ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3619/22 Справа № 212/209/21 Суддя у 1-й інстанції - Чайкін І. Б. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2022 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Бондар Я.М.,

суддів: Зубакової В.П., Остапенко В.О.

секретар судового засідання Бадалян Н.О.

сторони справи:

позивач- ОСОБА_1

відповідач- ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні,в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Бурлаченка Сергія Юрійовича на рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 грудня 2021 року, ухваленого суддею Чайкіним І.Б. в м.Кривому Розі Дніпропетровської області, повний текст судового рішення складено 21 грудня 2021 року,-

ВСТАНОВИВ:

У січні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 просив: а) встановити факт проживання з відповідачем в період з 01 грудня 2009 року по 14 грудня 2020 року однією сім`єю без реєстрації шлюбу; б) визнати автомобіль марки Chevrolet Aveo It спільною сумісною власністю; в) в порядку поділу майна подружжя стягнути з ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості Ѕ частини транспортного засобу марки Chevrolet Aveo It, 2006 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 у розмірі 63 090 гривень; г) вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

В обґрунтовування позову зазначив, що з відповідачем по справі з грудня 2009 року проживали спільно однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

У 2014 року у них народився син- ОСОБА_3 . Вони разом з дитиною проживали та були зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .

За час спільного проживання сторони придбали для потреб сім`ї автомобіль. В грудні 2020 року відносини з відповідачем погіршилися та припинились.

Вважає, що спірний автомобіль було набуто відповідачем за час спільного проживання з позивачем, а тому він належить їм на праві спільної сумісної власності і сторони мають рівні права щодо володіння, користування, розпорядження майном.

Спірний автомобіль було відчужено відповідачем донці ОСОБА_4 , а тому він просив стягнути грошову компенсацію вартості Ѕ частини спірного автомобілю.

Просив стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 908 гривень та витрати пов`язані з проведенням оцінки майна в розмірі 600 гривень.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 грудня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, поділ спільного майна подружжя задоволені частково.

Встановлено факт проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_2 у період з грудня 2009 року по грудень 2020 року однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості Ѕ частини відчуженого транспортного засобу марки Chevrolet Aveo It, 2006 року випуску - номер кузова НОМЕР_1 у розмірі 63 090 гривень 00 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908, 00 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на проведення оцінки майна у розмірі 600, 00 гривень.

В решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі, представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Бурлаченко С.Ю., посилаючись на незаконність судового рішення, ухваленого з порушенням норм матеріального і процесуального права, просить його скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким у повному обсязі відмовити позивачеві ОСОБА_1 в задоволенні його позовних вимог, заявлених до ОСОБА_2 .

При цьому, скаржник зазначає, що сторони дійсно проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, мають спільного сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вказує, що однією сім`єю сторони стали проживати в належному відповідачу будинку за адресою: АДРЕСА_2 та разом з ними проживала донька відповідача від першого шлюбу. Представник відповідача вказує на те, що ОСОБА_2 придбала автомобіль за належні їй та її донці грошові кошти і саме тому автомобіль було оформлено на її ім`я, про, що було відомо позивачеві і він не заперечував проти такого оформлення транспортного засобу на ім`я відповідача.

Сторона відповідача наголошує на тому, що позивачем суду не надано доказів на підтвердження того, що він брав участь у витратах на придбання спірного авто і єдиним його аргументом є те, що автомобіль придбано в інтересах сім`ї та за спільний бюджет. Вказує, що позивач на момент придбання спірного майна не мав грошових коштів, тоді, як ОСОБА_2 має земельний пай, який знаходиться на території Софіївського району поблизу села О - Білівка та після отримання прибутку з землі відповідач і придбала автомобіль. Позивач ніякого відношення ні до паю, ні до автомобіля не має, в шлюбних відносинах вони не перебували, договорів не укладали, тому сторона відповідача вважає, що позивач не має ніякого права на частку спірного автомобіля.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши думку відповідача ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_6 , які, кожен окремо підтримали доводи і вимоги апеляційної скарги, просили їх задовольнити з викладених у скарзі підстав, представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_7 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги сторони відповідача, просила рішення суду першої інстанції залишити без змін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги, за наявними у справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга сторони відповідача не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 26).

Місце проживання сторін зареєстровано за спільною адресою: АДРЕСА_2 ( а.с.35-36, 41).

Мають спільні фото з відпочинку та на свята в різні роки (а.с.13-25).

Вказані обставини сторонами не заперечувались.

Листом Територіального сервісного центру №1243 Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ в Дніпропетровській області підтверджено, що спірний автомобіль було оформлено на відповідача ОСОБА_2 , що також підтверджено і реєстраційною карткою транспортного засобу, де зазначено, що власником автомобілю є ОСОБА_2 ( а.с.105-106).

У відповідності до договору купівлі-продажу транспортного засобу №7664/21/008003 від 29.01.2021 року транспортний засіб Chevrolet Aveo It, 2006 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 було відчужено ОСОБА_4 за 82 350 гривень (а.с.108-109).

Відповідно до висновку звіту про оцінку, вартість транспортного засобу Chevrolet Aveo It, 2006 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 на дату оцінки складає 126 180 гривень (а.с.33-28). Вказана оцінка відповідачем не спростована.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу у період з 01 грудня 2009 року по 14 грудня 2020 року, на підставі досліджених доказів, допиту свідків, виходив з того, що у сторін по справі наявні відносини, що за своєю суттю відповідають відносинам сім`ї, так як між ними на той час склалися усталені відносини, притаманні подружжю - факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, піклування один про одного, виховання їх спільного сина та спільний відпочинок у зазначений період.

Задовольняючи позовну вимогу про стягнення на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію 1/2 частини вартості спірного автомобіля, суд першої інстанції виходив з того, що транспортний засіб є неподільною річчю, а відповідач ОСОБА_2 в своїх інтересах відчужила автомобіль третій особі, без згоди або/чи домовленості з позивачем, тому останній має право на отримання грошової компенсації вартості полови належного йому автомобіля. Вимоги позивача про визнання права власності та поділ автомобілю задоволенню не підлягають, оскільки майно відчужене, а позивач не ставить питання про недійсність правочину.

Колегія суддів повністю погоджується з висновками суду першої інстанції та не погоджується з доводами сторони відповідача, викладеними в апеляційній скарзі, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до статті 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно.

Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин притаманних подружжю.

Факт спільного проживання, сам по собі, без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не може свідчити про те, що між сторонами склались та мали місце, протягом вказаного періоду часу, усталені відносини, які притаманні подружжю.

Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини.

Факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу не заперечується відповідачем і в апеляційній скарзі, при цьому відповідач вважає, що спірний автомобіль вона придбала за власні кошти та кошти доньки від першого шлюбу, а позивач не має до придбання автомобіля ніякого відношення, оскільки він не давав грошових коштів на його придбання.

Колегія суддів не може погодитись з такими твердження ОСОБА_2 та погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що сторони тривалий час проживали разом, вели спільне господарство, та спільно придбали автомобіль марки Chevrolet, який було оформлено на відповідача, а в подальшому, остання на власний розсуд, без згоди позивача відчужила його третій особі - ОСОБА_4 .

Частиною 3 статті 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Твердження відповідача про те, що автомобіль було придбано нею на гроші, які взяті у борг були предметом розгляду судом першої інстанції та, як правильно зазначив суд, ці доводи не підтверджені належними та допустимими доказами та не можуть обґрунтовуватись показами свідків.

Доказів тому, що спірний автомобіль був придбаний відповідачем за кошти отримані нею при використанні належного їй земельного паю, матеріали справи не містять, окрім того, доказів, що транспортній засіб придбано за кошти позичені відповідачем, зокрема у свідка ОСОБА_8 , також немає, тобто ОСОБА_2 не доведено придбання спірного автомобіля за власні кошти, тому висновок суду першої інстанції про те, що спірний автомобіль належав сторонам на праві спільної сумісної власності, оскільки його було придбано під час проживання однією сім`єю, колегія суддів вважає правильним і повністю з ним погоджується.

У випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

У разі відчуження чи неправомірного використання майна, суд не може застосовувати засоби для його реверсу, а може лише врахувати вартість прихованого майна при його розподілі. Якщо один із подружжя здійснив відчуження чи використав майно на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, то суд не маючи змоги застосувати поділ майна подружжя в натурі, здійснює поділ цього майна з використанням компенсаційного способу поділу.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки, які обґрунтовано викладені у мотивувальній частині рішення суду першої інстанцій, та зводяться до переоцінки доказів, незгоди скаржника з висновками щодо їх оцінки та містять посилання на факти, що були предметом дослідження суду.

Перевіривши справу, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормою матеріального права, яка підлягає застосуванню, повно, всебічно та обґрунтовано встановив обставини справи, надав належну оцінку наявним у справі доказам та ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення про часткове задоволення позову, яке відповідає вимогам ст.ст.263, 264 ЦПК України.

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, підстав для здійснення перерозподілу судових витрат не має.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381,382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Бурлаченка Сергія Юрійовича залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 13 липня 2022 року.

Головуючий:

Судді: