Справа № 178/2206/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и
03 серпня 2022 року Криничанський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого Цаберябого Б.М.
при секретарі Янченко Л.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в с.Кринички справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» про визнання дій незаконними та стягнення коштів, -
-28 грудня 2018 року о 13 год. 57 хв. з карти списано 5144,74 грн.;
-01 січня 2019 року о 12 год. 05 хв. з карти списано 13,68 грн.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату судового засідання сповіщений.
У відповідності до ст. 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Тому з урахуванням викладеного, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю сторони, що не з`явилась.
Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.
Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.
За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.
Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача.
Рішеннями Криничанського районного суду від 23 березня 2015 року та Апеляційного суду Дніпропетровської області № 22-ц/774/6101/15 від 05 серпня 2015 року в задоволенні позовних вимог банку відмовлено за пропуском строку позовної давності.

В подальшому 21 грудня 2018 року ОСОБА_1 з АТ КБ «ПриватБанк» після підписання відповідної заяви про надання банківських послуг було відкрито на її їм`я картковий рахунок та видано електронний платіжний засіб пластикову картку «MASTERCARD» (номер карти НОМЕР_1 ).

28 грудня 2018 року в касі Приватбанку позивач, ОСОБА_1 поклала на свій рахунок «MASTERCARD» № НОМЕР_1 , 86 350 грн. 04 коп. Після чого, з картки ОСОБА_1 , «MASTERCARD» № НОМЕР_1 , АТ КБ «ПриватБанк» проводилось списання грошових коштів для погашення простроченої заборгованості. За період з 28 грудня 2018 року по 01 січня 2019 року були списані грошові кошти в розмірі 86350,04 грн., а саме:

-28 грудня 2018 року о 13 год. 57 хв з карти списано 81191,62 грн.;

-28 грудня 2018 року о 13 год. 57 хв. з карти списано 5144,74 грн.;

-01 січня 2019 року о 12 год. 05 хв. з карти списано 13,68 грн.

Відповідно до ст.1066 ЦК України, за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші обмеження його права щодо розпорядження грошовими коштами, не передбачені законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку.

Обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на рахунку, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму та фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, замороження активів, що пов`язані з тероризмом та його фінансуванням, розповсюдженням зброї масового знищення та його фінансуванням, передбачених законом (ч.1 ст. 1074 ЦК України).

Пункт 6.1. «Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті» № 22 від 21.01.2004р. (надалі - Інструкція), передбачає, що Банк обумовлює своє право на здійснення договірного списання за дорученням платника з його рахунку в договорі банківського рахунку або іншому договорі про надання банківських послуг. Договір (п.6.2 Інструкції) має містити інформацію, яка потрібна для належного виконання банком доручення платника, зокрема: умови, за якими банк повинен здійснити (здійснювати) договірне списання; номер рахунку платника, з якого має здійснюватися договірне списання; найменування отримувача; номер і дату договору з отримувачем, яким передбачене право отримувача на договірне списання коштів з рахунку платника; перелік документів, які отримувач має надати банку, що обслуговує платника (якщо вони передбачені в договорі).

Таким чином, вказується конкретний рахунок у договорі з банком як такий, з якого може здійснюватися договірне списання при настанні обумовлених обставин. У решті всіх випадків списання коштів без відома клієнта є незаконним.

Згідно вимог ст.1071 ЦК України, банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку.

Статтею 1073 цього ж кодексу передбачено, що у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка, банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 1092 ЦК України якщо порушення банком правил розрахункових операцій спричинило помилковий переказ банком грошових коштів, банк несе відповідальність відповідно до цього Кодексу та закону.

Отже, положення Цивільного Кодексу передбачає прямий обов`язок банку в разі виявлення незаконного списання коштів повернути їх на рахунок клієнта.

Відповідно до Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» неналежний отримувач - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі.

Згідно з Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» неналежний переказ - рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі.

Неналежний платник - особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів.

Так, згідно із пунктом 37.2 статті 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов`язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню в розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними.

Аналіз наведених вище норм вказує, що крім функцій розрахунково-касового обслуговування клієнта, банк також виконує й функцію зберігання його грошових коштів, які перебували на поточному рахунку, і несе відповідальність за безпеку власної платіжної системи, а значить і грошових коштів.

Згідно зі ст. 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Відповідно до ст. 321 ЦК України ніхто не може бути незаконно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з ч.ч. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У рішеннях Верховного суду від 23.01.2018 року у справі № 202/10128/14-ц (ЄДРСРУ № 71807586), 01.02.2018 року у справі № 758/7327/14-ц (ЄДРСРУ № 72044195) та від 12.02. 2018 року у справі № 592/2386/16-ц (ЄДРСРУ № 72199299) досліджувалися питання щодо стягнення з банківської установи на користь споживача (позивача) безпідставно списаних коштів з карткового рахунку.

У вказаних рішеннях Верховний суд вказував на те, що задовольняючи позов споживача суд має враховувати положення статей 1068, 1071, 1072, 1073 ЦК України, статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», пункту 9 розділу ІV Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705, та діяти на підставі доказів, поданих сторонами, які належним чином оцінені.

З урахуванням наведеного суд вважає, що дії АТ КБ «ПриватБанк», щодо списання в період з 28 грудня 2018 року по 01 січня 2019 року з рахунку коштів ОСОБА_1 суперечать вищенаведеним нормативно-правовим актам, а тому позов підлягає задоволенню.

Окрім того, оскільки зобов`язання відповідача перед позивачем є грошовими, то на них поширюються вимоги ст. 625 ЦК України в частині покладення на Відповідача обов`язку повернути суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, що за період з 28 грудня 2018 року по 23 грудня 2021 року. складає 16 815,09 грн. та 3 % річних у розмірі 7 743,11 грн, згідно розрахунків позивача.

Загальна заборгованість:

Період прострочення грошового зобов`язання 1092 дня 86350 грн. (сума боргу) + 16 815,09 (інфляційне збільшення) + 7 743,11 (штрафні санкціі) = 110 908,20 грн.

Факт незаконного списання коштів з карткового рахунку «MASTERCARD» № НОМЕР_1 ОСОБА_1 відповідачем, АТ КБ «ПриватБанк» за період з 28 грудня 2018 року по 01 січня 2019 року в розмірі 86350,04 коп. підтверджується скриншотон про рух коштів по рахунку, заявою позивача про повернення коштів та відповіддю відповідача про відмову в поверненні коштів.

Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема і питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України: судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Тому, враховуючи повне задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки 2017,09 грн. судового збору та 5000 гривень витрат на правову допомогу

Керуючись ст. ст. 259, 263-265, 280, 282 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» про визнання дій незаконними та стягнення коштів задовольнити.

Визнати незаконними дії АТ КБ «Приват Банк» зі списання коштів з карткового рахунку «MASTERCARD» для виплат № НОМЕР_1 , належного ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 в період з 28 грудня 2018 року по 01 січня 2019 року в загальній сумі 86350,04 грн.

Стягнути з АТ КБ «Приват Банк» / / на користь ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 помилково переказані кошти в сумі 86350,04 грн., інфляційні втрати в сумі 16 815,09 (інфляційне збільшення), 7 743,11 (штрафні санкціі), всього 110 908,20 грн.

Стягнути з АТ КБ «Приват Банк» / / на користь ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2017,09 грн., на правову допомогу в розмірі 5 000 грн., всього 7017,09 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Криничанський районний суд шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: Б. М. Цаберябий

р