Провадження №2/592/323/22

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2022 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі: головуючого судді Фоменко І.М., за участю секретаря судового засідання Щербань Г.Г., позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про виділ в натурі частки домоволодіння,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду із вказаним цивільним позовом та вимоги мотивують тим, що ОСОБА_1 , в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловіка ОСОБА_5 , є власником 37/100 частин, житлового будинку АДРЕСА_1 . Двоюрідній сестрі позивача, ОСОБА_3 , належить 1/4 частина вказаного домоволодіння. Іншим співвласником нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , є відповідач по справі ОСОБА_4 , частка якого складає 38/100 спірної нерухомості. Домоволодіння за вищевказаною адресою фактично поділено між співвласниками, має два окремі входи, роздільне електро-, газо- та водопостачання, кожна його частина обладнана індивідуальним опаленням. Між сторонами сформувався давно встановлений порядок користування нерухомістю, що відповідає розмірам часток кожного із співвласників у праві спільної часткової власності. Позивачі бажають виділити в натурі належну їм частку спірного житлового будинку з господарськими будівлями і надвірними спорудами, згідно висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи № 1617 від 16.05.2022 року, тому в заяві про уточнення позовних вимог просять виділити ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в натурі, як окремий об`єкт нерухомого майна, 62/100 частин домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з: - приміщень житлового будинку літ. «А-І»: кухня «1-2», площею 10,0 кв.м, житлова кімната «1-3», площею 20,0 кв.м, житлова кімната «1-4», площею 14,2 кв.м, житлова кімната «1-5», площею 14,6 кв.м; - приміщення прибудови літ. «а»: коридор «І», площею 15,2 кв.м; - господарських споруд: 1/2 сараю літ. «Б», убиральня літ. «В», сарай літ. «Е», погріб літ. «п/г», 1/2 погребу літ. «п/г?», 62/100 огорожі № 1, припинивши право спільної часткової власності із ОСОБА_4 та визначивши, що частка ОСОБА_1 в спільній частковій власності становить 60/100 частин даного домоволодіння, частка ОСОБА_3 40/100 частин.

Ухвалою суду від 30.12.2020 року відкрито загальне позовне провадження в даній цивільній справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 03.03.2021 року закрито підготовче провадження по справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті з викликом сторін.

Ухвалою суду від 16.06.2021 року провадження у справі було зупинено до вступу правонаступника позивача ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою суду від 15.12.2021 року поновлено провадження по справі та призначено судове засідання з викликом сторін.

Позивач ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_3 , разом із представником ОСОБА_2 , у судовому засіданні заявлені вимоги підтримали та просили задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 , повідомлений належним чином про час та місце судового розгляду справи у судове засідання не з`явився, його представник, адвокат Цюпка О.В., надав суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, у якій зазначив про заперечення проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у письмовому відзиві. Заперечення обґрунтовує тим, що ОСОБА_4 не має із позивачами ніякої спільної власності по АДРЕСА_1 , оскільки він є власником квартири АДРЕСА_2 у вказаному будинку, тобто ОСОБА_1 та ОСОБА_3 звернулися з позовом до неналежного відповідача. Крім того, матеріали справи не містять жодних доказів того, що приміщення та будівлі, які просять виділити в натурі позивачі, становлять саме 62/100 частин нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 . Повідомив, що не проти укласти мирову угоду на умовах, які обговорювалися сторонами раніше.

Суд, заслухавши думку учасників провадження та вивчивши матеріали справи в їх сукупності, дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом серія АЕЕ № 337917 від 03.10.2001 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої Сумської державної нотаріальної контори Ляшенко А.І., зареєстрованого в Реєстрі за № 1-1351, був власником 37/100 частин житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.6-7).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер (а.с.126).

У відповідності до ст.ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи (ч. 2 ст. 1220 ЦК України).

Згідно положень ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Як вбачається з Довідки приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу Цирулик В.В. № 254/01-16 від 02.12.2021 року, згідно матеріалів спадкової справи № 116/2021, заведеної 30.08.2021 року, після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємцем за законом є його дружина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка прийняла спадщину у відповідності до ст. 1268 ЦК України; інші спадкоємці, які прийняли спадщину, відсутні; донька померлого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , від прийняття спадщини відмовилися, про що своєчасно склали відповідні заяви (а.с.127).

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом серія ННО № 095862 від 15.01.2019 року та Свідоцтва про право на спадщину за законом серія ННО № 095863 від 15.01.2019 року, посвідчених державним нотаріусом Сумської міської державної нотаріальної контори Калініченко Є.Ю., зареєстрованих в Реєстрі за № 46/2019 та № 47/2019 відповідно, є власником 1/4 частки житлового будинку АДРЕСА_1 , з відповідною частиною господарських будівель і споруд (а.с.8-13).

Іншим співвласником 38/100 частин домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с.112-114).

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 бажають виділити в натурі належну їм частку спірного житлового будинку з господарськими будівлями і надвірними спорудами за вищевказаною адресою, згідно встановленого порядку користування та у відповідності до розмірів часток у праві спільної часткової власності.

Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до положень ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частиною 1 ст. 355 ЦК України передбачено, що майно, яке перебуває у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Згідно ч. 1 ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до вимог ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Згідно положень ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Отже, кожен учасник права спільної часткової власності має суб`єктивне цивільне право на виділ своє частки. Юридичне значення виділу полягає в тому, що учасник отримує у натурі певне майно, яке відповідає його частці, а у разі неможливості компенсацію за нього, у власність. При цьому право спільної власності щодо суб`єкта, який виділив свою частку у натурі, припиняється. Якщо з учасників спільної часткової власності після здійснення виділу залишився тільки один суб`єкт, природно, що право спільної власності припиняється взагалі. Проте якщо після виділу суб`єктів-співвласників залишилося хоча б двоє, право спільної часткової власності продовжує існувати з перерозподіленими частками та, як правило, з видозміненим складом майна, яке перебуває у спільній частковій власності.

Відповідно до п. 6 та п. 7 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 04.10.1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру).

В спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. При поділі жилого будинку суд зобов`язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена (ізольована після переобладнання) частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також, які підсобні будівлі передаються власнику.

Згідно ст.ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються, зокрема, висновками експертів.

Відповідно до ст. 102 ЦПК України, висновок експерта це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.

Як вбачається з Висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи № 1617 від 16.05.2022 року, виходячи з нормативних вимог, поділ житлового будинку літ. «А-І» з надвірними будівлями, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , в натурі є можливим. Експертом запропоновано варіант поділу домоволодіння згідно сформованого порядку користування, при якому ОСОБА_1 та ОСОБА_3 виділяються (показано рожевим кольором у Додатку № 1 до Висновку): приміщення житлового будинку літ. «А-І»: А-І»: кухня «1-2», площею 10,0 кв.м, житлова кімната «1-3», площею 20,0 кв.м, житлова кімната «1-4», площею 14,2 кв.м, житлова кімната «1-5», площею 14,6 кв.м; приміщення прибудови літ. «а»: коридор «І», площею 15,2 кв.м; господарські споруди: 1/2 сараю літ. «Б», убиральня літ. «В», сарай літ. «Е», погріб літ. «п/г», 1/2 погребу літ. «п/г?», 62/100 огорожі № 1.

При даному варіанту поділу подальша експлуатація домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , як окремих об`єктів нерухомості, можлива; у житловому будинку є окремі входи, роздільне електропостачання, газопостачання, водопостачання та опалення (а.с.147-165).

Пояснення представника відповідача щодо неналежності ОСОБА_4 до співвласників спірної нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 , повністю спростовується дослідженими у судовому засіданні доказами, а саме: Технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок із схематичним планом присадибної ділянки; планом поверху та експлікацією приміщень до плану житлового будинку, проведеним експертним дослідженням та фотокартками з місця розташування об`єктів нерухомості; правовстановлюючими документами, виходячи з розміру часток кожного із співвласників.

Таким чином, зважаючи на викладене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наданий сторонами доводів у їх сукупності, враховуючи фактичне володіння та давно сформований порядок користування житловим будинком з прибудовами і господарськими спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , технічну документацію та розмір часток кожного співвласника, наявність відокремлених частин будинку із самостійними виходами, можливість подальшої експлуатації виділених в натурі частин домоволодіння, як окремих об`єктів нерухомого майна, суд приходить до висновку про можливість поділу спірного житлового будинку згідно запропонованого у експертному висновку № 1617 від 16.05.2022 року варіанту поділу, охарактеризованого вище.

За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_3 підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 4, 76-83, 141, 206, 264, 265 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 355, 356, 358, 360, 364 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про виділ в натурі частки домоволодіння задовольнити.

Виділити в натурі ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_2 ), як окремий об`єкт нерухомого майна, 62/100 частин домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 58,8 кв.м, що складається з:

- приміщень житлового будинку літ. «А-І»: кухня «1-2», площею 10,0 кв.м, житлова кімната «1-3», площею 20,0 кв.м, житлова кімната «1-4», площею 14,2 кв.м, житлова кімната «1-5», площею 14,6 кв.м;

- приміщення прибудови літ. «а»: коридор «І», площею 15,2 кв.м;

- господарських споруд: 1/2 сараю літ. «Б», убиральня літ. «В», сарай літ. «Е», погріб

літ. «п/г», 1/2 погребу літ. «п/г?», 62/100 огорожі № 1 (показано рожевим кольором у Додатку № 1 до Висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи № 1617 від 16.05.2022 року),

припинивши право спільної часткової власності із ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_3 ) та визначивши, що частка ОСОБА_1 в спільній частковій власності становить 60/100 частин даного домоволодіння, частка ОСОБА_3 40/100 частин.

Рішення суду може бути оскаржено, шляхом подання апеляційної скарги до Сумського апеляційного суду через Ковпаківський районний суд м. Суми, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя І.М. Фоменко