Справа № 151/226/21
Провадження №2/151/26/22
29 липня 2022 року смт. Чечельник
Чечельницький районний суд Вінницької області у складі:
головуючої судді Токарчук Л.Г.
за участю секретаря судових засідань Зьомко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Чечельник Вінницької області в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до приватного підприємства "Контур Зем" про визнання протиправною бездіяльність відповідача, розірвання трудового договору, стягнення заробітної плати та грошової компенсації за невикористані щорічні відпустки,
ОСОБА_1 звернувся з позовом в суд до ПП "Контур Зем" про визнання протиправною бездіяльності відповідача, розірвання трудового договору, стягнення заробітної плати та грошової компенсації за невикористані щорічні відпустки. Позов мотивує тим, що 02.03.2012 року ПП "Контур Зем" з ним укладено безстроковий трудовий договір, згідно якого на нього покладалось виконання обов`язків інженера-землевпорядника підприємства із оплатою праці в розмірі згідно штатного розпису. Наказом № 20-п від 02 березня 2012 року його було прийнято на посаду інженера землевпорядника ПП "Контур Зем" та внесені відповідні записи в трудову книжку, яка надана ним роботодавцю та перебуває у нього, що також підтверджується листом управління Держпраці у Миколаївській області № К-99-21 від 04.03.2021 року. До 01.01.2016 року відповідач виплачував йому заробітну плату у повному обсязі, шляхом перерахунку готівки на картковий рахунок у АТ "Райфайзен банк Аваль", а із квітня 2014 року - на картковий рахунок у АТ КБ "ПриватБанк". Починаючи з січня 2016 року фактична виплата заробітної плати відповідачем здійснювалася частково або ж не здійснювалась взагалі. Зважаючи на нерегулярну виплату заробітної плати, за його заявою, в листопаді 2020 року Управлінням Держпраці у Миколаївській області було проведено інспекційне відвідування ПП «Контур-Зем» результати якого викладено в наданому йому листі "про розгляд звернення" № К-383-20 від 13.01.2021 року. Як зазначено в наведеному листі в ході інспекційного відвідування було встновлено, що перевірку проведено за період з 01.07.2018 по 01.11.2020 року через те, що за період до 01.07.2018 року первинні документи бухгалтерського обліку не були надані у зв`язку з їх втратою і неможливістю їх поновлення. Зокрема, було встановлено, що 02.03.2012 року ПП "Контур Зем" уклало з ним безстроковий трудовий договір, згідно якого на нього покладалось виконання обов`язків інженера-землевпорядника підприємства із оплатою праці в розмірі згідно штатного розпису. Наказом № 20-п від 02 березня 2012 року його було прийнято на посаду інженера землевпорядника ПП "Контур Зем" та внесені відповідні записи в трудову книжку, яка надана ним роботодавцю та перебуває у нього. Інспектором з праці також було встановлено, що за роботу в ПП "Контур-Зем" згідно табелів обліку робочого часу та згідно відомостей нарахування заробітної плати йому нараховувалась певна заробітна плата, але доказів її виплати інспектору не надано. За наведених обставин встановити існуючу заборгованість по виплаті йому заробітної плати, при перевірці, не представилось можливим, тому йому рекомендовано звернутись до суду за захистом своїх трудових прав. Оскільки, у ході проведення інспекційного відвідування відповідача Управлінням Держпраці у Миколаївській області були встановленні факти порушення відповідачем законодавства України про працю, а саме: в порушення частини 1, 3 статті 115 КЗпП України, частини 1, 3 статті 24 Закону України "Про оплату праці" заробітна плата на підприємстві виплачується нерегулярно, без дотримання термінів виплати, ним 03 березня 2021 року, на адресу відповідача, була надіслана заява про звільнення із займаної посади за власним бажанням із 03 березня 2021 року, направлення копії наказу та трудової книжки на його адресу і проведення усіх належних розрахунків. 09 березня 2021 року дана заяв була вручена представнику відповідача, що підтверджується документами від АТ "УкрПошта" про отримання листа відповідачем. Відповіді на свою заяву ним не отримано. 16 березня 2021 року ним, повторно, направлено відповідачу заяву, проте, уже про розірвання трудового договору в односторонньому порядку за власним бажанням, видачу трудової книжки та проведення відповідних розрахунків по заробітній платі, але відповіді і на цю заяву не отримав, тому, по цей час перебуває в трудових стосунках із ПП "Контур-Зем".
