Справа № 737/349/22
Провадження № 2/737/174/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2022 року смт Куликівка

Куликівський районний суд Чернігівської області у складі головуючого судді Рубаненко Н.Ю., за участі секретаря Решітько А,Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Куликівської селищної ради, третя особа - приватний нотаріус Чернігівського районного нотаріального округу Чернігівської області Пономаренко Є.П.,

про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами,

учасники справи не з`явилися

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_2 . Після його смерті спадщину прийняла його дружина ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача ОСОБА_3 , після її смерті спадщину прийняв позивач.

До спадкового майна входить, зокрема, житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на який померлі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за життя не оформили відповідних правовстановлюючих документів, що стало причиною відмови у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину.

Просить суд визнати за ним в порядку спадкування після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 матері ОСОБА_3 право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: будинок АДРЕСА_1 .

Позовна заява надійшла до суду 27 жовтня 2022 року.

Головуючий суддя своєю ухвалою від 28 жовтня 2022 року прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у даній справі, підготовче судове засідання призначено на 24 листопада 2022 року, судовий розгляд справи по суті призначений на 13 грудня 2022 року.

Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Куликівською селищною радою надано до суду відзив на позовну заяву, в якій селищний голова Постернак Ю. О. повідомляє про визнання позову в повному обсязі та просить розглядати справу за відсутності представника селищної ради.

Від приватного нотаріуса Чернігівського районного нотаріального округу Чернігівської області Пономаренка Є. П. надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, в якій він не заперечує проти задоволення позовних вимог.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Безпосередньо дослідивши письмові докази у справі та матеріали спадкових справ № 17/2018 щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 та № 226/2021 щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , суд приходить до наступного.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 (а.с.7).

Після його смерті відкрилася спадщина.

Згідно з довідкою виконкому Салтиково-Дівицької сільської ради Куликівського району Чернігівської області № 439 від 18 жовтня 2017 року, ОСОБА_2 на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 , разом з дружиною ОСОБА_3 (а.с.63).

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі з 07 червня 1972 року (а.с.9).

За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч. 1 ст. 58 Конституції України) норми Сімейного кодексу України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 01.01.2004 року. До сімейних відносин, які вже існували на зазначену дату, норми Сімейного кодексу України застосовуються в частині лише тих прав та обов`язків, що виникли після набрання ними чинності. Отже, правовий режим майна подружжя регулюється нормативними актами, які були чинними на момент створення або придбання такого майна.

З наявних у справі доказів, судом встановлено, що будинок АДРЕСА_1 було побудовано в 1973 році, тобто під час перебування ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в зареєстрованому шлюбі. Майнові відносини, які виникли між ними після реєстрації шлюбу на момент побудови даного житлового будинку регулювались Кодексом про шлюб та сім`ю Української РСР, статтею 22 якого передбачалося, що майно нажите подружжям за час шлюбу визнавалось спільною сумісною власністю.

Таким чином, житловий будинок АДРЕСА_1 належав ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ст.ст. 370, 372 ЦК України, ст. 70 СК України у випадку виділу частки або поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Згідно з ч.1, ч.2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 1262 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно з ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст. 1270 ЦК України).

З матеріалів спадкової справи № 17/2018 вбачається, що за життя ОСОБА_2 залишив заповіт, яким все своє майно заповів своєму сину ОСОБА_1 . Заповіт складено 18 жовтня 2007 року, посвідчено секретарем Салтиково-Дівицької сільської ради Куликівського району Чернігівської області Гайдук О. М., зареєстровано у реєстрі за № 91 (а.с.64).

31 січня 2018 року ОСОБА_3 звернулася до приватного нотаріуса Куликівського районного нотаріального округу Чернігівської області Пономаренка Є. П. із заявою про прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловіка ОСОБА_2 (а.с.62).

Інші особи із заявами про прийняття спадщини до приватного нотаріуса не зверталися, інформація про прийняття ними спадщини в матеріалах справи відсутня.

ОСОБА_3 отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на три земельні ділянки, які належали померлому ОСОБА_2 (а.с.66-67).

Таким чином, спадщину після смерті ОСОБА_2 прийняла його дружина ОСОБА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 (а.с.8).

Згідно з довідкою Салтиково-Дівицького старостинського округу № 12/33 від 18 січня 2022 року ОСОБА_3 на день своєї смерті була зареєстрована та проживала одна за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.11).

ОСОБА_1 є сином ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про його народження (а.с.10).

За життя ОСОБА_3 залишила заповіт, яким все своє майно заповіла своєму сину ОСОБА_1 . Заповіт складено 13 квітня 2004 року, посвідчено секретарем Салтиково-Дівицької сільської ради Куликівського району Чернігівської області Гайдук О. М., зареєстровано у реєстрі за № 49 (а.с.19).

З матеріалів спадкової справи № 226/2021 вбачається, що 23 грудня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Чернігівського районного нотаріального округу Чернігівської області Пономаренка Є. П. із заявою про прийняття спадщини за заповітом, яка відкрилася після смерті матері ОСОБА_3 (а.с.54).

ОСОБА_1 отримав свідоцтва про право на спадщину за заповітом на шість земельних ділянок та на недоотриману пенсію, які належали померлій ОСОБА_3 (а.с.58-61).

Таким чином, єдиним спадкоємцем за заповітом, який прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3 був її син ОСОБА_1 .

Інших спадкоємців які претендують на спадщину судом не виявлено.

Згідно з постановою приватного нотаріуса Чернігівського районного нотаріального округу Чернігівської області Пономаренка Є. П. від 12 жовтня 2022 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю у спадкодавця документів, підтверджуючих право власності на вищевказане майно за померлим (а.с.21).

Згідно з інформаційною довідкою ТОВ «Трудовий колектив Чернігівського обласного бюро технічної інвентаризації» № 322 від 11.10.2022 року станом на 31 грудня 2012 року (згідно з даними інвентаризаційної справи) на будинок АДРЕСА_1 право власності не зареєстровано (а.с. 23).

При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, підлягають з`ясуванню та оцінюються судом записи у погосподарських книгах, ухвалені органами місцевого самоврядування рішення про оформлення права власності громадян на будинки, технічний паспорт на будівлі, документи про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.

У технічному паспорту на даний будинок вказано, що він має наступну характеристику літерами: житловий будинок А-1, веранда а-1, ганок а1-1, сараї Б-1, б-1, в-1, в1-1, Д-1, гараж В-1, літня кухня В1-1, погріб Г-1, Е-1, рік побудови 1973 (а.с. 25-27).

У витягах з погосподарських книг Салтиково-Дівицької сільської ради на 1991-2015 роки, вказано, що головою домогосподарства за адресою: АДРЕСА_1 , є ОСОБА_2 (а.с.12-16).

У витягах з погосподарських книг Салтиково-Дівицької сільської ради на 2016-2025 роки, вказано, що головою домогосподарства за адресою: АДРЕСА_1 , є ОСОБА_3 (а.с.17-18).

Відомості щодо самочинного будівництва відсутні.

Надані суду докази суперечностей не містять та оцінюються судом як достовірні.

Положеннями ст.ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту не заборонений законом, зокрема такий, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Згідно п. 23 постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Аналізуючи зібрані по справі докази, враховуючи що будинок за адресою: АДРЕСА_1 , був побудований батьками позивача ОСОБА_2 та ОСОБА_3 під час зареєстрованого між ними шлюбу, тобто був об`єктом їхньої спільної сумісної власності, кожен з них мав право на 1/2 частину вказаного будинку, спадщину після смерті ОСОБА_2 прийняла його дружина ОСОБА_3 , спадкоємцем якої є позивач, однак не може оформити свої спадкові права у позасудовому порядку у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок, право власності на який належним чином не зареєстровано, що є підставою для визнання за позивачем права власності в порядку спадкування на вказане майно.

На підставі викладеного, згідно ст.ст. 15, 16, 1261, 1269, 1270 Цивільного кодексу України, керуючись статтями 4, 12, 13, 19, 81, 247, 258, 259, 265, 273, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 87,6 кв.м, житловою площею 43,7 кв.м, з господарськими будівлями та спорудами (житловий будинок А-1, веранда а-1, ганок а1-1, сараї Б-1, б-1, в-1, в1-1, Д-1, гараж В-1, літня кухня В1-1, погріб Г-1, Е-1) в порядку спадкування за заповітом за померлою ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Н. Ю. Рубаненко