рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

Справа № 495/3846/22

Номер провадження 2/495/1705/2022

01 серпня 2022 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді - Боярського О.О.,

при секретарі - Грунт А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білгород-Дністровський цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання матері, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог.

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 50% від заробітку (доходу) щомісячно.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначає, що вона є пенсіонеркою та інвалідом ІІ групи. Отримує пенсію у розмірі 2114,91 грн., інших джерел доходів не має.

Відповідач ОСОБА_2 є її сином.

Також позивачка вказує, що її становище є вкрай нужденним, оскільки вона має захворювання та у зв`язку із цим потребує постійного лікування, оплату медичних обстежень, купівлю ліків, що потребує значних матеріальних витрат.

Відповідач ОСОБА_2 офіційно працевлаштований та працює у Департаменті соціальної, сімейної політики та охорони здоров`я Білгород-Дністровської міської ради на посаді начальника управління охорони здоров`я. Згідно довідки про доходи від 03.05.2022 року № 01-10/1236, загальна сума доходу ОСОБА_2 за період з 01.05.2021 року по 30.04.2022 року становить 164964,48 грн.

Позивачка вважає, що син має можливість надавати їй матеріальну допомогу, але відмовляється це робити у добровільному порядку.

На підставі наведеного просить задовольнити позов.

Процесуальні дії.

Ухвалою суду від 16 червня 2022 року провадження по справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження.

01.08.2022 року сторони у судове засідання не з`явились.

Позивачка в судове засідання не з`явилася, відповідно до поданої нею заяви від 01.08.2022 року просить справу розглядати у її відсутність та задовольнити позов у повному обсязі. Також просить врахувати, що в неї онкозахворювання та у зв`язку із цим вона потребує хірургічної операції в м. Києві, вартість якої може коштувати більше 150000,00 грн.

01.08.2022 року відповідач ОСОБА_2 надав до канцелярії суду заяву відповідно до якої зазначає, що позовні вимоги ОСОБА_1 визнає у повному обсязі, просить справу розглянути без його участі.

У відповідності з ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.

Фактичні обставини справи.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є сином позивачки ОСОБА_1 .

Вказана обставина не заперечувалась відповідачем в ході розгляду справи та визнана ним.

Під час розгляду справи встановлено, що позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є пенсіонеркою, інвалідом ІІ групи загального захворювання та отримує пенсію за віком.

Позивачка вказує, що розмір її пенсії складає 2100,00 грн. на місяць. Окрім пенсії позивач інших доходів не має.

Також позивачка зазначає, що вона має онкологічне захворювання та у зв`язку із цим потребує постійного лікування, оплату медичних обстежень, купівлю ліків, що потребує значних матеріальних витрат. На даний час ОСОБА_1 потребує хірургічної операції в м. Києві, вартість якої може коштувати більше 150000,00 грн.

Із виписки із карти стаціонарного хворого №19800, виданої Одеською обласною клінічною лікарнею відділення хірургії вбачається, що позивачка ОСОБА_1 знаходилася на стаціонарному лікуванні з 18.08.2014 року по 08.09.2014 року та їй встановлено клінічний діагноз: ішемічна хвороба серця, стенокардія напруги 2 ф.кл., атеросклероз аорти, NYHA 3, СН 2 А, гіпертонічна хвороба 2 ст, дисциркуляорна енцефалопатія 2 ст. з цефалічним та вертигінозним стеноневротичним синдромами. Церебральний атерослероз. Остеохондроз хребта. Шийно-груний сколіоз.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_2 офіційно працевлаштований та працює у Департаменті соціальної, сімейної політики та охорони здоров`я Білгород-Дністровської міської ради на посаді начальника управління охорони здоров`я.

Згідно довідки про доходи від 01.06.2022 року № 01-10/1494, ОСОБА_2 нарахована заробітна плата за період з 05.02.2021 року по 31.05.2022 року в розмірі 327215,36 грн., утримано податку з доходів фізичних осіб - 58898,77 грн., утримано військовий збір - 4908,23 грн., утримано аліменти - 32877, 60 грн., всього утримано - 96684,60, отримано на руки - 230530,76 грн.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 має аліментні зобов`язання, та з його заробітної плати відраховуються аліменти.

Позиція суду та оцінка аргументів сторін.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Сімейного кодексу України.

Статтею 51 Конституції України встановлено, що «повнолітні діти зобов`язані піклуватись про своїх непрацездатних батьків». Це положення конкретизоване в Сімейному кодексі України ( далі - СК України), а саме в статті 202 СК України, згідно якої «повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги».

Відповідно до статті 202 Сімейного кодексу України право на утримання виникає за умови, якщо батьки:

?є непрацездатними.

Непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсійного віку, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону.

?потребують матеріальної допомоги (тобто батьки не мають можливості забезпечити своє гідне існування у зв`язку з відсутністю пенсії чи її низького розміру).

При встановленні, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність в матеріальній допомозі. При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги (постанова Верховного Суду від 05.09.2019 у справі № 212/1055/18-ц).

Обов`язок повнолітніх дітей утримувати батьків чинним законодавством не пов`язується з працездатністю дітей і їх можливістю надавати батькам матеріальну допомогу та виникає на підставі сукупності наступних умов:

?походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення);

?непрацездатність матері, батька (тобто вони є особами, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» або особами з інвалідністю);

?потреба матері, батька в матеріальній допомозі.

