Справа № 444/1116/18 Головуючий у 1 інстанції: Зеліско Р.Й.
Провадження № 22-ц/811/3811/21 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2022 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Цяцяка Р.П.,

суддів Ванівського О.М. та Шеремети Н.О.,

за участю: секретаря Івасюти М.В.;

адвоката Гай О.О. представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , представника ОСОБА_3 , на рішення Жовківського районного суду Львівської області від 09 липня 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2018 року ОСОБА_4 та ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа - Жовківська державна нотаріальна контора Головного територіального управління юстиції у Львівській області, про зміну черговості спадкування майна.

Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 , яка була сестрою позивача ОСОБА_4 та тіткою позивачки ОСОБА_3 і яка за свого життя заповіту не склала.

У листопаді 2008 року між ОСОБА_5 та відповідачем ОСОБА_1 було укладено шлюб і з 07.12.2007 року по день смерті ОСОБА_5 була зареєстрованою та проживала разом з ОСОБА_1 в будинку АДРЕСА_1 . Разом з ними проживали та вели спільне господарство і позивачі.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина на належне їй майно, у тому числі і вищезгаданий будинок, який належав на праві власності померлій на підставі договору дарування укладеного 29.12.2005 року між нею та її батьком, ОСОБА_6 .

Зазначалося, що згаданий житловий будинок будувався всією сім`єю ОСОБА_7 , у тому числі - і братом померлої, позивачем ОСОБА_4 .

Позивачі вважають, що оскільки вони протягом тривалого часу, до смерті ОСОБА_5 , проживали разом з нею та опікувались нею, вели спільне господарство, допомагали матеріально, прибирали в будинку та ремонтували його, готували їжу, а ОСОБА_5 перебувала в тяжкому стані, оскільки була онкохворою та потребувала постійної допомоги і догляду, то вони в силу частини 2 статті 1259 ЦК України мають право на спадкування разом із спадкоємцем першої черги, а тому просять суд змінити черговість спадкування майна ОСОБА_5 та визнати за позивачами право на спадкування разом із спадкоємцем першої черги ОСОБА_1 (том 1, а.с. 1-3).

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову відмовлено (том 2, а.с. 177-182).

Дане рішення оскаржила представник позивачки ОСОБА_3 .

Апелянт просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, покликаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та на порушення і неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Звертає увагу на те, що клопотання позивача про витребування з податкових органів та пенсійного фонду інформації щодо доходів відповідача «так і залишилось не виконаним».

Вважає, що судом не взяті до уваги роз`яснення, які містяться у пункті 21 постанови пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7, згідно яких суди повинні враховувати положення статті 3 Сімейного кодексу України, якими встановлено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом і мають взаємні права та обов`язки (том 2, а.с. 186-187).

30 травня 2022 року від представника апелянта, адвоката Татух М.Д., поступило клопотання про відкладення апеляційного розгляду справи (том 3, а.с. 1-2), у зв`язку з чим апеляційний розгляд справи було відкладено на 09-30 год. 01 серпня 2022 року, про що представника апелянта завчасно (01.06.2022 року) належним чином було повідомлено (том 3, а.с. 13, 19).

Будучи своєчасно належним чином повідомленими про апеляційний розгляд справи, станом на 09-30 год. 01 серпня 2022 року апелянт та її представник повторно в судове засідання не з`явилися і про причини такої неявки суд не повідомили, що (у відповідності до частини 2 статті 372 ЦПК України) не перешкоджає розгляду справи на підставі наявних у ній даних та доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, заперечення доводів апеляційної скарги зі сторони представника відповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

ЦПК України встановлено, що:

- цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (статті 12 і 81);

- обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина 1 статті 82);

- доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76);

- належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (стаття 77);

- жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (частина 2 статті 89).

Судом встановлено, стверджується матеріалами справи та визнається всіма її учасниками (в тому числі і апелянтом) те, що:

-ОСОБА_5 з 2005 року була власником будинку АДРЕСА_1 (том 1, а.с. 90); з листопада 2008 року перебувала у шлюбі з відповідачем ОСОБА_1 , з яким була зареєстрованою та проживала у згаданому будинку, однак ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла і цей будинок успадкував (як спадкоємець за законом першої черги у відповідності до статті 1261 ЦК України) ОСОБА_1 , про що свідчить Свідоцтво про право на спадщину за законом від 04.02.2016 року (том 1, а.с. 4), яке ніхто не оспорював і яке є чинним;

-позивачка (апелянт) ОСОБА_3 є племінницею померлої ОСОБА_5 і обґрунтовує свої позовні вимоги тим (зокрема), що у відповідності до статті 1264 ЦК України є спадкоємцем за законом четвертої черги, як особа, яка проживала зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Позивачами заявлені ними позовні вимоги обґрунтовуються посиланням на частину 2 статті 1259 ЦК України, якою встановлено, що фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Як вбачається з вищенаведеного, закон в жодній мірі не пов`язує вирішення питання зміни черговості одержання права на спадкування з матеріальним станом спадкоємців тієї черги, яка має право на спадкування, а відтак доводи апеляційної скарги стосовно того, що клопотання позивача про витребування з податкових органів та пенсійного фонду інформації щодо доходів відповідача «так і залишилось не виконаним», до уваги прийматися не можуть.

Спадкодавець ОСОБА_5 померла у віці 47 років (том 1, а.с. 104), а відтак такий фактор, як похилий вік, є відсутнім.

У матеріалах справи відсутні докази про отримання ОСОБА_5 каліцтва, визнання її особою з інвалідністю або про її перебування на стаціонарному лікуванні (реабілітації тощо).

У матеріалах справи також відсутні докази, які можна було б визнати належними та допустимими, які б свідчили про те, що ОСОБА_5 тривалий час перебувала саме у безпорадному стані (тобто тривалий час була неспроможною самостійно забезпечувати свої потреби) і цей тривалий час саме позивачка ОСОБА_3 (яка у 2013 році народила сина, а відтак не мала самостійного джерела доходу: докази про протилежне у матеріалах справи відсутні) здійснювала над нею опіку та її матеріальне забезпечення.

А для задоволення позову про зміну черговості одержання права на спадкування саме на позивача покладається обов`язок доведення суду належними та допустимими доказами наявності всіх вищезазначених обставин.

Відтак, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для його скасування відсутні і апеляційну скаргу на нього, доводи якої не спростовують висновків рішення суду, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , представника ОСОБА_3 , залишити без задоволення, а рішення Жовківського районного суду Львівської області від 09 липня 2021 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 09 серпня 2022 року.

Головуючий: Цяцяк Р. П.

Судді: Ванівський О.М.

Шеремета Н.О.