Вважає, що бездіяльність відповідача в задоволенні його заяви про звільнення з роботи у зазначений ним термін, не видача трудової книжки і непроведення відповідних розрахунків у день звільнення порушують його права щодо вільного вибору праці, унеможливлюють подальше працевлаштування і отримання відповідної заробітної плати, з огляду на що змушений вирішувати питання про розірвання трудового договору в судовому порядку із примусовим розірванням трудового договору та просить суд визнати протиправною бездіяльність ПП "Контур-Зем" щодо незвільнення його з роботи згідно поданих ним заяв та невидачу трудової книжки, розірвати трудовий договір укладений 02 березня 2021 року між ним та відповідачем, зобов`язати внести у трудову книжку запис про звільнення та видати йому трудову книжку.Враховуючи дані звіту ПП "Контур Зем" за формою ОК-5 щодо нарахування йому заробітної плати та дані АТ КБ "Приватбанк" щодо надходжень на його картковий рахунок заробітної плати від ПП "Контур Зем" просить стягнути з відповідача на його користь невиплачену заробітну плату в сумі 275217 гривень 62 копійки. Крім того, за період роботи в ПП "Контур-Зем" ним не використано жодної відпустки, оскільки, підприємством вона не надавалась, тому просить стягнути з відповідача компенсацію за невикористані ним дні щорічної відпустки у сумі 46 472,4 гривень. Очікувані судові витрати по наданню професійної правничої допомоги, які згідно договору про надання правничої допомоги складають 20 000 гривень, також має намір стягнути із відповідача, на його користь. Докази понесення витрат на правничу допомогу будуть надані ним до суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
Ухвалою суду від 09 квітня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. Крім того, задоволено клопотання позивача та витребувано у приватного підприємства "Контур Зем" ряд документів, а саме : копію наказу №20-п від 02.03.2012 року про прийом на роботу ОСОБА_1 ; копію трудового договору ОСОБА_1 від 02.03.2012 року; відомості про нарахування та виплату ОСОБА_1 заробітної плати за період із 01.01.2016 року; відомості про надання та оплату відпусток ОСОБА_1 .. Вказану ухвалу з додатками відповідач отримав, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, яке повернулось до суду 31.05.2021. (а.с.54)
Відзиву на позовну заяву та витребуваних судом документів відповідач до суду не подавав.
У судові засідання призначені на 07.05.2021, 27.05.2021, 17.06.2021, 29.07.2021, 06.09.2021, 20.10.2021, 25.11.2021 відповідач не з`явився. Повістки на 27.05.2021 та 25.11.2021 відповідачем отримано, а інші повернулися без вручення з відмітками "адресат відсутній за вказаною адресою" та "за закінченням терміну зберігання", хоча направлялися за адресою місцезнаходженням юридичної особи. Розгляд справи не відбувся, оскільки усі повідомлення повертались із запізненням і на час розгляду справи у суду не було даних про належне повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи. Розгляд справи по суті не розпочався.
Ухвалою суду від 04.02.2022 прийнято до розгляду заяву позивача ОСОБА_1 про зміну позовних вимог, позовні вимоги викладено у поточній редакції. Розгляд справи відкладено на 01.04.2022, а відповідачу встановлено строк для надання відзиву. Вказана ухвала разом з повісткою направлені відповідачу за адресою місцезнаходженням юридичної особи, однак повернулись до суду без вручення з відміткою "за закінченням терміну зберігання".
У судове засідання 29.07.2022 позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Лукавський А.В. не з`явилися, проте у матеріалах справи наявні заяви, про розгляд справи у їх відсутності. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечують.
Представник відповідача ПП "Контур-Зем" у судове засідання вкотре не з`явився, конверт з рекомендованим повідомленням повернувся без вручення адресату з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою", хоча повістка направлялася за місцезнаходженням юридичної особи. Будь-яких заяв та клопотань, в тому числі відзиву на позовну заяву від відповідача на адресу суду не надходило. Не надходили до суду також витребувані в ухвалі про відкриття провадження документи, яку відповідач отримав, про що свідчить повідомлення про вручення пошового відправлення.(а.с.55)
За таких підстав відповідач вважається належно повідомленим про дату, час і місце судового засідання.