Отже, нормами закону визначено 2 умови виникнення у батьків права на утримання дітьми: непрацездатність батьків; потреба у них матеріальної допомоги.

Під час розгляду справи судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є пенсіонеркою, інвалідом ІІ групи загального захворювання та отримує пенсію за віком. Розмір пенсії позивача складає 2100,00 грн.

Окрім пенсії позивач інших доходів не має.

Із виписки із медичної карти стаціонарного хворого №19800, виданої Одеською обласною клінічною лікарнею відділення хірургії вбачається, що позивачка ОСОБА_1 знаходилася на стаціонарному лікуванні з 18.08.2014 року по 08.09.2014 року та їй встановлено клінічний діагноз: ішемічна хвороба серця, стенокардія напруги 2 ф.кл., атеросклероз аорти, NYHA 3, СН 2 А, гіпертонічна хвороба 2 ст, дисциркуляорна енцефалопатія 2 ст. з цефалічним та вертигінозним стеноневротичним синдромами. Церебральний атерослероз. Остеохондроз хребта. Шийно-груний сколіоз.

Крім того, позивачка вказує, що в неї онкологічне захворювання та у зв`язку із цим вона потребує хірургічної операції в м. Києві, вартість якої може коштувати більше 150000,00 грн.

Вказані обставини не заперечувалися відповідачем під час розгляду справи.

З викладеного вище вбачається, що позивачка є непрацездатною, потребує лікування, коштів на яке, враховуючи невеликий розмір її пенсії, у позивачки не вистачає, а тому позивачка потребує матеріальної допомоги, а отже має право на отримання аліментів від повнолітнього сина.

Разом з тим, суд не погоджується з розміром аліментів, які позивачка ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 виходячи з наступного.

Відповідно до вимог, встановлених ч.ч. 1-3 ст. 128 КЗпП України, при кожній виплаті заробітної плати загальний розмір усіх відрахувань не може перевищувати двадцяти процентів, а у випадках, окремо передбачених законодавством України, - п`ятидесяти процентів заробітної плати, яка належить до виплати працівникові.

При відрахуванні з заробітної плати за кількома виконавчими документами за працівником у всякому разі повинно бути збережено п`ятдесят процентів заробітку.

Обмеження, встановлені частинами першою і другою цієї статті, не поширюються на відрахування із заробітної плати при відбуванні виправних робіт і при стягненні аліментів на неповнолітніх дітей. У цих випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесяти відсотків.

Звертаючись із позовом ОСОБА_1 просить стягнути аліменти в розмірі 50% від заробітку (доходу) відповідача. Натомість під час розгляду справи встановлено, що ОСОБА_2 має аліментні зобов`язання, та з його заробітної плати вже відраховуються аліменти.

При цьому, згідно з правилом вставленим ч. 2 ст. 128 КЗпП України, при відрахуванні з заробітної плати за кількома виконавчими документами за працівником у всякому разі повинно бути збережено п`ятдесят процентів заробітку, окрім випадків відрахування аліментів на утримання неповнолітніх дітей, у цих випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесяти відсотків. Натомість аліменти не утримання матері не відносяться до обмежень, встановлених ч. 3 ст. 128 КЗпП України, у зв`язку із чим розмір аліментів на утримання матері не може становити 50% від заробітку (доходу) платника аліментів у тому випадку коли з нього також стягуються аліменти на утримання дитини.

У пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (стаття 202 СК України), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них.

Згідно правової позиції, викладеної в постанові КЦС ВС від 30.10.2019 року у справі №401/1222/18 (номер провадження № 61-15147св19), тлумачення статті 202 СК України свідчить, що обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); 2) непрацездатність матері, батька;3) потреба матері, батька в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. Обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу. При встановленні того, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність в матеріальній допомозі. При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги.

Саме такого висновку дійшла Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 05 вересня 2019 року у цивільній справі № 212/1055/18-ц (касаційне провадження № 61-2386сво19).

При визначенні розміру аліментів на утримання позивача суд враховує матеріальний та сімейний стан відповідача ОСОБА_2 , із заробітної плати якого утримуються аліменти.

Також при визначенні розміру аліментів на утримання позивачки суд враховує матеріальний та сімейний стан позивачки, яка є пенсіонеркою та інвалідом ІІ групи, отримує пенсію за віком, є непрацездатною, потребує лікування, коштів на яке, враховуючи невеликий розмір її пенсії, у позивачки не вистачає, окрім пенсії позивачка інших доходів не має.

Висновки за результатами розгляду справи

Дослідивши наявні у справі докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до переконання про те, що доводи, викладені позивачкою ОСОБА_1 стосовно того, що вона є непрацездатною та такою, що потребує матеріальної допомоги, знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, разом з тим, враховуючи матеріальний стан та наявність інших утриманці у відповідача ОСОБА_2 , суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення вимог.

Керуючись ст.ст. 21, 24, ч.ч. 3, 4 ст. 56, ч. 2 ст. 104, ч.3 ст.105, ч.1 ст.110, ст.ст. 112, 115 Сімейного кодексу України, ст.ст. 2, 4, 5, 10, 90, 258, 259, 263, 265, 268, 293 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання матері - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , аліменти на утримання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 35% від заробітку (доходу) щомісячно, починаючи від дня подання позову до суду.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи,якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О.О.Боярський