Справа № 754/9180/21
У Х В А Л А

Іменем України

28 липня 2022 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого судді - Галась І.А.

при секретарі - Париста А.

за участі: представника скаржника - Соболівського А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу Приватного акціонерного товариства «Укренергомонтаж» на рішення, дії та бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Корольова Михайла Андрійовича в межах виконання рішення суду в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Укренергомонтаж» про стягнення середнього заробітку,

В С Т А Н О В И В:

04 жовтня 2021 року представник Приватного акціонерного товариства «Укренергомонтаж» звернувся до Деснянського районного суду м. Києва зі скаргою, в якій просив: визнати незаконними бездіяльність приватного виконавця Корольова Михайла Андрійовича про відмову у зупиненні виконавчого провадження № 66794367 від 13.09.2021 року про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Укренергомонтаж» на користь ОСОБА_1 181 716,00 грн., а всього 200 956,60 грн., відкрите на підставі рішення Деснянського районного суду м. Києва від 21 липня 2021 року у справі № 754/9180/21 за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ «Укренергомонтаж» про стягнення середнього заробітку; визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця Корольова Михайла Андрійовича про відкриття виконавчого провадження № 66794367від 13.09.2021 року про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Укренергомонтаж» на користь ОСОБА_1 181 716,00 грн., а всього 200 956,60 гри. відкрите на підставі рішення Деснянського районного суду м. Києва від 21 липня 2021 року у справі № 754/9180/21 за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ «Укренергомонтаж» про стягнення середнього заробітку.

