ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/1725/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" жовтня 2022 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого судді Трусової Т. О. з секретарем судового засідання Кирик К. С., розглянувши в судовому засіданні в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2021р. ОСОБА_1 (далі також - ОСОБА_1 , позивачка) звернулася до суду з позовом до Київської міської ради (далі також - відповідач) про визнання права власності на земельну ділянку площею 0,0246 га, яка розташована на території садівничого товариства "Ветеран" в АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки :90:978:0025, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2 , спадкодавець).

Позов обґрунтований такими обставинами. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , який був чоловіком ОСОБА_1 . Померлому на підставі рішення Дарницького районного суду м. Києва належала 1/2 частина земельної ділянка, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Позивачка прийняла спадщину на підставі заповіту від 15.08.2012. Для оформлення спадкових прав на земельну ділянку позивачка звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Судак О. Б., проте у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено, оскільки спадкодавець не зареєстрував своє право власності на земельну ділянку у встановленому законом порядку.

Ухвалою суду від 10.01.2022 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 25.01.2022 відкрито провадження за позовом та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження в підготовче засідання.

Ухвалою суду від 31.05.2022 підготовче провадження закрите та призначено справу до розгляду по суті в судовому засіданні 13.09.2022.

13.09.2022 від представника позивача ОСОБА_3 надійшла заява про відкладення розгляду справи, вимоги якої суд задовольнив та відклав розгляд справи на 12.10.2022.

В судове засідання учасники справи не з`явилися, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, жодних заяв та клопотань від відповідача не надходило, правом на подання відзиву на позовну заяву Київська міська рада не скористалася.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 10.11.2011 ОСОБА_2 виділено в натурі 1/2 частину земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 11-12).

Зі змісту цього рішення вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на праві спільної часткової власності в рівних частках належить земельна ділянка загальною площею 0,0492 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . У справі було проведено судове будівельно-технічну експертизу, висновок експерта № 5643/11-15 від 05.09.2011, яким запропоновано два варіанти розподілу спірної земельної ділянки у відповідності до часток ОСОБА_2 (1/2) та ОСОБА_4 (1/2) у праві власності на неї, з урахуванням змін у технічному паспорті станом на 11.03.2011. Другий з цих варіантів суд визнав цілком прийнятним та поклав в основу рішення. Відповідно до цього варіанту ОСОБА_2 виділено земельну ділянку площею 246 м.кв., що має форму неправильного багатокутника, і обмежена лініями 1-2-3-4-5-6-1, а ОСОБА_4 земельну ділянку площею 246 м.кв., що має форму неправильного багатокутника, і обмежена лініями розподілу 1-2-3-4-8-7-1. Межі розподілу земельних ділянок прокладено по ламаним лініям: від точки 1, розташованої на передній межі земельної ділянки і на відстані 8,30 м від точки 6 (кут сполучення передньої та правої меж земельної ділянки), паралельно до правого фасаду садового будинку, до точки 2, яка знаходиться на відстані 8,41 м від правої межі земельної ділянки і на відстані 11,82 м від тильної межі ділянки (довжина лінії 1-2 -13,14 м); від точки 2, паралельно до тильного фасаду садового будинку, до точки 3, яка розташована на відстані 1,50 м від тильного фасаду будинку та на відстані 11,92 м від правої межі ділянки (довжина лінії 2-3 -3,51 м); від точки 3, перпендикулярно до тильного фасаду садового будинку, в точку 4, яка розташована на тильній межі земельної ділянки та на відстані 8,08 м від точки 8 (кут сполучення тильної ата лівої меж земельної ділянки) - довжина лінії 3-4 -11,73 м.

Рішення суду ніким не оскаржувалось і набрало законної сили.

Відповідно до частини 1 статті 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, врегульовані Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до статті 2 цього Закону державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Спеціальним законом, який регулює земельні відносини, є Земельний кодекс України (надалі - ЗК України).

Згідно статті 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (стаття 126 ЗК України).

У зв`язку з прийняттям Закону України «Про Державний земельний кадастр» від 07.07.2011 № 3613-VI ЗК України було доповнено статтею 79-1, яка визначає, що земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

Відповідно до положень цієї норми формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру, сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі, земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера, формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок, а державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

З обставин справи установлено, що ОСОБА_2 не були виконані вимоги закону щодо формування виділеної йому в натурі земельної ділянки, її державної реєстрації у Державному земельному кадастрі та державної реєстрації його права власності.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер (а.с. 5).

Відповідно до положень статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 цього Кодексу встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення (частина 1 статті 1225 ЦК України).

