Провадження № 2/554/886/2022
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2022 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави в складі:

головуючий суддя Сініцин Е.М.,

за участю секретаря судового засідання Кравець В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Соляник Аліна Вікторівна, третя особа приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Цвітоха Юлія Миколаївна, про визнання недійсним договору дарування Ѕ частки житлової квартири та визнання недійсним договору купівлі-продажу житлової квартири,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 , звернулась до Октябрського районного суду м. Полтави з позовом до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_4 , про визнання недійсним договору дарування Ѕ частки житлової квартири та визнання недійсним договору купівлі-продажу житлової квартири.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона була власницею 1/2 частки житлової квартири АДРЕСА_1 .

22.03.2020 року вона уклала Договір дарування своєї частки на користь сина, який посвідчено приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Соляник А.В..

Вона домовлялась з сином про догляд за квартирою без наміру подальшого її продажу, але була обманута, так як син продав квартиру ОСОБА_3 відповідно до договору купівлі-продажу від 10.09.2021 року, що посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Цвітохою Ю.М..

Ураховуючи викладене, позивачка, на підставі ст.ст.229,230 ЦК України, просить визнати недійсним договір дарування 1/2 частки житлової квартири АДРЕСА_1 загальною площею 41,3 кв.м, житловою площею 26,3 кв.м від 22.05.2020 укладений між нею на користь сина ОСОБА_2 , оскільки син приховав намір одноосібно продати квартиру та розпорядитись коштами на власний розсуд. А також просить визнати недійсним договір купівлі-продажу від 10.09.2021 року укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на підставі ст.ст.215,203 ЦК України і зазначає, що її син часто знаходиться в стані алкогольного сп`яніння і міг знаходитись під час укладання договору купівлі-продажу.

У судовому засіданні позивачка та її представник підтримали заявлені позовні вимоги в повному обсязі, просили їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні проти позову заперечував та пояснив, що він не надавав суду заяв з приводу визнання позовних вимог, що міститься в матеріалах справи. Позивачка усвідомлювала, що за договором дарування він стане повноцінним власником квартири. Докази про будь-які домовленості між ним та позивачкою відсутні. При укладанні договору купівлі-продажу нотаріус роз`яснювала всім сторонам договору їх права, впевнилась в

розумінні дій та усвідомлювання наслідків укладення договору. При укладанні договору була присутня і позивачка. Він продав квартиру ОСОБА_3 за що отримав гроші, будь-яких претензій він до ОСОБА_3 не має. В позові просив відмовити.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечив проти позовних вимог, пояснивши, що договір купівлі-продажу був укладений відповідно до вимог чинного законодавства, посвідчений нотаріально. Сторони договору претензій один до одного не мають. В своєму відзиві на позовну заяву зазначає, що позивачем не надано жодних доказів щодо введення її в оману при укладанні договору дарування від 25.05.2020 року, більш того, перед укладанням договору купівлі-продажу квартири, в момент вивчення правовстановлюючих документів на квартиру, ОСОБА_2 у присутності Позивачки запевняв його, що його мати - ОСОБА_1 в добровільному порядку зніметься з реєстраційного обліку місця проживання як тільки купить собі нове житлове приміщення, але не пізніше ніж до 01.11.2021 року, відомості про це сторони прописали в договорі купівлі-продажу. А також запевнив, що від ОСОБА_2 та ОСОБА_1 дізнався, що довгий час на квартиру покупців не було, так як квартира знаходилася без ремонту і була наявна велика заборгованість по комунальний послугам, в тому числі й по оплаті за постачання теплової енергій і йому довелося зобов`язатися погасити борги по комунальним платежам. Він вважає, що воля Позивачки на укладення договору дарування квартири була спрямована саме на надання повноцінного права Відповідачу-1 володіння, користування та розпорядження квартирою з метою купівлі іншого житлового приміщення. Він зазначає, що після продажу сином квартири 10.09.2021 р. об 11:35 год., позивачка ОСОБА_1 в той же день о 13:15 год. набула право власності на кімнату АДРЕСА_2 , підставою став договір купівлі-продажу №1632, посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Кривенко Наталією Валентинівною і було проведено державну реєстрацію права власності.

Позицію викладену ним в письмовому відзиві повністю підтримує. Просив в позові відмовити.

Третя особа: приватний нотаріус Соляник Аліна Вікторівна, до суду не з`явилась, направила до суду заяву про розгляд справи без її участі.

Третя особа: приватний нотаріус Цвітоха Юлія Миколаївна, до суду не з`явилась, направила до суду заяву про розгляд справи без її участі.

25.10.2021 р. ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати у порядку загального позовного провадження.

Суд, вислухавши сторони, свідків, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст.ст.12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі статтею 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір, що встановлює обов`язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування.

Судом встановлено, що 22 травня 2020 року позивачка уклала письмовий договір дарування своєї 1/2 частки житлової квартири, згідно якого Ѕ частка квартири АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 , перейшла у власність ОСОБА_2 , зазначений Договір дарування було посвідчено приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Соляник А.В..

В п.п.4,12 Договору зазначено, що Дарувальник свідчить про відсутність впливу тяжкої обставини та обставин, що спонукають вчинити даний договір на вкрай невигідних умовах, укладання цього Договору не пов`язане із виконанням Обдарованим будь-яких дій майнового чи немайнового характеру на ОСОБА_5 зараз або в майбутньому. Зміст ст.ст.203,229,230,231,233,234,235,334,717,721,722,727 ЦК України сторонам роз`яснено.

Під Договором містяться власноручні написи прізвищ, ім`я та по-батькові, а також підписи сторін.

В ст.727 ЦК України закріплені випадки розірвання договору дарування на вимогу дарувальника, серед яких: якщо обдаровуваний умисно вчинив кримінальне правопорушення проти життя, здоров`я, власності дарувальника, його батьків, дружини (чоловіка) або дітей; якщо обдаровуваний вчинив умисне вбивство дарувальника, спадкоємці дарувальника мають право вимагати розірвання договору дарування; якщо обдаровуваний створює загрозу безповоротної втрати дарунка, що має для дарувальника велику немайнову цінність; якщо внаслідок недбалого ставлення обдаровуваного до речі, що становить культурну цінність, ця річ може бути знищена або істотно пошкоджена; якщо на момент пред`явлення вимоги дарунок є збереженим.

Суд наголошує, що законних підстав для розірвання договору дарування не має.

Відповідно до вимог частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з частинами першою-третьою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

В ч.1 ст.230 ЦК України закріплено: якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Згідно до ч.1 ст.229 ЦК України - якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей майна, які значно знижують його цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних прав про визнання правочинів недійсними» наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

В Постанові Верховного суду України від 18.02.2021 року у справі №526/874/18 зазначено, що обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або вона замовчує їх існування. Тлумачення норм ст.230 ЦК України дає підстави для висновку про те, що під обманом розуміють умисне введення в оману сторони правочину його контрагентом щодо обставин, які мають істотне значення, тобто природи правочину, прав та обов`язків сторін, властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням.

Суд вважає, що при укладенні договору дарування від 22 травня 2020 рокуволевиявлення позивачки було вільним та відповідало її внутрішній волі, договір укладений дієздатними особами, що усвідомлювали наслідки своїх дій під час його укладення, зміст правочину не суперечить Кодексу та іншим актам цивільного законодавства, він укладений в письмовій формі і засвідчений нотаріусом.

Крім того, позивачем не надано належних та допустимих доказів, що б свідчили про введення її в оману, вона розуміла правову природи договору дарування, права та обов`язки сторін, а подальші дії ОСОБА_2 , який забажав продати квартиру більше ніж через рік після набуття права власності, не підтверджують існування у нього умислу на час отримання квартири в дар.

Виходячи з норм ч.2 ст.717 ЦК України, договір, що встановлює обов`язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування, тому, будь-які усні домовленості щодо подальшого відчуження нерухомого майна за договором дарування не мають юридичної сили, а у разі наявності таких повинні були бути застережені в договорі.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позивачка усвідомлювала припинення права власності на частку квартири після її дарування і набуття ОСОБА_2 права власності на квартиру, неможливість впливати на дії відповідача, що захищені тріадою права власності: володіти, користуватися та розпоряджатися своєї власністю, вона не довела, що діяла під впливом обману з боку обдарованого, тому, в цій частині позову необхідно відмовити.

Розглядаючи позовні вимоги про визнання недійсним договору купівлі-продажу житлової квартири, суд зауважує, що Договір купівлі-продажу квартири від 10 вересня 2021 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Цвітохою Ю.М., є похідним від договору дарування, за яким ОСОБА_2 набув права власності на квартиру.

Позивачка ОСОБА_1 під час укладання Договору купівлі-продажу не була власником квартири в розумінні ст.388 ЦК України. Договір був укладений між відповідачем ОСОБА_2 , який набув право власності на нерухоме майно відповідно до чинного законодавства, яке зареєстроване в Державного реєстрі, він мав право його відчужувати.

Суд вважає, що позивачка ОСОБА_1 не є стороною укладеного договору, відтак її права внаслідок укладання зазначеного договору не виникають, не змінюються та не припиняються.

А також, оскільки в позовних вимогах про визнання договору дарування не дійсним відмовлено, то підстави для визнання договору купівлі-продажу недійсним також відсутні.

Ствердження позивачки, що ОСОБА_2 під час укладання договору купівлі - продажу знаходився в стані алкогольного сп`яніння, не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки ані свідок ОСОБА_6 , ані Довідка з ТОВ «Реабілітаційний центр «Волна» не встановлює, що 10.09.2021 року ОСОБА_2 знаходився в такому стані, а наявність Договору купівлі-продажу свідчить, що нотаріус впевнився в усвідомлюванні та розумінні дій сторонами.

Відтак, позовні вимоги позивачки в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу житлової квартири, не можуть бути задоволені.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що в позові необхідно відмовити повністю.

Питання про стягнення судового збору суд вирішує відповідно до ст.141 ЦПК України.

Враховуючи, що в позові відмовлено, то сплачені позивачкою суми судового збору та судових витрат не підлягають стягненню з відповідачів.

Керуючись ст.ст.12,13,81,141,259,263-265,268 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа приватний нотаріус Соляник Аліна Вікторівна, третя особа приватний нотаріус Цвітоха Юлія Миколаївна, про визнання недійсним договору дарування Ѕ

частки житлової квартири та визнання недійсним договору купівлі-продажу житлової квартири відмовити.

Скасувати заходи забезпечення позову, що зазначені в Ухвалах Октябрського районного суду м. Полтави від 21 листопада 2021 року та від 23 червня 2022 року.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду як суду апеляційної інстанції, шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,місце реєстрації: АДРЕСА_3 , НОМЕР_1 ;

відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 , НОМЕР_2 ;

третя особа: Приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округуСоляник Аліна Вікторівна,місце знаходження: АДРЕСА_4 ;

третя особа: Приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Цвітоха Юлія Миколаївна,місце знаходження:36003, м. Полтава, вул. Коваля, буд. 2.

Суддя Е.М. Сініцин.