Скаржник обґрунтовуючи свої вимоги зазначив, що 21 липня 2021 року Деснянським районним судом м. Києва у справі № 754/9180/21 за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ «Укренергомонтаж» про стягнення середнього заробітку, було винесено рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені. Суд вирішив: стягнути з приватного акціонерного товариства «Укренергомонтаж» на користь ОСОБА_1 181 716,00 грн. - середнього заробітку; стягнути з приватного акціонерного товариства «Укренергомонтаж» у дохід держави 1817,16 гри. - судового збору. Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення з приватного акціонерного товариства «Укренергомонтаж» на користь ОСОБА_1 : заробітної плати за один місяць у сумі - 10281,50 гри. 14.09.2021 року Боржнику з Державного реєстру боржників) та з відомостей Автоматизованої системи виконавчого провадження стало відомо, що 13.09.2021 року щодо нього приватним виконавцем Корольовим Михайлом Андрійовичем було відкрито виконавче провадження № 66794367 про примусове виконання рішення суду. При цьому скаржник зауважив, що постанова про відкриття виконавчого провадження № 66794367 Боржнику не вручалася, як і рішення Деснянського районного суду м. Києва від 21 липня 2021 року у справі № 754/9180/21. Окрім цього, із вказаних вище джерел було неможливо визначити суму заборгованості та інші істотні обставини, оскільки у Боржника відсутні коди доступу сторін до виконавчого провадження та його матеріали. Того ж дня (14.09.2021 року) Боржник звернувся до державного виконавця з заявою про зупинення виконавчого провадження на підставі того, що на час звернення Боржника до приватного виконавця було подано апеляційну скаргу про скасування рішення Деснянського районного суду м. Києва у справі № 754/9180/21, що підтверджується доказами направлення та відомостями з офіційного веб-порталу Судова влада України. У зв`язку з вищевикладеним, Скаржник клопотав про зупинення виконавчого провадження № 66794367 про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Укренергомонтаж» па користь ОСОБА_1 200 956,60 грн., відкрите приватним виконавцем на підставі рішення Деснянського районного суду м. Києва від 21 липня 2021 року у справі № 754/9180/21 за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ «Укренергомонтаж» про стягнення середнього заробітку. 15.09.2021 року на депозитний рахунок приватного виконавця надійшли грошові кошти в сумі 200 956,60 грн. примусово стягнуті з рахунків боржника. 21.09.2021 року на поштову адресу представника Скаржника надійшов лист від приватного виконавця вих. 3131/01-18 від 15.09.2021 року зі змісту якого вбачалося, що: 13.09.2021року приватним виконавцем у відповідності до ст.31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» винесена постанова про стягнення з боржника основної винагороди в розмірі 18171,60 грн. копії якої направлені сторонам виконавчого провадження приватним виконавцем у відповідності до ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження» винесена постанова про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження в розмірі 419,00 гри. Копії постанови направлені сторонам виконавчого провадження. 13.09.2021 року приватним виконавцем у відповідності до ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження» винесена постанова про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження в розмірі 650,00грн. Згідно довідки ДФС України за № 113953827 від 13.09.2021 у боржника наявні відкриті розрахункові рахунки в банківських установах. 13.09.2021 року приватним виконавцем у відповідності до ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» винесена постанова про арешт коштів боржника в межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця та витрат виконавчого провадження в сумі 200956,60 грн., копії якої направлені до банківських установ до виконання, сторонам виконавчого провадження до відома. 13.09.2021 року приватним виконавцем на адресу банківських установ направлені платіжні вимоги щодо примусового списання коштів з рахунків боржника. 13.09.2021 року приватним виконавцем у відповідності до ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» винесена постанова про арешт майна боржника в межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця та витрат виконавчого провадження в сумі 200956,60 грн., копії якої направлені сторонам виконавчого провадження. Додатково заявник зазначив, що 15.09.2021 року на депозитний рахунок приватного виконавця надійшли грошові кошти в сумі 200956,60грн. примусового стягнуті з рахунків боржника. 15.09.2021 приватним виконавцем у відповідності до ст. ст. 45, 47 Закону України «Про виконавче провадження» перераховані: 69 грн. - на користь ДІЇ «НАІС» як плата за користування Автоматизованою системою виконавчих проваджень (платіжне доручення № 1494 від 15.09.2021); 1000 грн. - витрат виконавчого провадження на рахунок приватного виконавця (платіжне доручення № 1495 від 15.09.2021); 181716 грн. - на користь стягувача ОСОБА_1 , як кошти в рахунок погашення заборгованості згідно виконавчого документа (платіжне доручення № 1496 від 15.09.2021); 18171,60 грн. - на користь приватного виконавця основної винагороди приватного виконавця (платіжне доручення №1497 від 15.09.2021). 15.09.2021 року приватним виконавцем у відповідності до ч.1ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» винесена постанова про закінчення виконавчого провадження, копії якої направлені сторонам виконавчого провадження та до суду, який видав виконавчий документ». Заявник вважає, що дії приватного виконавця суперечать вимогам закону, оскільки останній протиправно відмовив Боржнику в зупиненні виконавчого провадження та відкрив виконавче провадження № 66794367, щодо звернення стягнення на всю суму заборгованості по заробітній платі замість передбаченої в рішенні суду за 1 місяць. Враховуючи , що Скаржником до суду апеляційної інстанції була подана апеляційна скарга на рішення Деснянським районним судом м. Києва від 21 липня 2021 року у справі № 754/9180/21 то у приватного виконавця були наявні підстави для зупинення виконавчого провадження № 66794367. Крім цього, Скаржник вважає, що протиправними дії приватного виконавця в частині негайного стягнення середнього заробітку в повному обсязі. Так, вказане суперечать вимогам чинного законодавства, оскільки, у резолютивній частині рішення суду зазначено, що негайне виконання необхідно допустити у частині стягнення боргу за один місяць, а за платіжними вимогами поданими приватним виконавцем до примусового виконання звернено всю суму заборгованості, тобто замість 10 281,50 грн. приватним виконавцем протиправно стягнуто 200 956,60 грн.

29 червня 2022 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Корольовим М.А. було подано відзив на скаргу, відповідно до якого приватний виконавець просив відмовити в задоволенні скарги у зв`язку з її безпідставністю. Також, приватним виконавцем суду надані матеріали виконавчого провадження № 66794367.

Протягом судового розгляду справи представник скаржника вимоги скарги підтримав в повному обсязі, просив її задовольнити. Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Корольов М.А. до суду не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Частинами першою й другою статті 450 ЦПК України передбачено, що скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржується. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджає її розгляду.

Суд, розглянувши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги скаржника, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 21 липня 2021 року Деснянським районним судом м. Києва було проголошено рішення по справі № 754/9180/21 за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ «Укренергомонтаж» про стягнення середнього заробітку. Суд вирішив: стягнути з приватного акціонерного товариства «Укренергомонтаж» на користь ОСОБА_1 181 716,00 грн. - середнього заробітку; стягнути з приватного акціонерного товариства «Укренергомонтаж» у дохід держави 1817,16 гри. - судового збору. Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення з приватного акціонерного товариства «Укренергомонтаж» на користь ОСОБА_1 : заробітної плати за один місяць у сумі - 10281,50 гри.