Частиною 4 ст.223 ЦПК України передбачено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин, відповідно до ст.280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів, оскільки належним чином повідомлений відповідач повторно не з`явився у судове засідання, а позивач не заперечує проти такого порядку вирішення справи.
Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Вивчивши позовну заяву, додані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з огляду на наступне.
Судом встановлено, що ПП "Контур-Зем" з позивачем 02.03.2012 року було укладено безстроковий трудовий договір, з оплатою праці у розмірі згідно штатного розпису.
Даний факт відображено у листі Управління Держпраці у Миколаївській області № К-383-20 від 13.01.2021 року наданому позивачу на його звернення. (а.с.16-19)
Згідно вказаного листа Управлінням Держпраці у Миколаївській області проводилось інспекційне відвідування ПП "Контур-Зем" за його місцезнаходженням, яке проводилось за заявою позивача ОСОБА_1 та встановлено слідуюче: первинні документи для перевірки було надано лише за період з 01.07.2018 року по 01.11.2020 року, оскільки, за період до 01.07.2018 року первинні документи та регістри бухгалтерського обліку підприємства інспектору праці надано не було у зв`язку з їх втратою та неможливістю їх поновлення, про що зазначив керівник підприємства у письмових поясненнях. Також, керівником підприємства зазначено, що в період з 01.01.2017 року по 30.06.2018 року нарахування заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не здійснювалось у зв`язку з тимчасовим припиненням діяльності підприємства, але документів про припинення діяльності підприємства за вказані періоди не надавались. Згідно книги реєстрації наказів про прийом та звільнення та книги руху трудових книжок встановлено, що позивача згідно з наказом від 02.03.2012 року № 20 - п було прийнято на посаду інженера - землевпорядника, також 02.03.2012 року з ним було укладено безстроковий трудовий договір, пунктом 3.1 якого визначено, що роботодавець зобов`язаний проводити оплату праці робітнику у розмірі згідно штатного розпису. Так, згідно штатного розпису, введеного в дію з 01.07.2018 року, посадовий оклад інженера - землеупорядника складав 3800,00 грн., з 01.09.2018 - 4000.00 грн, з 01.01.2019 - 4300.00 грн, з 01.01.2020 - 4800.00 грн, з 01.09.2020 - 5100,00 грн. За період з 01.07.2018 по час проведення інспекційного відвідування робота позивача обліковувалася згідно табелів обліку робочого часу та згідно відомостей нарахування заробітної плати за цей період нараховані наступні суми заробітної плати: липень, серпень 2018 року по 3800.00 гривень, до виплати - 3059.00 гривень. щомісяця; вересень, жовтень, листопад, грудень 2018 року по 4000.00 гривень, до виплати -3220,00 гривень щомісяця; Січень, лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2019 року по 4300.00 гривень, до виплати 3461.50 гривень щомісяця; Січень, лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень 2020 року нараховувалось по 4800.00 гивень, до виплати 3864.00 гривень щомісяця; вересень, жовтень 2020 року - 5100.00гривень, до виплати - 4105.50 гривень щомісяця. На підставі заяви позивача від 05.01.2016 року щодо перерахування заробітної плати на банківську картку та наказу від 05.01.2016 року № 05-01-2016 р. заробітна плата мала перераховуватися підприємством на банківську карту позивача, проте первинних документів, які підтверджують зарахування заробітної плати на картку, інспектору праці не надано, що свідчить про неналежне ведення підприємством бухгалтерського обліку. Разом з цим, в ході інспекційного відвідування інспектору праці були надані дублікати чеків на поповнення карткового рахунку позивача у 2019 та 2020 роках (останнії 16.10.2020 року на суму 4989.95 грн.) від імені різних фізичних осіб, в яких зазначено призначення: поповнення картки/рахунку отримувачу ОСОБА_1 , але в чеках не