Справа № 212/6306/22
У Х В А Л А

про відмовити у відкритті провадження у справі

27 грудня 2022 року м. Кривий Ріг

Суддя Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Дехта Р.В., розглянувши позовну заяву позивача ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування в особі Виконавчого комітету Покровської районної у місті Кривий Ріг ради, про надання дозволу на реєстрацію місця проживання малолітньої дитини без згоди батька, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з зазначеним позовом. Згідно позовної заяви, відповідач ОСОБА_2 є громадянином Республіки Польща та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно позовних вимог, позивач просить суд надати дозвіл на реєстрацію місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 20 ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_2 , з одночасним зняттям з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_3 без письмової згоди батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Встановлено, що позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується матеріалами справи.

Суддя встановив, що відсутня інформація про реєстрацію відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на території міста Кривий Ріг, згідно відомостями з Реєстру Криворізької міської територіальної громади.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору України.

Відповідно до положень ст. 497 ЦПК України, підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно з ч.1 ст. 2 Закону України Про міжнародне приватне право, закон застосовується до таких питань, що виникають у сфері приватноправових відносин з іноземним елементом, зокрема, щодо підсудності судам України справ з іноземним елементом.

Так, у міжнародному цивільному процесі під підсудністю цивільних справ за участю іноземних осіб (міжнародною підсудністю) розуміють компетенцію судів певної держави щодо розгляду і вирішення цивільних справ та здійснення окремих процесуальних дій щодо іноземного елемента. Тому, спочатку необхідно вирішити питання про те, чи підлягає розгляду конкретна справа на території держави, до суду якої звернувся заявник, а вже потім має бути визначений конкретний суд, наділений повноваженнями вирішувати подібні цивільні справи.

З урахуванням викладеного, на цивільні справи з іноземним елементом поширюються як загальні, так і спеціальні правила підсудності. Тому суд повинен з`ясувати питання про те, чи поширюється його компетенція на розгляд даної справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 Закону України Про міжнародне приватне право , підсудність судам України справ з іноземним елементом визначається на момент відкриття провадження у справі, незважаючи на те, що в ході провадження у справі підстави для такої підсудності відпали або змінилися, крім випадків, передбачених у статті 76 цього Закону.

Статтею 76 ЦПК України Закону України Про міжнародне приватне право визначений перелік підстав визначення підсудності справ судам України. Частиною 1 даної статті передбачено, що суди розглядають будь-які справи з іноземним елементом у таких випадках:

1) якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у статті 77 цього Закону;

2) якщо на території України відповідач у справі має місце проживання або місцезнаходження, або рухоме чи нерухоме майно, на яке можна накласти стягнення, або знаходиться філія або представництво іноземної юридичної особи - відповідача;

3) у справах про відшкодування шкоди, якщо її було завдано на території України;

4) якщо у справі про сплату аліментів або про встановлення батьківства позивач має місце проживання в Україні;

5) якщо у справі про відшкодування шкоди позивач - фізична особа має місце проживання в Україні або юридична особа - відповідач - місцезнаходження в Україні;

6) якщо у справі про спадщину спадкодавець у момент смерті був громадянином України або мав в Україні останнє місце проживання;

7) дія або подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на території України;

8) якщо у справі про визнання безвісно відсутнім або оголошення померлим особа мала останнє відоме місце проживання на території України;

9) якщо справа окремого провадження стосується особистого статусу або дієздатності громадянина України;

10) якщо справа проти громадянина України, який за кордоном діє як дипломатичний агент або з інших підстав має імунітет від місцевої юрисдикції, відповідно до міжнародного договору не може бути порушена за кордоном;

11) якщо у справі про банкрутство боржник має місце основних інтересів або основної підприємницької діяльності на території України;

12) в інших випадках, визначених законом України та міжнародним договором України.

Відповідно до ст.66 Закону України «Про міжнародне приватне право», права та обов`язки батьків і дітей, крім випадків, передбачених статтями 67, 67-1, 67-4 цього Закону, визначаються особистим законом дитини або правом, яке має тісний зв`язок із відповідними відносинами і якщо воно є більш сприятливим для дитини";

Водночас пунктом 2 ч.1 ст.77 Закону України Про міжнародне приватне право передбачено, що підсудність судам України є виключною у справах з іноземним елементом, якщо у справі, яка стосується правовідносин між дітьми та батьками, обидві сторони мають місце проживання в Україні. Проте в матеріалах позовної заяви відсутні докази на підтвердження місця проживання відповідача - громадянина Республіки Польща, в Україні. Таким чином, до спірних відносин не може бути застосовано положення вказаної статті.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи вказані норми міжнародного і цивільного права, прихожу до висновку про відмову у відкритті провадження у справі за позовом позивача ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування в особі Виконавчого комітету Покровської районної у місті Кривий Ріг Ради, про надання дозволу на реєстрацію місця проживання малолітньої дитини без згоди батька на підставі п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України, оскільки даний позов не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства України.

Керуючись ст.ст.3, 186, 353, 497 ЦПК України, Законом України Про міжнародне приватне право, суддя, -

постановив:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовною заявою позивача ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування в особі Виконавчого комітету Покровської районної у місті Кривий Ріг Ради, про надання дозволу на реєстрацію місця проживання малолітньої дитини без згоди батька.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Ухвала складена та підписана 27 грудня 2022 року.

Суддя Р. В. Дехта