На виконання вказаного рішення Деснянським районним судом м. Києва 30.08.2021 року видано відповідний виконавчий лист. Датою набрання рішення у справі законної сили зазначено - 21 серпня 2021 року.

09.09.2021 року представник стягувача - адвокат Бартосевич Б.В. звернувся до Приватного виконавця Корольова М.А. з заявою про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа, оригінал якого додав до заяви.

13.09.2021 року приватним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №66794367.

Копія направлена боржнику 13.09.2021 року за номером поштового відправлення 083.

Поштове відправлення за №023, яке направлялося боржнику за адресою - АДРЕСА_1 не було отримано адресатом та повернуто приватному виконавцю у зв`язку з закінченням терміну зберігання.

13.09.2021 року з метою забезпечення реального виконання рішення та у відповідності до ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» винесена постанова про арешт коштів боржника в межах суми боргу з урахуванням основної винагороди приватного виконавця та витрат виконавчого провадження в розмірі 200956,00 грн., копії якої направлені до банківських установ до виконання, сторонам виконавчого провадження до відома.

13.09.2021 року приватним виконавцем у відповідності до ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» та з метою реального виконання рішення суду винесена постанова про арешт майна боржника (все майно боржника) в межах суми боргу з урахуванням основної винагороди приватного виконавця та витрат виконавчого провадження в розмірі 200956,00 грн., копії якої направлені сторонам виконавчого провадження. Відповідний запис про обтяження внесено до Державного реєстру обтяжень рухомого майна за №29290675 від 13.09.2021.

13.09.2021 року приватним виконавцем до банківських установ направлені платіжні вимоги щодо примусового списання з рахунків боржника грошових коштів в сумі 200956.00 грн.

14.09.2021 року представник ПрАТ «Укренергомонтаж» направив поштовим зв`язком на адресу Деснянського районного суду міста Києва апеляційну скаргу на рішення суду в цивільній справі № 754/9180/21 за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ «Укренергомонтаж» про стягнення середнього заробітку.

Також, 14.09.2021 року представник ПрАТ «Укренергомонтаж» звернувся до приватного виконавця Корольова М.А. з заявою про зупинення виконавчого провадження, відповідно до змісту якої зазначив про подання заяви про скасування рішення в справі на підставі якого був виданий виконавчий лист. Заява містила додатки у вигляді свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю та ордеру.

15.09 2021 року на депозитний рахунок приватного виконавця надійшли кошти в розмірі 200956,60 грн. примусово стягнуті з рахунків боржника.

15.09.2021 приватним виконавцем у відповідності до ст. ст. 45, 47 Закону України «Про виконавче провадження» перераховані: 69 грн. - на користь ДІЇ «НАІС» як плата за користування Автоматизованою системою виконавчих проваджень (платіжне доручення № 1494 від 15.09.2021); 1000 грн. - витрат виконавчого провадження на рахунок приватного виконавця (платіжне доручення № 1495 від 15.09.2021); 181716 грн. - на користь стягувача ОСОБА_1 , як кошти в рахунок погашення заборгованості згідно виконавчого документа (платіжне доручення № 1496 від 15.09.2021); 18171,60 грн. - на користь приватного виконавця основної винагороди приватного виконавця (платіжне доручення №1497 від 15.09.2021).

15.09.2021 року приватним виконавцем у відповідності до ч.1ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» винесена постанова про закінчення виконавчого провадження.

30.09.2021 року колегія суддів Київського апеляційного суду задовольнила клопотання представника ПрАТ «Укренергомонтаж» та поновила строк на апеляційне оскарження рішення Деснянського районного суду міста Києва в цивільній справі № 754/9180/21 за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ «Укренергомонтаж» про стягнення середнього заробітку. Також, даною ухвалою було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ПрАТ «Укренергомонтаж» на вищевказане рішення.

