Справа № 348/1523/21
Провадження № 22-ц/4808/624/22
Головуючий у 1 інстанції Грещук Р. П.
Суддя-доповідач Фединяк
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючого Фединяка В.Д. (суддя-доповідач)

суддів: Василишин Л.В., Девляшевського В.А.

секретаря Петріва Д.Б.

з участю представника ОСОБА_1 адвоката Атаманюка В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Атаманюка Володимира Михайловича на рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 14 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2021 року ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Позовна заява мотивована тим, що у 2009 році вона виїхала у Велику Британію, де у 2014 році зустріла ОСОБА_1 , з яким почали спільно проживати в житловому будинку по найму в м. Лондон Великої Британії. За час спільного проживання у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дочка ОСОБА_3 . Зазначає, що 27.10.2018 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем ОСОБА_1 у громадському центрі Бромлі в районі Бромлі, Стоквел Клоз Район Бромлі, Лондонське бюро Бромлі за №13. Згодом у шлюбі у них ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ще син ОСОБА_4 . Згідно рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 26.03.2021 року шлюб між ними розірвано. Вказує на те, що ще до розірвання шлюбу і на даний час неповнолітні діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які є громадянами України проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. Зазначає, що на даний час вона працює по тимчасових заробітках за кордоном, таким чином отримує нерегулярний мінливий дохід, якого інколи не вистачає на власні потреби. Інших доходів немає. Відповідач ОСОБА_1 офіційно працює на посаді директора будівельної фірми, яка зареєстрована у Великій Британії, де отримує заробітну плату близько 20 000 фунтів стерлінгів в рік, яку витрачає на власні потреби, що підтверджується виписками з його банківського рахунку. Відповідач спочатку надавав матеріальну допомогу на утримання дітей, однак згодом перестав надавати таку допомогу. Відповідач є особою працездатного віку, фізично здоровий, інших неповнолітніх дітей на утриманні не має, аліменти нікому не платить, інших стягнень по виконавчих документах з нього не проводиться, на даний час працює директором будівельної фірми у м. Лондон Великої Британії, а тому на її думку, має змогу надавати кошти на утримання їхніх неповнолітніх дітей. Просить стягувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (інд. н. НОМЕР_1 ), уродженця та жителя с. Корнич Коломийського району Івано-Франківської області аліменти на її користь на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 у розмірі по 5000 грн на дитину щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, допустивши негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Крім того, просить стягнути з відповідача в її користь понесені нею витрати на правничу допомогу в розмірі 4000 грн.

Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 14 грудня 2021 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в твердій грошовій сумі в розмірі по 5000 (п`ять тисяч) гривень на кожну дитину щомісячно, до досягнення дітьми повноліття.

Стягнення аліментів розпочато з 09.07.2021 року і проводити до повноліття дітей.

Рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 - 4000 (чотири тисячі) гривень судових витрат на професійну правничу допомогу та на користь держави 908 грн 00 коп. судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду представник ОСОБА_1 ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про зміну оскаржуваного рішення в частині розміру стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , та просить стягувати з відповідача аліменти у розмірі 1309 грн та 1050 грн, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зокрема вказує, що на час вирішення спору відповідач офіційно не працював, доходи в нього відсутні. Разом з тим, він має на утриманні двох дітей від іншого шлюбу, про що стверджується копіями свідоцтва про народження. На час прийняття судом рішення дружина відповідача перебувала у стані вагітності. Дана обставина не була предметом дослідження в суді першої інстанції. Такі сімейні обставини прямо впливають на його матеріальне становище, оскільки він окрім дітей від першого шлюбу має обов`язок по утриманню дітей від іншого шлюб. Відповідач тривалий час не має доходу, не планує виїжджати за кордон, а тим більше при такій ситуації, що склалася в Україні на даний час. Разом з тим, сума, яку визначив суд - 5000 гривень щомісячно на кожну дитину, є непосильною для нього, враховуючи те, що на даний час він не працевлаштований та постійного заробітку в нього немає. Вказує, що отримує тільки нерегулярні та мінливі доходи від певних приватних робіт, тому вкрай малих та не регулярних заробітків вистачає лише на їжу та предмети першої необхідності.

У квітня 2022 року ОСОБА_2 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечує вимоги подані апелянтом вважає їх повністю безпідставними. Вказує, що на час подання позовної заяви відповідач офіційно працював та на даний час працює на посаді директор будівельної фірми під назвою VAS&COMP CONSTRUCTION LTD (ТОВ ''ВАС І КОМП КОНСТРУКЦІЯ''номер компанії 13314656), яка зареєстрована у Великій Британії (відомості про дану фірму є в офіційному реєстрі на інтернет-сайті Великої Британії. Тут на фірмі він отримує заробітну плату близько 20 тис. фунтів стерлінгів в рік, яку витрачає на свої потреби, що підтверджується виписками з його банківського рахунку. Про те, що відповідач займається бізнесом за кордоном України підтверджується і штампами у його закордонному паспорті із відмітками про виїзд та в`їзд з України лише у 2020-2021 роках, копія якого долучена до апеляційної скарги. Також про те, що ОСОБА_1 заробляє достатньо коштів свідчить той факт, що ним 21.05.2021р. на підставі договору купівлі-продажу в м. Коломия було придбано квартиру загальною площею 64 кв. м., що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №267808898 від 26.07.2021р., яка долучена до матеріалів справи.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги просить задовольнити їх у повному обсязі.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

За змістом пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вказане, розгляд справи здійснюється у порядку спрощеного позовного провадження.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 367 ЦПК України наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Згідно вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовної заяви ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що відповідач має змогу надавати матеріальну допомогу на утримання своїх дітей дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі якому зазначила в позовній заяві позивач ОСОБА_2 , а саме по 5000 грн на кожну дитину щомісячно, до досягнення дітьми повноліття.

Ухвалене судом першої інстанції рішення відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, що сторони по справі проживали в зареєстрованому шлюбі, який 26.03.2021 року розірвано в судовому порядку, що стверджується копіює рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області (а.с. 8-12).

За час спільного проживання у них народилося двоє дітей: дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що стверджується перекладеними на українську мову засвідченими копіями актового запису про їх народження (а.с.13-14).

З`ясовано також, що на даний час неповнолітні діти проживають з позивачем і знаходяться на її утриманні та вихованні, що стверджується актом обстеження матеріально-побутових умов проживання, складеним депутатом Надвірнянської міської ради Івано-Франківської області від 18.05.2021 року (а.с.15).

Як вбачається з виписок з банківського рахунку відповідача ОСОБА_1 він офіційно працює у Великій Британії та отримує стабільну заробітну плату (а.с. 16-19).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно ч.ч.1,2 ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 184 СК України).

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст. ст. 183, 184 СК України.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про державний бюджет на 2022 рік" установлено у 2022 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні.

При визначенні розміру аліментів суд першої інстанції, відповідно до ст. 182 СК України вірно врахував матеріальний стан відповідача та прийшов правильного висновку, що останній є молодою, працездатною особою, і спроможний сплачувати аліменти утримання двох неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі в розмірі по 5 000, 00 грн щомісячно на кожну дитину, але не менше ніж ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліттяв твердій грошовій сумі, оскільки відповідач має нерегулярний, мінливий дохід.

При вирішенні даної справи судом першої інстанції правильно визначив характер правовідносин між сторонами, вірно застосував закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідив матеріали справи та надав належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що відповідач офіційно не працевлаштований, оскільки це не звільняє його від обов`язку забезпечувати належне утримання своїх неповнолітніх дітей та сплачувати аліменти на їх утримання. Крім цього, відповідач не подав будь-яких доказів щодо його доходів та не спроможності сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, оскільки з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №267808898 від 26.07.2021р., яка долучена до матеріалів справи, вбачається, що відповідачем 21.05.2021р. на підставі договору купівлі-продажу в м. Коломия було придбано квартиру загальною площею 64 кв. м.

Також суд відхиляє доводи апеляційної скарги про зменшення розміру аліментів з підстав утримання сина ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_6 та народженого після ухвалення рішення сина ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_7 , так як відповідачем не подано будь-яких доказів про їх утримання.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом першої інстанції, який їх обґрунтовано спростував.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі "Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржуване рішення відповідає вимогам закону, ґрунтується на засадах верховенства права, принципах справедливості, добросовісності та розумності, підстави для його скасування відсутні.

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційний суд не змінює судове рішення та не ухвалює нове, то в такому разі розподіл судових витрат не проводиться.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

За правилом пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У відповідності до пункту 3 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства).

Частиною четвертою статті 274 ЦПК України передбачено, що в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того, визнав її такою суд першої інстанції, враховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена у Загальних положеннях цього Кодексу, колегія суддів вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Отже зазначена справа є малозначною в силу вимог закону, тому в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Керуючись ст. 374, 375, 382-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Атаманюка Володимира Михайловича залишити без задоволення. Рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 14 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 15 червня 2022 року.

Судді: В.Д.Фединяк

Л.В.Василишин

В.А. Девляшевський