визначено жодної позначки, що предметом перерахування є саме заробітна плата та за який період. Також, дані чеки не мають подальшого відображення в жодному регістрі бухгалтерського обліку та звітності, а саме у видаткових та прибуткових касових ордерах, відомостях зарахування заробітної палати на карткові рахунки та інше. Крім того, суми перерахування не відповідають розміру щомісячної заробітної плати. Враховуючи вищевикладене та у зв`язку з тим, що інспектору праці не надано в повному обсязі документи, що стосуються перерахування позивачу заробітної плати, визначити існуючу перед ним суму заборгованості з виплати заробітної плати в межах повноважень інспектора праці не вбачається можливим. За результатами інспекційного відвідування ПП "Контур-Зем" інспектором праці встановлено порушення законодавства про працю, а саме: порушення ч.1, 3 ст.115 КЗпП України, ч.1, 3 ст.24 Закону України "Про оплату праці" заробітна плата на підприємстві виплачується нерегулярно, без дотримання термінів виплати; порушення вимог ч.6 ст.95 КЗпП України, ст.33 Закону України "Про оплату праці" працівникам підприємства не проведена індексація заробітної плати у липні, серпні, вересні, жовтні, листопаді 2019 року; порушення вимог ч.2 ст.30 Закону України "Про оплату праці" не забезпечено ведення бухгалтерського обліку витрат на оплату праці та достовірний облік виконуваної працівниками роботи та інші.
Факт роботи позивача у ПП "Контур Зем" на посаді інженера-землевпорядника, також, підтверджено листом Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, у якому зазначено, що у місцевий фонд документації із землеустрою територіальних відділів Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області протягом 2016-2020 року надійшло 173 документації із землеустрою, розроблених ПП "Контур Зем", у складі якого зазначено сертифікований інженер-землевпорядник ОСОБА_1 . (а.с.88)
До цього часу відповідачем ніяких дій не вчинено.
За даними звіту за формою ОК-5 по ПП "Контур-Зем" відповідачем за 2016 рік позивачу нараховано заробітну плату за : січень, лютий, квітень, травень, червень, липень по 1870,26 гривень за кожен місяць; серпень, вересень по 1864,13 гривень за кожен місяць; жовтень, листопад, грудень по 1870 гривень за кожен місяць. Всього за 2016 рік нараховано 20 559,82 гривень. (а.с.96). Із даної суми вирахуванню підлягають 18 % податку на прибуток (3700,8 гривень) та 1.5 % військового збору (308,4 гривень). До виплати працівнику 16 550 гривень 62 копійки (20 559,82-3 700,8-308,4=16 550,62)
Як вбачається із даних АТ КБ "Приват Банк" у 2016 році позивачу перераховано відповідачем заробітної плати в сумі 11 297 гривень 35 копійок. (а.с.28) Тобто, за 2016 рік позивачу недоплачено 5 253 гривні 27 копійок (16 550,62-11 297,35).
За 2017 рік даних про нарахування позивачу заробітної плати у суду немає. Звіт по формі ОК-5 ПП "Контур-Зем" не подано. Проте, як вбачається із даних АТ КБ "Приват Банк" у 2017 році позивачу перераховано відповідачем заробітної плати в сумі 6 017 гривень 26 копійок. (а.с.27-28).
За 2018 рік згідно даних форми ОК-5 за період з 01.01.2018 по 01.07.2018 року заробітна плата не нараховувалась. За липень, серпень нараховано по 3800 гривень, вересень-грудень по 4000 гривень щомісячно. Всього нараховано 23 600 гривень. (а.с.96) Із даної суми вирахуванню підлягають 18 % податку на прибуток (4248 гривень) та 1.5 % військового збору (354 гривні). До виплати працівнику 18 998 гривень (23 600 - 4248 - 354=18 998). Даний розрахунок нараховиних сум та сум, що підлягають до виплати повністю співпадає із сумами вказаними у листі Управління Держпраці у Миколаївській області № К-99-21 від 04.03.2021 року (а.с.17)
Як вбачається із даних АТ КБ "Приват Банк" у 2018 році позивачу заробітна плата відповідачем не перераховувалася. (а.с.26-27). Тобто, за 2018 рік позивачу залишилася невиплаченою сума заробітної плати в сумі 18 998 гривень .
Як вбачається із даних АТ КБ "Приват Банк" у 2019 році позивачу заробітна плата відповідачем не перераховувалася. Тобто, за 2019 рік позивачу залишилася невиплаченою сума заробітної плати 41 538 гривень.
За 2020 рік згідно даних форми ОК-5 за січнень - серпень 2020 року позивачу нарахована заробітна плата по 4 800 гривень щомісячно, вересень - грудень по 5 100 гривень щомісячно. Всього нараховано 58 800 гривень. (а.с.96) Із даної суми вирахуванню підлягають 18 % податку на прибуток (10 584 гривень) та 1.5 % військового збору (882 гривні). До виплати працівнику 47 334 гривень (58 800 - 10 584 - 882=47 334). Даний розрахунок нараховиних сум та сум до виплати повністю співпадає із сумами вказаними у листі Управління Держпраці у Миколаївській області № К-99-21 від 04.03.2021 року (а.с.17).
Як вбачається із даних АТ КБ "Приват Банк" у 2020 році позивачу заробітна плата відповідачем не перераховувалася. (а.с.24-25). Тобто, за 2020 рік позивачу залишилася невиплаченою сума заробітної плати 47 334 гривні.
За 2021 рік даних про нарахування позивачу заробітної плати у суду немає. Звіт по формі ОК-5 ПП "Контур-зем" не подано. Заробітна плата позивачу відповідачем не перераховувалася.
Тобто, загальна сума нарахованої, але не виплаченої заробітної плати позивачу за ввесь період роботи складає 107 106 гривень 01 копійка (113 123,27 (5 253,27 (за 2016 рік) + 18 998 (за 2018 рік) + 41 538 (за 2019 рік) + 47 334 (за 2020 рік)) - 6 017,26 (перерахованих позивачу у 2017 році).
Крім того, як пояснив позивач, він жодного разу за ввесь період роботи не брав відпустки. Даний факт не спростовано і листом Управління Держпраці у Миколаївській області № К-99-21 від 04.03.2021 року .
Згідно із положеннями частин 1-3 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною 1 ст.13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, за вимогами ч.2 цієї ж статті, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За змістом ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, що мають значення для вирішення справи.
У відповідності із статтями 77 та 78 ЦПК України належними є докази, що містять інформацію щодо предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Частиною 1 ст.80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
На підставі ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
У частинах 1, 2 ст. 43 Конституції України закріплено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності.
Розглядаючи справи, пов`язані із застосуванням вказаної норми, Конституційний Суд України у своїх Рішеннях від 07 липня 2004 року у справі N і- 14/2004, від 16 жовтня 2007 року у справі №1-16/2007 та від 29 січня 2008р. у справі N 1-5/2008 вказав на те, що визначене ст.43 Конституції України право на працю Конституційний Суд України розглядає як природну потребу людини своїми фізичними і розумовими здібностями забезпечувати своє життя. Це право передбачає як можливість самостійно займатися трудовою діяльністю, так і можливість працювати за трудовим договором чи контрактом.
Свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися, то вільно її обирати. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по суті означає забезпечення саме рівних можливостей кожному для його реалізації.
Відповідно до вимог ст.4 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод нікого не можна тримати в рабстві або в підневільному стані. Ніхто не може бути присилуваний виконувати примусову чи обов`язкову працю.
Трудові відносини всіх працівників регулюються Кодексом законів про працю України (далі - КЗпП України).
Згідно із приписами ч.1 ст.3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.
Згідно ст.21 КЗпП України, трудовим договором є угода між працівником і роботодавцем (роботодавцем - фізичною особою), за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець (роботодавець - фізична особа) зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Трудовим договором можуть встановлюватися умови щодо виконання робіт, які вимагають професійної та/або часткової професійної кваліфікації, а також умови щодо виконання робіт, які не потребують наявності у особи професійної або часткової професійної кваліфікації.
У ч.2 ст.22 КЗпП України встановлено, що відповідно до Конституції України будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні, зміні та припиненні трудового договору не допускається.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.36 КЗпП України підставою припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи працівника (ст.38, 39), з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (ст.40,41) або на вимогу профспілкового чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу (ст.45).
Відповідно до частини 3 ст.38 КЗпП України, працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо роботодавець не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору.
Статтею 47 КЗпП України передбачено, що роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки.
Відповідно до п.1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.
Згідно з п. п. 2.4, 2.5 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників записи в трудовій книжці про звільнення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження) у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження); з кожним записом, який вноситься до трудової книжки на підставі наказу про звільнення, власник зобов`язаний ознайомити працівника під розписку в особовій картці.
Відповідно до пунктів 4.1 та 4.2 цієї Інструкції власник або уповноважений ним орган зобов`язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення. Якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки. Пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника.
Відповідно до частини першої статті 94 КЗпП України та ст.1 Закону України "Про оплату праці", заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.
Частиною 3 статті 94 КЗпП України передбачено, що питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України "Про оплату праці" та іншими нормативно-правовими актами.
За статтею 2 Закону України "Про оплату праці" основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.
Згідно із ч. 1 ст. 21 Закону України "Про оплату праці" працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.
Відповідно до ст.115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.
За приписами статті 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму.
Згідно ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Європейський Суд неодноразово вказував, що володінням, на яке поширюються гарантії ст. 1 Протоколу № 1 є також майнові інтереси, вимоги майнового характеру, соціальні виплати, щодо яких особа має правомірне очікування, що такі вимоги будуть задоволені.
Таким чином, судом встановлено, що ПП "Контур Зем" протиправно не реагує на заяви позивача про звільнення за власним бажанням, через невиконання відповідачем вимог трудового законодавства, а саме невиплату заробітної плати, яку як встановлено судом позивач не отримавав із квітня 2017 року. Тобто, позивач мав право на звільнення із займаної посади з вказаної ним дати, а саме 10 березня 2021 року. Даний факт, порушує його законне право на працю, тобто позов в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо незвільнення позивача, розірвання трудового договору та видачі належним чином заповненої трудової книжки підлягає задоволенню повністю.
Крім того, відповідач має заборгованість перед позивачем по виплаті нарахованої але невиплаченої заробітної плати. Тобто, позовна вимога щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по заробітній платі підлягає задоволенню частково, а саме в сумі 107 106 гривень 01 копійка, що доведена позивачем, як нарахована, але не виплачена. Питання нарахуванняи заробітної плати не ставилося.
Щодо позовної вимоги про стягнення компенсації за невикористані щорічні відпустки слід зазначити наступне.
Відповідно до статті 45 Конституції України, кожен, хто працює, має право на відпочинок. Це право забезпечується наданням днів щотижневого відпочинку, а також оплачуваної щорічної відпустки, встановленням скороченого робочого дня щодо окремих професій і виробництв, скороченої тривалості роботи у нічний час. Максимальна тривалість робочого часу, мінімальна тривалість відпочинку та оплачуваної щорічної відпустки, вихідні та святкові дні, а також інші умови здійснення цього права визначаються законом.
Закон України "Про відпустки" установлює державні гарантії права на відпустки, визначає умови, тривалість і порядок надання їх працівникам для відновлення працездатності, зміцнення здоров`я, а також для виховання дітей, задоволення власних життєво важливих потреб та інтересів, всебічного розвитку особи.
За змістом ст.74 КЗпП України громадянам, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи, надаються щорічні (основна та додаткові) відпустки із збереженням на їх період місця роботи (посади) і заробітної плати.
Відповідно до ч.1 ст.75 КЗпП України та ст.6 Закону України "Про відпустки", щорічна основна відпустка надається працівникам тривалістю не менш як 24 календарних дні за відпрацьований робочий рік, який відлічується з дня укладення трудового договору.
Відповідно до ст.83 КЗпП України та ч.1 ст. 24 Закону України "Про відпустки" у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки.
Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», розглядаючи спори про виплату грошової компенсації за невикористану відпустку, необхідно виходити з того, що згідно зі статтею 83 КЗпП України вона може бути стягнена на вимогу працівника за всі дні невикористаної ним основної й додаткової щорічної відпустки, тільки в разі звільнення його з роботи. Розмір грошової компенсації за невикористану відпустку за попередні роки визначається виходячи із середнього заробітку, який працівник має на час її проведення.