Постановою Київського апеляційного суду від 08 грудня 2021 року апеляційну скаргу представника ПрАТ «Укренергомонтаж» було задоволено частково та змінено рішення суду, зменшено суму стягнутого середнього заробітку до 95640 гривень. В іншій частині рішення залишено без змін.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з частиною третьою статті 2 Цивільного процесуального кодексу України основними засадами (принципами) цивільного судочинства, зокрема є обов`язковість судового рішення.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

Закон України «Про виконавче провадження» є спеціальним законом, що регулює виконання рішень судів, інших органів (посадових осіб).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Стаття 2 Закону України «Про виконавче провадження» регламентує, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно, і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частини першої статті 273 Цивільного процесуального кодексу України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Згідно статті 354 Цивільного процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Виконавчий лист у справі було видано за спливом тридцяти денного строку на оскарження судового рішення.

На час відкриття виконавчого провадження приватним виконавцем Корольовим М.А. питання поновлення строку апеляційного оскарження рішення суду не було порушено боржником, а отже не було вирішено Київським апеляційним судом.

Отже, відсутні підстави вважати, що приватний виконавець не мав права відкривати виконавче провадження з примусового виконання судового рішення.

Відповідно до вимог ст.. 38 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження зупиняється виконавцем у разі поновлення судом строку подання апеляційної скарги на рішення, за яким видано виконавчий документ, або прийняття такої апеляційної скарги до розгляду (крім виконавчих документів, що підлягають негайному виконанню). Про зупинення виконавчого провадження виконавець виносить постанову не пізніше наступного робочого дня з дня отримання судового рішення.

На час вирішення приватним виконавцем Корольовим М.А. клопотання представника ПрАТ «Укренергомонтаж» про зупинення виконавчого провадження (14.09.2021 року) питання поновлення строку апеляційного оскарження рішення суду не було вирішено Київським апеляційним судом - ухвала про поновлення строку було прийнята колегією суддів 30.09.2021 року.

Отже, визначених ч.1 ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження» підстав для зупинення виконавчого провадження не було.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини право на суд, захищене статтею 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін ("Горнсбі проти Греції" (Hornsby V. Greece), від 19.03.1997, п. 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-11). Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці без неналежних затримок (у справі "Фуклев проти України", заява N 71186/01). На державі лежить позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як в теорії, так і на практиці ("Чіжов проти України" п. 40).

Крім того, у рішенні від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013 (справа щодо офіційного тлумачення положень п. 2 ч. 2 ст. 17, п. 8 ч. 1 ст. 26, ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження») Конституційний Суд України зазначив, що право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист (абзац 5 п.п. 2.1 п. 2 мотивувальної частини Рішення від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013); набрання судовим рішенням законної сили є юридичною подією, з настанням якої виникають, змінюються чи припиняються певні правовідносини, а таке рішення набуває нових властивостей; основною з цих властивостей є обов`язковість - сутнісна ознака судового рішення як акта правосуддя (підпункт 2.4 мотивувальної частини Рішення від 23 листопада 2018 року № 10-р/2018); невід`ємною складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення. Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 р. № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Конституційний Суд України у рішенні від 26 червня 2013 року взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в пункті 43 рішення у справі «Шмалько проти України» (заява № 60750/00) вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

За позицією Конституційного Суду України, висловленою у рішенні від 15 травня 2019 року № 2-р(ІІ)/2019 (справа щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ч. 2 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» (щодо забезпечення державою виконання судового рішення)) судовий захист прав і свобод людини і громадянина необхідно розглядати як вид державного захисту прав і свобод людини і громадянина, і саме держава бере на себе такий обов`язок відповідно до ч. 2 ст. 55 Конституції України (абзац 15 п. З мотивувальної частини рішення від 7 травня 2002 року № 8-рп/2002); право на судовий захист є гарантією реалізації інших конституційних прав і свобод, їх утвердження й захисту за допомогою правосуддя (абзац 8 п. 2.1 п. 2 мотивувальної частини рішення від 23 листопада 2018 року № 10-р/2018). Отже, як випливає з наведеного, держава повинна повною мірою забезпечити реалізацію гарантованого ст. 55 Конституції України права кожного на судовий захист.

Конституційний Суд України наголосив, що забезпечення державою виконання судового рішення як невід`ємної складової права кожного на судовий захист закладено на конституційному рівні у зв`язку із внесенням Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» від 2 червня 2016 року № 1401-VIII змін до Конституції України та доповненням її, зокрема, ст. 129-1, ч. 2 якої передбачено, що держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 260,447,450,451 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Скаргу Приватного акціонерного товариства «Укренергомонтаж» на рішення, дії та бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Корольова Михайла Андрійовича залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 04 серпня 2022 року.

Суддя: