Справа № 369/2333/22
Провадження № 2/369/3718/22
04.08.2022 року м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді: Волчка А.Я.,
при секретарі Миголь А.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Києво-Святошинського районного суду Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -
14.02.2022 року позивачка ОСОБА_7 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.
Позов мотивувала тим, що на підставі договору купівлі-продажу від 03.09.2021 року позивачка ОСОБА_8 , набула право власності на квартиру АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу, зареєстрованим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу м. Київ, в реєстрі за №1524 та витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, (індексний номер витягу 273247252 від 03.09.2021 року).
Згідно витягу виконавчого комітету Боярської міської ради села Тарасівка та Нове від 01.11.2021 року за №464 про зареєстрованих у житловому приміщенні/квартири осіб за адресою: АДРЕСА_2 , за вказаною адресою: зареєстровані: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована з 09.09.2021 по теперішній час; ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована з 09.09.2021 по теперішній час; ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований з 09.09.2021 року по теперішній час; ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований з 10.09.2021 року по теперішній час; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована з 04.12.2009 року по теперішній час; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 зареєстрована з 15.06.2010 року по теперішній час, ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_7 зареєстрований з 15.06.2010 по теперішній час; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 зареєстрований з 15.06.2010 по теперішній час; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_9 зареєстрований з 26.07.2011 року по теперішній час.
Однак у квартирі зареєстровані невідомі позивачу особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .
В квартирі відсутнє майно, що належить відповідачам, за спірною адресою вони не проживають.
При цьому, позивач оплачує комунальні послуги, здійснює догляд за квартирою та іншу пов`язану із цим господарську діяльність щодо її утримання.
У зв`язку з наведеним позивач просила визнати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням, що розташовано за адресою: АДРЕСА_2 .
Позивач подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, вимоги позову підтримала, щодо заочного рішення не заперечувала.
Відповідачі про час і місце судового засідання повідомлялися належним чином за зареєстрованим місцем проживання (перебування), однак на пошту за отриманням судової повістки, копії позовної заяви з доданими до неї документами і в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, відзивів на позовну заяву не надходило.
У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Суд ухвалив, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України.
Суд дослідивши письмові докази по справі, проаналізувавши норми діючого законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступного.
Як встановлено в судовому засіданні, позивач ОСОБА_7 на підставі Договору купівлі-продажу від 03.09.2021 року, зареєстрованого в реєстрі за №1524 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу м. Київ, є власником квартири АДРЕСА_1 , що також підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 273247252 від 03.09.2021 року.
Згідно витягу виконавчого комітету Боярської міської ради села Тарасівка та Нове від 01.11.2021 року за №464 про зареєстрованих у житловому приміщенні/квартири осіб за адресою: АДРЕСА_2 , за вказаною адресою: зареєстровані: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована з 09.09.2021 по теперішній час; ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована з 09.09.2021 по теперішній час; ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований з 09.09.2021 року по теперішній час; ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований з 10.09.2021 року по теперішній час; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована з 04.12.2009 року по теперішній час; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 зареєстрована з 15.06.2010 року по теперішній час, ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_7 зареєстрований з 15.06.2010 по теперішній час; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 зареєстрований з 15.06.2010 по теперішній час; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_9 зареєстрований з 26.07.2011 року по теперішній час.
Згідно із ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно ст.379 Цивільного кодексу України передбачено, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання у них.
В ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до закону 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплені принципи непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.
Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Стаття 76ЦПК України визначає що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Стаття 81ЦПК України визначає що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідачі втратили право користування жилим приміщенням, добровільно залишивши жиле приміщення і без поважних причин в ньому не проживаючи більше року, що відповідно до вимог ст.405ЦК України дає суду підстави визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідно до абзацу 6 ч.1 ст.3 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою.
Відповідно п. 2 ч. 1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється органом реєстрації на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Отже, виходячи зі змісту зазначених норм закону, прийняте рішення суду про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням відповідно є підставою дня зняття цієї особи з реєстрації, тому додатково зобов`язувати реєстраційні органи вчинити ці дії не має потреби.
Враховуючи викладене, на підставі ст. ст. 391, 405 ЦК України, Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», та керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 76-81, 141, 263-265 ЦПК України, суд -,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, - задовольнити .
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням, що розташовано за адресою: АДРЕСА_2 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення суду апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: А. Я. Волчко