Як встановлено п.2 Розділу II та п.7 Розділу ІІІ Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМУ від 8.02.1995 N 100, обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток або для виплати компенсації за невикористані відпустки проводиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. Обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток або компенсації за невикористані відпустки проводиться шляхом ділення сумарного заробітку за останні перед наданням відпустки 12 місяців або за фактично відпрацьований період (розрахунковий період) на відповідну кількість календарних днів розрахункового періоду. Із розрахунку виключаються святкові та неробочі дні, встановлені законодавством. Отриманий результат множиться на число календарних днів відпустки.
Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення компенсації за невикористані щорічні відпустки також підлягають задоволенню, проте частково.
Як зазначено позивачем і не спростовано відповідачем та наявними у справі доказами, позивач від дня прийняття на роботу з 02.03.2012 по 10.03.2021 (день, коли позивач вважає себе звільненим відповідно заяви, яку направив відповідачу) не використав жодного дня щорічної основної відпустки, тобто, станом на 10.03.2021 має 216 днів невикористаної щорічної основної відпустки.
Як вбачається судом із форми ОК-5 сума нарахованої заробітної плати за останні 12 календарних місяців роботи перед датою з якої позивач вважає себе звільненим, а саме 10.03.2021 становить 49 200 гривень, а кількість календарних днів в цьому період становить 356 днів.(а.с.96-97)
Застосовуючи вказану вище методику сума компенсації позивачу за невикористані дні щорічної відпустки становить 29 851 гривень 20 копійок (49 200/356=138 гривень 20 гривень (середньоденна заробітна плата по календарним дням для розрахунку суми компенсації) х 216 (днів невикористаної щорічної відпустки) = 29 851 гривня 20 копійок. З цієї суми підлягають відрахуванню податки і збори, оскільки розрахунок проведено по сумам, які нараховані без урахування податків і зборів). Тобто , із даної суми вирахуванню підлягають 18 % податку на прибуток (5373,22 гривень) та 1.5 % військового збору (447,8 гривень). До виплати позивачу "на руки" підлягає сума компенсації за невикористані дні відпустки у розмірі 24 030 гривень 18 копійок (29 851,20 -5 373,22 - 447,8 =24 030,18).
Таким чином, загальна сума заборгованості роботодавця перед позивачем на день його звільнення за рішенням суду 10.03.2021 становить 131 136 гривень 19 копійок (з яких 107 106 гривень 01 копійка заборгованість по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі та 24 030 гривень 18 копійок компенсація за невикористані дні щорічної відпустки).
Відповідно до ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.
Крім того, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.1 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" , відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 1311 гривень 36 копійок.
На підставі викладеного та керуючись статтями 263-265, 280-284, 289 ЦПК України, суд -
УХВАЛИВ:
Позов задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність приватного підприємтсва "Контур Зем" щодо незвільнення ОСОБА_1 з посади інженера-землевпорядника.
Визнати припиненими трудові відносини ОСОБА_1 з приватним підприємством "Контур Зем", починаючи із "10" березня 2021 року, на підставі пункту 4 частини 1 статті 36 КЗпП України, внаслідок розірвання трудового договору з ініціативи працівника (частина 3 статті 38 КЗпП України).
Зобов`язати приватне підприємство "Контур Зем" видати наказ про звільнення ОСОБА_1 з посади інженера-землевпорядника, внаслідок розірвання трудового договору з ініціативи працівника (частина 3 статті 38 КЗпП України), внести в трудову книжку запис про звільнення та видати йому трудову книжку.
Стягнути з приватного підприємства "Контур Зем" на користь ОСОБА_1 невиплачену заробітну плату в сумі 107 106 (сто сім тисяч сто шість) гривень 01 копійка.
Стягнути з приватного підприємства "Контур Зем" на користь ОСОБА_1 компенсацію за невикористані відпустки у сумі 24 030 (двадцять чотири тисячі тридцять) гривень 18 копійок.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення в частині виплати заробітної плати в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цивільним процесуальним Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним Кодексом.
Повний текст рішення виготовлено 02 серпня 2022 року.
Повне найменування (ім`я) сторін та їх місцезнаходження:
Позивач: ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 )
Суддя Людмила ТОКАРЧУК