Справа № 2-730/08
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2022 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Захарчук С. С. ,

за участю секретаря - Сікора М. Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві скаргу ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Стельмах Олесі Олександрівни, заінтересована особа - ОСОБА_2 ,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії головного державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Стельмах О.О.

Скаржник зазначав, що 28 лютого 2001 року Подільським районним судом міста Києва ухвалено рішення, яким визначено розмір аліментів на утримання ОСОБА_3 , а саме: 1/4 частина всіх видів його заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

На виконання вказаного судового рішення, Подільський районний суд міста Києва видав виконавчий лист 24 листопада 2008 року.

До 2 березня 2009 року виконавче провадження перебувало на виконанні ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві. Надалі, 18 березня 2009 року це виконавче провадження передано до ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві і згідно з постановою було відкрито виконавче провадження НОМЕР_1.

28 квітня 2016 року виконавче провадження було закінчено, у зв`язку із досягненням дитиною повноліття.

Після цього, 15 вересня 2016 року головним державним виконавцем Шевченківського РВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Стельмах О.О. стягувачу видано довідку-розрахунок заборгованості по аліментам за період з 18 березня 2009 року до 13 січня 2016 року.

Державний виконавець вчинив виконавчу дію з обчислення розміру заборгованості по сплаті аліментів вже після завершення виконавчого провадження, чим порушив статтю 30 Закону України «Про виконавче провадження».

З огляду на зазначене, скаржник подав до суду скаргу на дії державного виконавця, у якій просить суд: визнати неправомірними дії головного державного виконавця Шевченківського РВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Стельмах О.О. по обчисленню розміру заборгованості зі сплати аліментів за період з 18 березня 2009 року до 13 січня 2016 року у виконавчому провадженні НОМЕР_1, здійснений 15 вересня 2016 року та складання розрахунку заборгованості по аліментам від 15 червня 2016 року; скасувати розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 15 вересня 2016 року, складений головним державним виконавцем Шевченківського РВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Стельмах О.О. у виконавчому провадженні НОМЕР_1.

Скаржник у судове засідання не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином. До суду подав заяву про розгляд скарги за його відсутності та відсутності його представника.

Інші учасники судового процесу у судове засідання не з`явились, про розгляд справи були повідомлені належним чином.

Відповідно до частини другої статті 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджає її розгляду.

Суд дійшов висновку про наявність правових підстав для розгляду скарги за відсутності стягувача, боржника, державного виконавця, які були повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги належним чином.

Суд, вивчивши скаргу, дослідивши письмові докази у їх сукупності, дійшов наступного висновку.

Судом установлено, що на виконанні у ВДВС Шевченківського РУЮ у місті Києві перебував виконавчий лист №2-730, виданий Подільським районним судом міста Києва щодо стягнення зі ОСОБА_1 аліментів у розмірі 1/4 частина від доходу на користь ОСОБА_2 (а.с. 8).

Відповідно до постанови ВДВС Шевченківського РУЮ у місті Києві від 18 березня 2009 року відкрито виконавче провадження ВП НОМЕР_1 (а.с. 8).

Згідно з постановою ВДВС Шевченківського РУЮ у місті Києві від 28 квітня 2016 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-730, виданого Подільським районним судом міста Києва щодо стягнення зі ОСОБА_1 аліментів у розмірі 1/4 частини від доходу на користь ОСОБА_2 , було закінчено, у зв`язку з повноліттям дитини (а.с. 12).

Відповідно до Довідки-розрахунку, складеної головним державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Стельмах О.О., заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів за період з 18 березня 2009 року до 13 січня 2016 року складає 57 338 грн 89 коп. (а.с. 13).

Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються положеннями Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Частиною 1 статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частина 3 статті 11 Закону визначає, що строк обчислення заборгованості зі сплати аліментів для застосування заходів, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої, частиною чотирнадцятою статті 71 цього Закону, обчислюється з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Згідно зі статтею 39 Закону виконавче провадження підлягає закінченню у разі: закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення, крім випадку, якщо існує заборгованість із стягнення відповідних платежів.

Статтею 40 Закону передбачено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Статтею 71 Закону визначено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

За наявності заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника, якщо існує непогашена заборгованість, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці.

Частиною 3 указаної статті передбачено, що визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі: 1) надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; 2) подання заяви стягувачем або боржником; 3) надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи; 4) надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; 5) закінчення виконавчого провадження.

Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом (частина 8 статті 71 Закону).

За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови: 1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Наведене свідчить, що порядок виконання судового рішення щодо стягнення аліментів регулюються нормами Закону України «Про виконавче провадження».

Статтею 10 цього Закону визначено, що заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Аналіз статті 10, а також вцілому положень Закону України «Про виконавче провадження» дає підстави стверджувати, що видача довідки про стан заборгованості зі сплати аліментів не є виконавчою дією у розумінні цього Закону.

Таким чином, видача довідки про стан заборгованості не порушує норми Закону України «Про виконавче провадження» щодо неможливості вчинення виконавчих дій після винесення постанови про закінчення виконавчого провадження.

До того ж, скаржник не надав суду жодних доказів відсутності у нього заборгованості зі сплати аліментів, щоб підтверджувало його міркування стосовно незаконності оспорюваної довідки та/або розміру заборгованості по сплаті аліментів, який у ній зазначений.

В контексті спірного питання суд вбачає за належне також зауважити, що у Додатку 15 до Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 року №512/5 наведено встановлену форму розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, який містить наступні графи: місяць/рік; розмір доходу/ середня заробітна плата працівника для цієї місцевості; розмір аліментів, визначений у виконавчому документі; сума аліментів, яка підлягає стягненню; сплачено боржником/стягнуто виконавцем; заборгованість на 30 число поточного місяця; сукупний розмір заборгованості з моменту відкриття виконавчого провадження; сукупний розмір заборгованості.

Пунктом 7 Розділу 16 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 року №512/5 визначено, що у разі надходження до органу державної виконавчої служби, приватного виконавця заяви стягувача про видачу довідки про наявність заборгованості зі сплати аліментів орган державної виконавчої служби, приватний виконавець протягом трьох робочих днів видають стягувачу довідку про наявність заборгованості зі сплати аліментів (далі - довідка) (додаток 16), яка скріплюється печаткою органу державної виконавчої служби, приватного виконавця.

Для видачі довідки виконавець обчислює розмір заборгованості зі сплати аліментів з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Отже, зазначеним положенням передбачено право особи (стягувача) на отримання від державного виконавця довідки про наявність заборгованості зі сплати аліментів. Це право не обмежено будь-яким строком і стадією виконавчого провадження.

Будь-яких доказів того, що видана державним виконавцем довідка не відповідає вищезазначеним нормативним вимогам, скаржник до суду також не надав.

З урахуванням наведеного, суд відхиляє доводи скаржника щодо протиправності дій головного державного виконавця Шевченківського РВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Стельмах О.О. щодо видачі довідки про наявність заборгованості зі сплати аліментів, а також не встановив підстав для скасування указаної довідки.

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що скарга є безпідставною, необґрунтованою, а також такою, що не підтверджена доказами, у зв`язку з чим, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 1, 10, 11, 39, 40, 71 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 258-261, 268, 450-451 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Стельмах Олесі Олександрівни, заінтересована особа - ОСОБА_2 , - відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 261 ЦПК України.

СуддяС. С. Захарчук