КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер апеляційного провадження: 22-ц/824/7781/2022 Головуючий в суді 1 інстанції Ковальчук Л.M.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2022 року м. Київ

справа № 369/5331/18

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді-доповідача Ящук Т.І.,

суддів Махлай Л.Д., Немировської О.В.

перевіривши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 червня 2019 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «БГ Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Адлібітум» про стягнення заборгованості,

встановив:

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 червня 2019 року задоволено позов ПАТ «БГ Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - ТОВ «Адлібітум» про стягнення заборгованості. Повний текст рішення складено 08 липня 2019 року.

Стягнуто у солідарному порядку із ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь ПАТ «БГ Банк» заборгованість за кредитним договором № 17 від 01 лютого 2008 року у розмірі 171 527,54 дол. США, яка складається із заборгованості за кредитом - 118 510,37 дол. США, заборгованості за процентами за користування кредитом - 53 017,17 дол. США. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

22 вересня 2020 року ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою та з клопотанням про поновлення строку для оскарження рішення суду першої інстанції від 12 червня 2019 року безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 29 вересня 2020 року з Києво- Святошинського районного суду Київської області витребувано матеріали цієї справи.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 25 листопада 2020 року поновлено ОСОБА_7 строк на оскарження рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 червня 2019 року, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 червня 2019 року.

Постановою Київського апеляційного суду від 09 лютого 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 червня 2019 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ПАТ «БГ Банк» - правонаступником, якого є ТОВ «Мані Флоу», до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про стягнення заборгованості.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Верховного Суду від 18 травня 2022 року ухвалу Київського апеляційного суду від 25 листопада 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 09 лютого 2021 року скасовано. Справу № 369/5331/18 направлено до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Вивчивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що у відкритті апеляційного провадження слід відмовити з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 червня 2019 року задоволено позов ПАТ «БГ Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа - ТОВ «Адлібітум» про стягнення заборгованості. Повний текст рішення складено 08 липня 2019 року.

06 серпня 2019 року ОСОБА_1 вперше звернулась до суду із апеляційною скаргою.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 20 серпня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків - для сплати судового збору у розмірі 90 592,50 грн.

30 серпня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до Київського апеляційного суду із заявою про зменшення розміру судового збору.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 04 вересня 2019 року клопотання ОСОБА_1 про зменшення розміру судового збору залишено без задоволення, апеляційну скаргу визнано неподаною та повернено особі, яка її подала.

Постановою Верховного Суду від 04 березня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, ухвалу Київського апеляційного суду від 04 вересня 2019 року скасовано, справу передано до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 07 квітня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 червня 2019 року залишено без руху та надано строк для усунення її недоліків.

24 квітня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до Київського апеляційного суду із клопотанням про усунення недоліків, в якому просила зменшити розмір судового збору, враховуючи, що в матеріалах справи наявний оригінал квитанції про сплату судового збору в розмірі 14 407,50 грн., що становить 150% від максимальної ставки судового збору за подання заяви майнового характеру фізичною особою.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 04 травня 2020 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 відмовлено, апеляційну скаргу залишено без руху та продовжено строк для усунення недоліків.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 23 липня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 повернуто скаржнику.

З Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що ухвалою Верховного Суду від 09 вересня 2020 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 23 липня 2020 року.

22 вересня 2020 року ОСОБА_1 повторно звернулась з апеляційною скаргою та з клопотанням про поновлення строку для оскарження рішення суду першої інстанції від 12 червня 2019 року безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статей 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Водночас таке право не є абсолютним і з метою забезпечення належного здійснення правосуддя та дотримання, зокрема, принципу правової визначеності, підлягає певним обмеженням.

Відповідно до статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Отже, вказаною нормою процесуального права чітко передбачено, що питання поважності пропуску строку на апеляційне оскарження досліджується у всіх наведених випадках, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст. 358 ЦПК України, незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Таким чином, сплив річного строку з дня складання повного тексту судового рішення є підставою для відмови у відкритті провадження незалежно від причин пропуску строку на апеляційне оскарження.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржуване рішення ухвалено Києво-Святошинським районним судом Київської області 12 червня 2019 року.

В судовому засіданні 12 червня 2019 року під час проголошення вступної та резолютивної частини був присутній представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_8 .

Повний текст рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 червня 2019 року складено судом 08 липня 2019 року.

Проте, відповідач ОСОБА_1 повторно звернулась з апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції від 12 червня 2019 року, разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження - 22 вересня 2020 року, тобто через рік і два місяці після складення повного тексту судового рішення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (справа «Олександр Шевченко проти України» від 26 квітня 2007 року, справа «Трух проти України» від 14 жовтня 2003 року).

При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Дія 97» проти України від 21 жовтня 2010 року).

Отже, безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зазначена конвенційна норма зобов`язує щоб судові процедури були справедливі для обох сторін справи.

Європейський суд з прав людини зауважив, що право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами самостійного оцінювання (MPP GOLUB v. UKRAINE, № 6778/05, єспл, від 18 жовтня 2005 року). Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (PERETYAKA AND SHEREMETYEV v. UKRAINE, № 17160/06 та № 35548/06, § 34, ЄСПЛ, від 21 грудня 2010 року).

Враховуючи те, що відповідач ОСОБА_1 була належним чином повідомлена про розгляд справи судом першої інстанції, в судовому засіданні 12.06.2019 року під час проголошення вступної та резолютивної частини приймав участь представник відповідача, з дня складення повного тексту оскаржуваного рішення (8 липня 2019 року) минуло 1 рік і два місяці, апеляційна скарга не містить поважних та обґрунтованих підстав, які б свідчили про наявність об`єктивно непереборних обставин для подання апеляційної скарги в установлений законом строк, тому наявні підстави, відповідно до ч.2 ст. 358 ЦПК України, для відмови у відкритті апеляційного провадження.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 358 ЦПК України,

ухвалив:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 червня 2019 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «БГ Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Адлібітум» про стягнення заборгованості.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її складення.

Суддя - доповідач: Ящук Т.І.

Судді: Махлай Л.Д.

Немировська О.В.