13.07.2022 Справа № 756/7115/15-ц
Унікальний №756/7115/15-ц
Провадження 2/756/6/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2022 року Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Шевчука А.В.,

секретарів: Клімковської Х.І., Бабчук (Марценюк) А.І.,

Парфенчик К.В., Волкової А.А.,

Демченко І.В.

за участі: представника позивача - ОСОБА_1 , позивача - ОСОБА_2 ,

третьої особи - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , треті особи: Головне управління юстиції у м. Києві, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Юдіна Олена Сергіївна, ОСОБА_3 , яка діє в своїх інтересах та інтересах дитини-інваліда ОСОБА_5 про визнання заповіту недійсним і визнання права власності на частину спадкового майна,

в с т а н о в и в:

У червні 2015 року позивач ОСОБА_2 звернулася до Оболонського районного суду м. Києва в порядку цивільного судочинства з даним позовом із вимогами до своєї сестри ОСОБА_6 про визнання недійсним Заповіту оформленого від імені її брата ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 , вчиненого 22 серпня 2014 року і посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Юдіною О.С., зареєстрованого в реєстрі за №1448. Крім того, просила визнати за собою право власності на спадкове майно, а саме на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1 .

Свої позовні вимоги ОСОБА_2 обґрунтовувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її, ОСОБА_2 та ОСОБА_6 рідний брат ОСОБА_7 , 1933 року народження, який мешкав за адресою: АДРЕСА_2 . Вказана квартира була приватизована в рівних частках на всіх членів сім`ї прописаних у помешканні: ОСОБА_7 , 1933 року народження, ОСОБА_3 , 1973 року народження, ОСОБА_5 , 2004 року народження.

Після смерті ОСОБА_7 відкрилась спадщина, яка крім іншого складається з 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 .

За твердженням ОСОБА_2 , вона як спадкоємець за законом другої черги своєчасно звернулась до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 і випадково дізналась, що останній оформив заповіт на користь ОСОБА_4 .

При цьому, ОСОБА_2 стверджує, що ОСОБА_7 був інвалідом ВВВ, з 1984 року по 2008 рік інвалід війни ІІ групи, з 2008 року по 2014 рік інвалід війни І групи по зору. На цей час стан здоров`я ОСОБА_7 різко погіршився, розвивався старечий склероз, почастішали випадки не сприйняття дійсних подій, правильної життєвої орієнтації.

Вважаючи, що волевиявлення ОСОБА_7 на складання заповіту не було вільним, оскільки він не розумів значення своїх дій станом на 22.08.2014 року, а своє спадкове право порушеним, ОСОБА_2 просила про задоволення позовних вимог.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та її представник підтримали позовні вимоги з підстав зазначених у позовній заяві.

Після смерті ОСОБА_4 до участі у справі у якості відповідача залучено єдиного спадкоємця останньої, який прийняв спадщину - ОСОБА_4 , що був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився.

Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Юдіна О.С. повідомлена про час та місце розгляду справи, неодноразово подавала до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності.

ОСОБА_3 , яка діє в своїх інтересах та інтересах дитини-інваліда ОСОБА_5 в судових засіданнях підтримувала позовні вимоги ОСОБА_2 , просила про задоволення позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, пояснення сторін і їх представників та третіх осіб, зібрані у справі докази, судом встановлено наступне.

ОСОБА_7 , 1933 року народження за життя мешкав за адресою: АДРЕСА_2 . Вказана квартира була приватизована в рівних частках на всіх членів сім`ї прописаних у помешканні: ОСОБА_7 , 1933 року народження, ОСОБА_3 1973 року народження, ОСОБА_5 , 2004 року народження.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_1 .

Згідно Заповіту від імені ОСОБА_7 посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Юдіною О.С., зареєстрований в реєстрі за №1448, спадкодавець заповів належну йому частину квартири АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_6 .

За ст. 1233, ч.2 ст. 1234 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

За ст. 225 ЦК України, правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до реєстрації шлюбу « ОСОБА_2 » є рідною сестрою ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , що вбачається із свідоцтв про народження та одруження останніх (а.с. 12-15), а тому може звертатися до суду з даним позовом, оскільки оскаржуваний заповіт зачіпає її спадкові права та інтереси.

У відповідності до ст. 1234 ЦК України, право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

З матеріалів справи вбачається та підтверджено сторонами у судовому засіданні, що ОСОБА_7 за життя не визнавався обмеженим у цивільній дієздатності або ж недієздатним.

При цьому, згідно Висновку судово-психіатричної експертизи №511 проведеного Київським міським центром судово-психіатричної експертизи 13.09.2019 року ОСОБА_7 на момент посвідчення заповіту від 22.08.2014 року страждав стійким хронічним психічним розладом у вигляді органічного ураження головного мозку судинно-травматичний генез з вираженим психоорганічним синдромом і за своїм психічним станом не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними.

З огляду на зазначене, суд вважає, що ОСОБА_7 22.08.2014 року оформляв Заповіт не свідомо, а отже не міг здійснювати особисте розпорядження на випадок своєї смерті, оскільки за своїм психічним станом не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання недійсним заповіту підлягають до задоволення.

Ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Ч. 1 ст. 368 ЦК України встановлено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 зареєстрована за ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 в рівних долях на підставі свідоцтва про право власності на житло виданого 23.12.2008 року КП «Служба замовника житлово-комунальних послуг» Оболонського району (Наказ №3390).

За приписами ч. ч. 1-2 ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Пленум Верховного Суду України у п. 12 постанови від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" надав роз`яснення, що у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (ч. 2 ст. 370, ч. 2 ст. 372 ЦК) Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду.

З огляду на зазначене, оскільки співвласників нерухомого майна троє (3) осіб, частки кожного з них у спільному сумісному майні відповідно складають по 1/3 частині.

Таким чином, частка ОСОБА_7 в праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 становила 1/3 частину квартири.

З матеріалів справи вбачається, що в Двадцять першій київській державній нотаріальній конторі заведено спадкову справу за №706-2014 щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 .

У відповідності до ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця.

Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 є рідними сестрами спадкодавця ОСОБА_7 , вчасно подали заяву про прийняття спадщини, а отже належним чином прийняли спадщину.

З огляду на зазначене, державним нотаріусом Двадцять першої київської державної нотаріальної контори не заперечувалося право ОСОБА_2 на отримання спадщини за законом, однак виникло питання щодо майна охопленого заповітом, правомірність якого ставилась під сумнів, а отже, на думку суду, право власності ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом на решту спадкового майна має бути оформлене нотаріальною конторою після встановлення судом правомірності заповіту.

У відповідності до ч. 4 ст. 1257 ЦК України, у разі недійсності заповіту спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений права на спадкування, одержує право на спадкування за законом на загальних підставах.

За правилами ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб.

Таким чином, суд вважає за потрібне відмовити ОСОБА_2 у задоволенні її вимоги щодо визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1 , оскільки після визнання судом Заповіту від імені ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 , вчиненого 22 серпня 2014 року недійсним, позивач не позбавлена можливості звернутись до нотаріальної контори для вирішення питання про дооформлення за нею права власності в порядку спадкування за законом.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на відповідача і стягується на користь держави, оскільки позивач ОСОБА_2 є інвалідом ІІ- групи і звільнена від його оплати.

Відповідно до ст.ст. 225, 328, 355, 368, 370, 1233, 1234, 1262, 1257, 1270 ЦК України, ст. ст. 5, 12, 13, 81, 141, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , треті особи: Головне управління юстиції у м. Києві, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Юдіна Олена Сергіївна, ОСОБА_3 , яка діє в своїх інтересах та інтересах дитини-інваліда ОСОБА_5 про визнання заповіту недійсним і визнання права власності на частину спадкового майна, - задовольнити частково.

Визнати недійсним Заповіт оформлений від імені ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 , вчинений 22 серпня 2014 року і посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Юдіною Оленою Сергіївною, зареєстрований в реєстрі за №1448.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_2 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає АДРЕСА_3 , судовий збір у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп. на користь держави.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання в тридцяти денний строк з дня проголошення рішення суду апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.В. Шевчук