Відтак умовою для переходу в порядку спадкування права власності на земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Отже після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, до складу якої увійшли усі права та обов`язки, що належали йому на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, в тому числі і право власності на земельну ділянку, виділену спадкодавцю в порядку поділу майна, що є у спільній частковій власності,

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

Судом установлено, що за життя ОСОБА_2 склав заповіт, відповідно до якого все майно, де б воно не було б та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті, та на що за законом він матиме право, заповідає ОСОБА_1 (а.с. 17-18).

Вказаний заповіт посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пойдою О. О. та зареєстрований в реєстрі за № 259.

За приписами частини 1 статті 1268 цього Кодексу спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Позивачка звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Судак О. Б., із заявою про прийняття спадщини, на підставі якої було заведено спадкову справу № 5/2021 (а.с. 7).

Листом від 16.09.2021 приватний нотаріус Судак О. Б. роз`яснила, що підстави для видачі свідоцтва про право на спадщину на спірну земельну ділянку відсутні, оскільки спадкоємцем не надано відомостей про державну реєстрацію земельної ділянки у Державному земельному кадастрі та у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с. 9).

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, передбачає, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлювальних документів на майно, яке зареєстроване у порядку, визначеному законодавством. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку (глава 10, пункти 4.14, 4.15).

З огляду на встановлені обставини суд дійшов висновку, що відсутність державної реєстрації спірної земельної ділянки у Державному земельному кадастрі та запису про реєстрацію права власності спадкодавця на неї у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є перешкодою для одержання його спадкоємцем - позивачкою по справі, правовстановлювального документу на вищевказане успадковане нерухоме майно і тим самим порушує її право власності.

Відповідно до частини 1 статті 6 Закону України «Про столицю України - місто-герой Київ» місцеве самоврядування у місті Києві здійснюється територіальною громадою міста як безпосередньо, так і через Київську міську раду, районні в місті ради (у разі їх утворення) та їх виконавчі органи.

Оскільки позивачка є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_2 , саме Київська міська рада, яка представляє територіальну громаду м. Києва, повинна відповідати за даним позовом.

Відповідно до положень статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового або майнового права та інтересу. Одним з можливих способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Згідно приписів статті 328 цього Кодексу право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з визначених законом підстав набуття права власності є спадкування.

Статтею 81 ЗК України визначено, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, зокрема, на підставі прийняття спадщини.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина 5 статті 1268 ЦК України).

Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою… (стаття 392 ЦК України).

Відповідно до закону право власності спадкоємця на успадковане нерухоме майно посвідчується свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно, при цьому частина 1 статті 1297 ЦК України зобов`язує спадкоємця, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, звернутися до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Отже ураховуючи, що позивачка на підставі заповіту успадкувала спірну земельну ділянку, але не може отримати правовстановлюючий документ на неї, і, відповідно, реалізувати набуте право власності щодо успадкованого нерухомого майна, та враховуючи, що іншим шляхом захистити її право на отримання спадщини неможливо, вимоги про визнання права власності на успадковане майно суд визнає обґрунтованими і доведеними та задовольняє їх.

З огляду на характер спірних правовідносин, підстав для відшкодування понесених позивачкою судових витрат суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись статтями 5, 7, 12, 13, 76, 77, 80, 81, 89, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_1 ) право власності в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,0246 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , с/т " ІНФОРМАЦІЯ_4 ", яка згідно висновку судової будівельної технічної експерти № 5643/11-15 від 05.09.2011 має форму неправильного багатокутника, обмежена лініями розподілу 1-2-3-4-5-6-1, що проходять по таким ламаним лініям: від точки 1, розташованої на передній межі земельної ділянки і на відстані 8,30 м від точки 6 (кут сполучення передньої та правої меж земельної ділянки), паралельно до правого фасаду садового будинку, до точки 2, яка знаходиться на відстані 8,41 м від правої межі земельної ділянки і на відстані 11,82 м від тильної межі ділянки (довжина лінії 1-2 -13,14 м); від точки 2, паралельно до тильного фасаду садового будинку, до точки 3, яка розташована на відстані 1,50 м від тильного фасаду будинку та на відстані 11,92 м від правої межі ділянки (довжина лінії 2-3 -3,51 м); від точки 3, перпендикулярно до тильного фасаду садового будинку, в точку 4, яка розташована на тильній межі земельної ділянки та на відстані 8,08 м від точки 8 (кут сполучення тильної ата лівої меж земельної ділянки) - довжина лінії 3-4 -11,73 м.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: