Справа № 299/2790/22
П О С Т А Н О В А

Іменем України

26 грудня 2022 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Бисаги Т.Ю. і Фазикош Г.В., розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Виноградівського районного суду від 29 червня 2022 року (у складі судді Надопти А.А.) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом у червні 2022 р.

Просив змінити розмір аліментів, призначених судовим наказом Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області № 500/7357/18 від 26 жовтня 2018 р. про стягнення із нього на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 25.10.2018 р. до досягнення дітьми повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 і до 25.10.2026 р., і стягувати з позивача на користь відповідача на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти в сумі 2500 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття, починаючи стягувати з дня набрання указаним рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

На обґрунтування позовних вимог указав, що 26 жовтня 2018 р. Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області видано судовий наказ № 500/7357/18 про стягнення із нього на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 25.10.2018 р. і до досягнення дітьми повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 та до 25.10.2026 р. відповідно.

На даний час старший син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є повнолітнім і, відповідно, на нього позивач вже не зобов`язаний виплачувати аліменти.

Після народження сина від іншої жінки, а також через те, що інша жінка перебуває у декретній відпустці, всі витрати щодо належного забезпечення нової сім`ї і новонародженого малолітнього сина випали на позивача, а тому 1/3 частина його доходу є занадто великою сумою, установленою судовим наказом Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області.

Позивач вважає, що з урахуванням змін у його особистому житті, народженням малолітнього сина, доходу який отримує позивач у вигляді заробітної плати, а також через те, що позивач на даний час є єдиним годувальником сім`ї і сума сплати аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , належить змінити із 1/3 частки заробітку (доходу) щомісячно на розмір аліментів у твердій грошовій сумі у вигляді 2500 грн. щомісячно, до досягнення сином повноліття.

Рішенням Виноградівського районного суду від 29 червня 2022 р. позов задоволено: змінено розмір аліментів, призначених судовим наказом Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області № 500/7357/18 від 26 жовтня 2018 р. про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 25.10.2018 р. до досягнення дітьми повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 і до 25.10.2026 р., і стягувати із ОСОБА_2 аліменти у твердій грошовій сумі на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у сумі 2500 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття, починаючи стягувати з дня набрання указаним рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судові витрати в розмірі 992,40 грн.

ОСОБА_1 просить скасувати це рішення і ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. Доводить про неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що позивач отримує заробітну плату, яка дозволяє йому щомісячно утримувати сина. Посилання на матеріальну неспроможність і народження іншої дитини ґрунтується на припущеннях, при цьому інший син позивача, який уже досяг повноліття, продовжує навчатися і теж потребує допомоги.

Письмового відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Згідно з ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ураховуючи зазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Апеляційну скаргу належить задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати, у задоволенні позовних вимог відмовити, з таких мотивів.

Суд виходив із доведеності та обґрунтованості позовних вимог.

При цьому із матеріалів справи вбачається, що рішенням Виноградівського районного суду від 26.12.2018 р. шлюб між сторонами було розірвано (а.с.13).

ІНФОРМАЦІЯ_4 у позивача народився син від гр. ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с.15).

Довідкою, виданою виконкомом Вилоцької селищної ради від 20.12.2021 р., підтверджується, що склад сім`ї позивача складається із ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (співмешканка) та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (син) (а.с.16), заробітня плата позивача у період із жовтня 2021 р. по листопад 2021 р. становила 27 714,41 грн. (а.с.17).

Перебування співмешканки позивача у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку підтверджується наказом № 481-ос від 21 вересня 2021 р. (а.с.18).

Також із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 у грудні 2021 р. звернувся до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_1 про зменшення суми аліментів, 13 червня 2022 р. провадження у справі було відкрито (а.с.30).

Частина 3 ст. 12 ЦПК України покладає на кожну сторону обов`язок довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.5 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Стаття 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Частиною 2 статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно з ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Ураховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Із огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Тобто, стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, якими врегульовано обов`язок батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 СК України «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 СК України «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 СК України «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Згідно з ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1 стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Вирішуючи питання про зміну розміру аліментів, суд повинен враховувати загальні обставини, передбачені законом при визначенні розміру аліментів.

Визначальним у питанні щодо достатності підстав для зменшення розміру аліментів є доведення платником аліментів погіршення його матеріального стану, зміни сімейного стану та інших обставин, які мають істотне значення для справи.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі, виходив із доведеності та обґрунтованості позовних вимог, однак колегія суддів не може погодитися із таким висновком.

Як на одну з підстав для зменшення розміру аліментів позивач посилався на те, що його старшому синові на момент звернення до суду з цим позовом (червень 2022 р.) виповнився 21 р., проте, як указано в судовому наказі Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 26 жовтня 2018 р. аліменти присуджуються до досягненням дітьми повноліття, і щодо старшого сина ця дата встановлена до 23 серпня 2019 р. Отже, позивач із 23 серпня 2019 р. не сплачує аліменти на свого сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з досягнення ним повноліття. Також належить відмітити, що якщо дитина продовжує навчатися, то стягувач аліментів має право подати позов до суду про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання.

Обґрунтовуючи зміни в своєму сімейному стані позивач надає свідоцтво про народження дитини та довідку, видану виконкомом Вилоцької селищної ради про склад сім`ї позивача, однак довідка видана 20.12.2021 р. і чи є вона актуальною на момент подачі позову в червні 2022 р., невідомо.

Тобто, відповідачем не додано належних і допустимих доказів складу своє сім`ї.

На обґрунтування свого матеріального становища позивач подає довідку про доходи, де вони у жовтні 2021 р. становлять 13 909,21 грн., а в листопаді 2021 р. 13 805,20 грн.

Актуальної довідки про розмір своїх доходів на день звернення до суду позивач не надає, тобто позивачем не доводиться належними та допустимим доказами розмір його заробітку для того, щоб суд мав можливість встановити спроможність позивача сплачувати аліменти, визначені судовим наказом від 26 жовтня 2018 р.

Аналізуючи надані сторонами докази в їх сукупності, апеляційний суд вважає, що позивач не надав достатніх доказів щодо наявності підстав для зменшення розміру присуджених до стягнення із нього аліментів, а наведені останнім доводи, на думку колегії суддів, не є передбаченими законом обставинами, що свідчать про наявність у позивача підстав, з якими законодавець пов`язує зменшення розміру стягуваних аліментів.

Таким чином, посилання позивача на вказані вище обставини неправомірно прийняті судом першої інстанції до уваги, оскільки за змістом ст. 192 СК України в системному зв`язку із положеннями ст. 182 СК України при вирішенні питання про зміну розміру аліментів, що стягуються на утримання неповнолітньої дитини, суд зобов`язаний виходити з пріоритету інтересів дитини. Крім того, докази, подані позивачем на обґрунтування своїх позовних вимог, є неналежними у силу приписів ст. 77 ЦПК України.

Також належить зауважити, що 28.06.2022 р. відповідачем було подано заяву про залишення позовних вимог ОСОБА_2 без розгляду через те, що на розгляді в Ізмаїльському міськрайонному суді Одеської області перебуває цивільна справа № 299/6741/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів, і 13 червня 2022 р. провадження по справі було відкрито (а.с.28-29,30,32), тобто мова йде про той самий спір, між тими самими сторонами.

Суд першої інстанції узагалі не надав правової оцінки вказаній заяві.

Більше того, із Єдиного державного реєстру судових рішень убачається, що спочатку ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів до Виноградівського районного суду в грудні 2021 р., однак ухвалою судді Виноградівського районного суду від 05 січня 2022 р. цивільну справу № 299/6741/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів передано на розгляд Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області, де 13 червня 2022 р. відкрито провадження у справі та цього ж дня позивач звертається знову до Виноградівського районного суду з позовом до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів і в цивільній справі № 299/2790/22, 14.06.2022 р. відкривається провадження, а 29.06.2022 р. ухвалюється рішення по суті спору, без жодної реакції на відкрите провадження між тими самими сторонами, про той самий предмет у цивільній справі № 299/6741/21, яка перебуває на розгляді в Ізмаїльському міськрайонному суді Одеської області та згідно з відомостями сайту «Судова влада України» справа призначена до розгляду на 27.01.2023 р. о 09.00 год.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Колегія суддів констатує, що апеляційну скаргу належить задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати як незаконне, а в задоволенні позовних вимог відмовити як недоведених.

Також, у силу вимог п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України судові витрати відповідача у вигляді сплати судового збору за подачу апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції належить покласти на позивача.

Керуючись ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

1.Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

2.Рішення Виноградівського районного суду від 29 червня 2022 року скасувати.

3.У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

4.Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1488 (одна тисяча чотириста вісімдесят вісім) гривень 60 (шістдесят) копійок у відшкодування судового збору.

5.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду.

6.Повне судове рішення складено 26 грудня 2022 р.

Судді: