Справа № 699/274/22
Номер провадження № 2/699/234/22
01.12.2022 м. Корсунь-Шевченківський
Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області у складі головуючого судді Літвінової Г.М., за участю секретаря судового засідання Сміян А.В.,
заочно розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Кредитної спілки «Кредит-СоюЗ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2
про стягнення боргу за договором кредиту,
В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 27.08.2018 позивач та відповідач ОСОБА_1 уклали Договір кредиту № КШ-0336 (далі також Договір), відповідно до якого відповідач ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 7000,00 грн строком на 12 місяців.
Крім того, 27.08.2018 позивач та відповідач ОСОБА_2 уклали Договір поруки № КШ-0336 (далі також Договір поруки), відповідно до умов якого поручитель ОСОБА_2 зобов`язувався солідарно з відповідачем ОСОБА_1 відповідати перед позивачем за невиконання останньою своїх зобов`язань за Договором кредиту № КШ-0336 від 27.08.2018.
Позивач стверджує, що кредитні кошти відповідач ОСОБА_1 отримала, однак свої зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту та відсотків належним чином не виконала.
Про дату, час і місце слухання справи учасники були повідомлені належним чином.
Представник позивача до суду не з`явився, однак подав заяву, у якій просив слухати справу у його відсутність.
Відповідачі до суду неодноразово не з`явилися, причини неявки не повідомили, заяв не подавали.
Ухвалою Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області постановлено здійснювати розгляд справи у заочному порядку.
Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося на підставі приписів ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.
Згідно зі свідоцтвом від 30.03.2004, виданого Державною комісією з регулювання ринків фінансових послуг України, Кредитна Спілка «Кредит-СоюЗ», зареєстрована як фінансова установа (а.с. 8).
Відповідач ОСОБА_1 є членом Кредитної Спілки «Кредит-СоюЗ», що підтверджується копіями прибуткових касових ордерів про сплату вступного, пайового та добровільного внесків від 24.07.2014 № 2209 та № 2211 (а.с. 5).
Відповідач ОСОБА_1 27.08.2018 подала до позивача заяву-анкету на отримання кредиту (кредитної лінії), у якій просила надати кредит в розмірі 7000,00 грн строком на 12 місяців. Мета кредиту ремонт будинку (а.с. 4 звор.).
Між позивачем і відповідачем ОСОБА_1 27.08.2018 був укладений Договір кредиту № КШ-0336, згідно з яким позивач надав відповідачу як Позичальнику кредит у розмірі 7000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності та забезпеченості, а Позичальник зобов`язувався повернути кредит та сплатити позивачу проценти відповідно до умов договору.
З пункту 1.2 Договору вбачається, що цільове призначення кредиту ремонт житла (будинку).
Відповідно до п. 2.1 Договору строк його дії 12 місяців з моменту укладання. У межах цього строку Позичальник повинен повністю погасити кредит. Пунктом 2.2. передбачено, що у випадку наявності непогашеного залишку кредиту після закінчення строку Договору, умови договору про нарахування відсотків діють до фактичного погашення процентів і кредиту.
Згідно з п. 3.2 Договору процента ставка за кредитом становить 38 процентів річних від суми залишку кредиту. Проценти за кредитом нараховуються на суму залишку заборгованості за основним боргом (тілом кредиту) за фактичне число календарних днів користування кредитними коштами за виключенням дня отримання кредиту. Тип процентної ставки за кредитом: фіксована. Зміні процентна ставка не підлягає.
Відповідно до п. 4.1 Договору погашення кредиту та процентів за користування ним Позичальник зобов`язаний здійснювати в сумах у строки відповідно до п. 8.4 Договору, з урахуванням інших умов Договору (а.с. 3).
Згідно з графіком розрахунків, узгодженим сторонами у п. 8.4 Договору, повернення кредиту повинно відбуватися щомісячно починаючи з 27.09.2018 та закінчуючи 27.08.2019.
Пунктом 6.2 Договору передбачено право кредитної спілки (позивача) вимагати дострокового повернення кредиту.
За приписами п. 3.3 Договору при простроченні планового платежу позичальник має сплатити пеню від суми прострочення в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за час прострочення. При цьому неустойка не може бути більшою 15 % суми простроченого платежу, а сукупна сума неустойки за договором не може перевищувати 1/2 суми, одержаної позичальником за Договором.
Відповідно до п. 3.4 Договору позичальник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу Спілки зобов`язаний сплатити 40 % річних від простроченої суми за весь час прострочення згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, але в межах суми, не забороненої законами України.
Матеріали справи містять копію видаткового касового ордера від 07.02.2020 про видачу позивачем на користь ОСОБА_3 за договором № Чр-003 від 07.02.2020 грошових коштів у розмірі 1371,50 грн. Указаний доказ не відповідає критерію належності (ст. 77 ЦПК України), отже судом не враховується.
Відповідно до відомостей з особової картки позичальника ОСОБА_1 остання 27.08.2018 отримала кредит у розмірі 7000,00 грн та здійснювала часткове його погашення, а саме: 26.09.2018 у розмірі 781,37 грн; 30.10.2018 у розмірі 779,88 грн; 29.11.2018 у розмірі 330,13 грн; 28.12.2018 у розмірі 345,76 грн; 01.02.2019 у розмірі 326,45 грн; 05.03.2019 у розмірі 352,20 грн, здійснивши таким чином часткове погашення кредиту та відсотків за його користування у загальному розмірі 2915,79 грн. Станом на 16.02.2022 за відповідачем ОСОБА_1 обліковується заборгованість за тілом кредиту у розмірі 4084,21 грн; заборгованість за процентами за користування кредитом у розмірі 4583,14 грн; заборгованість з донарахованих відсотків у розмірі 4685,81 грн (а.с. 5, звор.).
Таким чином, позивач взяті на себе зобов`язання за Договором кредиту №КШ-0336 виконав належним чином та у повному обсязі.
Разом з тим, відповідач ОСОБА_1 умови Договору щодо повернення кредиту належним чином не виконала, щомісячні платежі в узгодженому порядку та розмірі не сплачувала, у зв`язку з чим у неї утворилася заборгованість.
З Договору поруки № КШ-0336-П від 27.08.2018, укладеному між позивачем Кредитною спілкою «Кредит-СоюЗ» та відповідачем ОСОБА_2 як поручителем, вбачається, що останній взяв на себе обов`язки відповідати за зобов`язанням відповідача ОСОБА_1 , що випливають з Договору кредиту № КШ-0336 від 27.08.2018.
Згідно з п. 3.1 Договору поруки відповідальність Поручителя настає у випадку, коли Боржник не виконує або неналежним чином виконує свої зобов`язання згідно з Договором (кредиту). Відповідно до п. 3.2 Договору Поручитель та Боржник несуть солідарну відповідальність перед Кредитором. Поручитель відповідає за зобов`язання Боржника в повному обсязі, тобто: повернення кредиту; виплату відсотків за користування ним; сплату додаткових відсотків, відшкодування збитків.
Таким чином, спірні відносини між сторонами виникли з приводу неналежного виконання відповідачем ОСОБА_1 своїх зобов`язань за Договором, що призвело до виникнення заборгованості, яку позивач просить солідарно стягнути з відповідачів.
Вирішуючи питання про стягнення на користь позивача заборгованості за тілом кредиту суд зазначає наступне.
За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений договором строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.
Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ч. 2 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Таким чином слід дійти висновку, що відповідач ОСОБА_1 повинна була повернути на користь позивача грошові кошти у відшкодування залишку тіла кредиту у розмірі 4084,21 грн, однак добровільно цього не зробила.
З огляду на викладене тіло кредиту у розмірі 4084,21 грн підлягає стягненню на користь позивача.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно з приписами ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
З наведеного вище змісту пунктів 2.1, 4.1, 8.4 вбачається, що сторони узгодили строк користування кредитними коштами та їх повернення позивачу у 12 місяців, тобто до 27.08.2019. На цей строк згідно з п. 3.2 Договору процента ставка за кредитом становить 38 процентів річних від суми залишку кредиту. Пунктом 2.2 Договору передбачено, що порядок нарахування відсотків за користування кредитом діє до фактичного погашення процентів і кредиту.
Разом з тим, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, від 23.05.2018 у справі № 910/1238/17 було сформовано правовий висновок щодо неможливості нарахування процентів за кредитом після закінчення строку кредитування. Права та інтереси кредитодавця в таких охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Ураховуючи зазначений правовий висновок Верховного Суду слід дійти висновку, що останній день строку, протягом якого позивач має право нараховувати відсотки за користування наданим кредитом 27.08.2019.
Правильним буде розрахунок відсотків, здійснений за 176 днів, а саме за період з 05.03.2019 (дата останнього погашення кредиту) до 27.08.2019.
Таким чином, розмір відсотків за користування кредитом, який підлягає стягненню на користь позивача, становить:
(4084,21 грн Х 0,104 % Х 176 днів) / 100% = 747,57 грн.
Отже вимога позивача про стягнення на його користь відсотків за користування кредитом підлягає частковому задоволенню, а саме в розмірі 747,57 грн.
Що стосується додатково нарахованих процентів у розмірі 4685,81 грн суд зазначає наступне.
Як вбачається зі змісту позовної заяви додаткове нарахування процентів здійснено позивачем на підставі п. 6.3 Договору кредиту, який містить посилання на ч. 2 ст. 625 ЦК України. Таке нарахування здійснюється у зв`язку з простроченням позичальником (відповідачем ОСОБА_1 ) виконання грошового зобов`язання.
Статтею 625 ЦК України встановлено відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Так, частиною другою цієї статті передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно з пунктом 6.23 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 року у справі № 910/1238/17 плата за прострочення виконання грошового зобов`язання врегульована законодавством. У цьому разі відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Таким чином, правова позиція Великої Палати Верховного Суду полягає у тому, що відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України кредитний договір може встановлювати проценти за неправомірне користування боржником грошовими коштами як наслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання. І такі проценти можуть бути стягнуті кредитодавцем й після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.
Приписи ст. 625 ЦК України про розмір процентів, що підлягають стягненню за порушення грошового зобов`язання, є диспозитивними та застосовуються, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Однак сторонами під час підписання договору узгоджено сплату компенсаційних виплат, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, у розмірі 40 % річних, але в межах суми, не забороненої законами України (п. 3.4 Договору).
Оскільки останній строк для повернення кредиту та сплати відсотків 27.08.2019, то право нараховувати компенсаційні виплати на підставі п. 3.4 Договору, ч. 2 ст. 625 ЦК України позивач набув з 28.08.2019.
Разом з тим, з 04.07.2020 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського кодексу України та Цивільного кодексу України щодо недопущення нарахування штрафних санкцій за кредитами (позиками) у період дії карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19».
Цим законом внесено зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, доповнивши цей розділ пунктом 15 такого змісту:
«15. У разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення».
Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 (зі змінами та доповненнями) «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» на усій території України з 12.03.2020 встановлено карантин, дія якого рішенням Уряду неодноразово продовжувалася та триває станом на дату ухвалення рішення у цій справі.
Отже, позивач має право нараховувати компенсаційні виплати на підставі п. 3.4 Договору, ч. 2 ст. 625 ЦК України з 28.08.2019 до дня перед початком карантину, а саме до 11.03.2020 (197 днів) з розрахунку 40 % річних на суму залишку кредиту.
Таким чином, розрахунок буде наступним:
(Розмір залишку кредиту Х середньоденна процентна ставка Х кількість днів)/ 100%, а саме:
(4084,21 грн Х 0,11% Х 197 днів) / 100% = 885,05 грн.
З огляду на викладене вимога позивача про стягнення на його користь донарахованих відсотків за прострочку виконання грошового зобов`язання підлагає частковому задоволенню, а саме стягненню на його користь таких відсотків у розмірі 885,05 грн.
Що стосується вимоги про стягнення заборгованості у солідарному порядку суд зазначає наступне.
Згідно з ч.1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.
Згідно зі ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Відповідно до ч. 1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.
Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що відповідач ОСОБА_2 , як поручитель, має солідарно з відповідачем ОСОБА_1 нести відповідальність перед позивачем щодо повернення тіла кредиту у розмірі 4084,21 грн, нарахованих процентів за користування кредитом у розмірі 747,57 грн та донарахованих відсотків за прострочку виконання грошового зобов`язання у розмірі 885,05 грн, тобто у загальному розмірі 5716,83 грн.
З огляду на викладене позов підлягає задоволенню частково.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, при цьому солідарне стягнення судового збору законом не передбачено.
Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2481,00 грн. Отже, на користь позивача підлягають відшкодуванню судові витрати у виді судового збору у розмірі 1062,12 грн, що дорівнює 42,81 % від сплаченого судового збору.
Керуючись ст.ст. 525, 526, 543, 553, 554, 625,626, 1048, 1049, 1054,1056-1, п.15 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, ст.ст. 263-265, 273, 274, 354 ЦПК України, суд
Позов Кредитної спілки «Кредит-СоюЗ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про солідарне стягнення боргу за договором кредиту - задовольнити частково.
Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Кредитної спілки «Кредит-СоюЗ» заборгованість за Договором кредиту від 27.08.2018 № КШ-0336 у розмірі 5716,83 (п`ять тисяч сімсот шістнадцять грн 83 коп) грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Кредитної спілки «Кредит-СоюЗ» судові витрати у виді судового збору в розмірі 1062,12 (одна тисяча шістдесят дві грн 12 коп) грн.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте Корсунь-Шевченківським районним судом Черкаської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення у загальному порядку.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому заочного рішення суду; на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому заочного рішення суду.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , інші дані суду не відомі.
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , інші дані суду не відомі.
Повний текст рішення складено 06.12.2022.
СуддяЛітвінова Г.М.