrolet Laceti, 2007 року випуску.

Сторони спору уклали в письмовій формі договір № 27/10/15 оренди автомобіля від 27.10.2015 за умовами якого, позивач передав відповідачу у платне користування легковий автомобіль Сhevrolet Laceti, 2007 року випуску, строком на 36 місяців за ціною оренди 105 доларів США на тиждень.

Відповідно до акту акт прийому-передачі легкового автомобіля від 27.10.2015, позивач передав, а відповідач отримав автомобіль Сhevrolet, 2007 року випуску, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, ключ від автомобіля + сигналізація «Шериф», магнітолу «Піонер», запасне колесо та балонний ключ.

Укладений сторонами спору договір № 27/10/15 оренди автомобіля від 27.10.2015 нотаріально не посвідчений.

Відповідно до п. 10.2. і п. 10.3. укладеного між позивачем і відповідачем договору № 27/10/15 оренди автомобіля від 27.10.2015, 10.2. Орендар приймає на себе зобов`язання на протязі 5 днів після підписання договору подати документи для його нотаріального посвідчення. Зобов`язання щодо підготовки всіх необхідних документів та оплати за нотаріальне посвідчення договору покладається на орендаря. 10.3. У випадку, якщо орендар не виконав зобов`язання щодо нотаріального посвідчення договору оренди автомобіля протягом 5 днів з моменту підписання договору та навмисно ухиляється від нотаріального посвідчення у орендодавця виникає право звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Згідно ст. 220 ЦК України, 1. У разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. 2. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Згідно ст. 798 ЦК України, 1. Предметом договору найму транспортного засобу можуть бути повітряні, морські, річкові судна, а також наземні самохідні транспортні засоби тощо. 2. Договором найму транспортного засобу може бути встановлено, що він передається у найм з екіпажем, який його обслуговує. 3. Сторони можуть домовитися про надання наймодавцем наймачеві комплексу послуг для забезпечення нормального використання транспортного засобу.

Згідно ст. 799 ЦК України, 1. Договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі. 2. Договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

Згідно ст. 803 ЦК України, 1. Наймач зобов`язаний відшкодувати збитки, завдані у зв`язку із втратою або пошкодженням транспортного засобу, якщо він не доведе, що це сталося не з його вини.

Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України, 4. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 06.09.2017 у справі № 754/2339/16-ц, «Однією з умов застосування ч. 2 ст. 220 ЦК України та визнання правочину дійсним в судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин. Відповідно до п. 13 постанови пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року при розгляді справи про визнання правочину дійсним суд повинен з`ясувати, чому правочин не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину. При цьому саме по собі небажання сторони нотаріально посвідчувати договір, її ухилення від такого посвідчення з причин відсутності коштів на сплату необхідних платежів та податків під час такого посвідчення не може бути підставою для застосування ч. 2 ст. 220 ЦК України.».

Згідно ч. 1, ч. 4 - ч. 7 ст. 81 ЦПК України, 1. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 4. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. 5. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. 6. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 7. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вказівок ЄСПЛ, пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень (рішення у справі Проніна проти України).

Згідно ст. 13 ЦПК України, 1. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 2. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. 3. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. 4. Суд залучає відповідний орган чи особу, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, якщо дії законного представника суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Вирішуючи справу в межах заявлених позовних вимог і з підстав указаних у позові суд у судовому засіданні встановив наступне.

Будь-яких конкретних правових доказів, які свідчили про наявність у позивача права на передачу спірного автомобіля в оренду чи укладення по відношенню до даного автомобіля інших правочинів та які б свідчили про наявність у позивача права вимоги, стороною позивача суду не надано і судом таких доказів не здобуто, хоча судом зверталась на це увага сторони позивача.

Не вказується вищевказана інформація і в договорі № 27/10/15 оренди автомобіля від 27.10.2015 та в договорі № 22/11/15 про наміри від 22.11.2015, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги.

Також стороною позивача не надано і судом не здобуто конкретних правових та беззаперечних доказів, які б достовірно свідчили, що саме відповідач ухилявся від нотаріального посвідчення договору оренди автомобіля № 22/10/15 від 27.10.2015, зокрема, не свідчать про це і долучена позивачем до позову копія повідомлення з вимогою нотаріального посвідчення та зворотне поштове повідомлення про отримання поштової кореспонденції, оскільки в цьому зворотному поштовому повідомленні не вказується, яка конкретно поштова кореспонденція отримана адресатом.

Крім того, договір оренди є двостороннім і посилання в договорі оренди автомобіля № 22/10/15 від 27.10.2015 (п. 10.2.) на те, що саме орендар зобов`язаний в односторонньому порядку зібрати і подати необхідні документи для нотаріального посвідчення договору оренди є безпідставними.

Тому, позовні вимоги про визнання дійсним договір оренди автомобіля № 22/10/15 від 27.10.2015, укладеного між позивачем і відповідачем є безпідставними за їх недоведеністю, а тому, сам договір оренди автомобіля № 22/10/15 від 27.10.2015 відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦК України є нікчемним.

У зв`язку з вищевикладеним безпідставними є і позовні вимоги про стягнення пені передбаченої п. 8.4. договору оренди автомобіля № 22/10/15 від 27.10.2015, який є нікчемним.

Між позивачем і ОСОБА_6 укладено договір № 22/11/15 про наміри від 22.11.2015 за умовами якого позивач зобов`язався передати ОСОБА_6 автомобіль Сhevrolet Laceti, 2007 року випуску не пізніше 24 місяців від дати укладення даного договору

Укладаючи договір № 22/11/15 про наміри від 22.11.2015 позивачу було достовірно відомо, що за договором оренди автомобіля № 22/10/15 від 27.10.2015, який позивач вважав для себе дійсним, він передав автомобіль в оренду ОСОБА_2 строком на 36 місяців з правом викупу, що дає правові підстави для висновку про недобросовісність дій самого позивача при укладенні договору про наміри від 22.11.2015 і що цей договір на момент його підписання не міг бути виконаний стороною позивача.

Тому, позовні вимоги про стягнення упущеної вигоди, яка виражається в неотриманні доходу, передбаченого договором № 22/11/15 про наміри від 22.11.2015 також є безпідставними.

Відповідно до звіту № 11/12/15 про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу (КТЗ), складеному 02.12.2015 на замовлення ОСОБА_1 і в цьому ж звіті вказується власник КТЗ Сhevrolet Laceti: ОСОБА_5 , величина вартості матеріального збитку, нанесеного власнику пошкодженого КТЗ з урахуванням допусків у межах яких відбулась оцінка з урахуванням ПДВ 20 % та інших загально державних податків і зборів (обов`язкових платежів), складає: 44831,33 грн..

Однак, внаслідок чого пошкоджено КТЗ і заподіяно збиток власнику КТЗ у звіті № 11/12/15 про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу (КТЗ), складеному 02.12.2015 на замовлення ОСОБА_1 і в якому зазначається власник КТЗ Сhevrolet Laceti: ОСОБА_5 , взагалі не вказується.

У той же час відповідно до акту прийому-передачі легкового автомобіля від 27.10.2015, позивач передав, а відповідач отримав автомобіль Сhevrolet, 2007 року випуску, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, ключ від автомобіля + сигналізація «Шериф», магнітолу «Піонер», запасне колесо та балонний ключ.

Звіт № 11/12/15 про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу (КТЗ), складався 02.12.2015 на замовлення ОСОБА_1 , як фізичної особи, а не як фізичної особи-підприємця.

Жодних будь-яким чином задокументованих правових доказів, які б свідчили, яким чином спірний автомобіль потрапив у володіння фізичної особи ОСОБА_1 та що виявлені на автомобілі пошкодження були заподіяні саме в період володіння цим автомобілем відповідачем, стороною позивача суду не надано і судом таких доказів не здобуто.

Тому, позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди заподіяної пошкодженням автомобіля саме з підстав вказаних у позові є безпідставними за їх недоведеністю і як наслідок, безпідставними є і вимоги про стягнення оплати вартості звіту № 11/12/15 про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу (КТЗ), складеного 02.12.2015.

До позову додається письмова претензія, яку як вказує сторона позивача, позивач направляв відповідачу поштою та в якій позивач просить відповідача повернути автомагнітолу Pioneer DEN-Х8500ВТ ринковою вартістю: 3700 грн..

При цьому, конкретних правових доказів, які б беззаперечно свідчили про передачу позивачем відповідачу саме такої моделі автомагнітоли, сторона позивача суду не надала і судом таких доказів не здобуто.

За таких обставин в задоволенні позову з підстав вказаних у позові в обґрунтування позовних вимог відмовляється за недоведеністю цих позовних вимог.

Згідно ч. 1 і ч. 2 ст. 141 ЦПК України, 1. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 2. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 263-265 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ).

Судові витрати покласти на позивача.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ: