Справа № 308/4283/22
П О С Т А Н О В А

Іменем України

26 грудня 2022 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Бисаги Т.Ю. і Собослоя Г.Г.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження за правилами письмового провадження, без проведення судового засідання, апеляційну скаргу адвоката Бойко Богдана Богдановича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 11 жовтня 2022 року (у складі судді Дергачової Н.В.) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом у квітні 2022 р.

Просила стягнути з ОСОБА_1 на свою користь 100 000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

На обґрунтування позовних вимог указала, що у провадженні Ужгородського міськрайонного суду перебувало кримінальне провадження № 0001490 від 03.05.2017 р. про обвинувачення ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 09.02.2022 р. по справі № 308/12129/17 ОСОБА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 ККУ, звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 ККУ в зв`язку із закінченням строків давності. Кримінальне провадження закрите. Судом роз`яснено, що таке звільнення є нереабілітуючою підставою.

Наявними в матеріалах справи доказами, зокрема, показами свідків, висновком експерта № 393 доведено, що обвинувачений у стані алкогольного сп`яніння наніс потерпілій легкі тілесні ушкодження, які виявились у забоях потиличної ділянки голови, забої м`яких тканин спини, призвели до накладання швів на рану голови через удар об бетонну стіну.

Указаними протиправними діями відповідач завдав позивачу моральної шкоди. Моральна шкода завдана позивачу оцінюється ним у 100 000 грн. і полягає у наступному.

Унаслідок моральних і фізичних страждань, завданих побоями, позивач зазнала значних переживань, утратила нормальні життєві зв`язки через неможливість продовження активного громадського життя, що було наслідком жахливих синців, наявністю швів на голові на розсіченій рані, що унеможливлювало появу на людях, викликало різні запитання, потребувало давати пояснення близьким, родичам, друзям, що сталося із нею, звідки такі страшні рани та синці. Побої фактично понівечили голову потерпілої, шита рана стягла шкіру на обличчі, деформувала та спотворила лице і потрібно було ще значний час на відновлення нормального стану шкірного покриву голови. За таких обставин позивач не могла виходити на вулицю, працювати на ринку, вимушена була сидіти вдома та чекати, доки загояться її рани та пройдуть синці.

Відповідач не відшкодував позивачу жодної гривні на лікування, не попросив вибачення і, навпаки, зловтішався, що йому і так нічого не буде, оскільки справу закрили по строках і ніякого покарання він не понесе.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 11.10.2022 р. задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 20 000 грн. завданої моральної шкоди. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

ОСОБА_1 просить скасувати це рішення у частині часткового задоволення позовних вимог про стягнення і моральної шкоди та постанови нове рішення, яким змінити розмір стягнутої моральної шкоди, зменшивши її до суми 1000 грн. У іншій частині рішення суду залишити без змін. Доводить про неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до такого:

-судом не було враховано факт наявності конфлікту між колишнім подружжям, які проживали в незареєстрованому шлюбі, а саме позбавлення відповідача житла;

-судом першої інстанції не встановлено наявність тяжких, вимушених змін у життєвих стосунках, погіршення стану здоров`я та інших негативних наслідків, які понесла позивач.

Письмового відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, із таких мотивів.

Згідно з ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відтак, розгляд цієї справи здійснюється у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання.

Суд виходив із того, що з урахуванням встановлених обставин і вимог законодавства, враховуючи вимоги розумності та справедливості, характер і обсяг моральних страждань, які зазнала позивач через завдані їй відповідачем легкі тілесні ушкодження, беручи до уваги тяжкість вимушених змін у життєвих стосунках, погіршення стану здоров`я та інші негативні наслідки, які пов`язані із необхідністю докладати додаткових зусиль для відновлення та організації життя і здоров`я, суд визнав обґрунтованою заявлену до стягнення моральну шкоду в розмірі 20 000 грн.

При цьому встановив, що ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 09.02.2022 р. у справі № 308/12129/17 клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_1 - адвоката Андращука П.А., про звільнення ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України було задоволено. ОСОБА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України в зв`язку з закінченням строків давності. Кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001490 від 03.05.2017 р. про обвинувачення ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України закрито.

При цьому судом встановлено, що до Ужгородського міськрайонного суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001490 від 03.05.2017 р., про обвинувачення ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України.

Згідно з указаним обвинувальним актом 02.05.2016 р., близько 21 год. 30 хв., ОСОБА_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння у приміщенні будинку АДРЕСА_1 , діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки свого діяння і бажаючи їх настання, у ході сварки з ОСОБА_2 , яка виникла на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, наніс останній два удари (по одному) руками затиснутими в кулак в область правого та лівого передпліччя по передній частині, чим спричинив ОСОБА_2 тілесні ушкодження у вигляді синців на шкірних покривах нижньої третини правого та лівого передпліччя по передній частині, які згідно з висновком судово-медичного експерта № 887 від 01.09.2016 р. виникли внаслідок дії тупих твердих предметів по ударному механізму дії, якими могли бути затиснуті в кулак руки сторонньої людини, по давності виникнення вкладаються у час події, яка відбувалася 02.05.2016 р., потягли за собою розлад здоров`я строком до 6-ти днів і за цією ознакою, згідно з п.2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р., кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я. Дії ОСОБА_1 кваліфікуються за ч.1 ст. 125 КК України, а саме нанесення умисного легкого тілесного ушкодження.

Із наданого суду висновку експерта Ужгородського міжрайонного відділення судово-медичної експертизи № 393, проведеної із 05.05.2016 р. по 13.05.2016 р., убачається, що на момент судово-медичного обстеження на тілі гр. ОСОБА_2 виявлено тілесні ушкодження у вигляді синців на шкірних покривах верхньої повіки правого ока, тильної поверхні правої та лівої кісті, нижньої третини правого та лівого передпліччя по передній поверхні, середньої третини правого плеча по передній поверхні, синця спини зліва в області лопатки, на фоні якого розташоване садно; ушитої рани тім`яно-потиличної ділянки голови зліва. Згідно з даними медичної довідки з нейротравмопункту ОКЦНН у позивача виявлено: «Забійна рана потиличної ділянки голови. Забій м`яких тканин спини». Указані тілесні ушкодження могли виникнути внаслідок дії тупих твердих предметів по ударному механізму дії (синці обличчя та верхніх кінцівок), якими могли бути затиснуті в кулак руки сторонньої людини з послідуючим ударянням задньою поверхнею тіла (ушитої рани тьмяно-потиличної ділянки голови зліва, синця спини зліва, в області лопатки, на фоні якого розташоване садно) об тупі тверді предмети (бетонна стіна) в результаті падіння, після надання тілу прискорення, при цьому їй було нанесено не менше шести локальних ударів в обличчя та верхніх кінцівках. По давності виникнення тілесні ушкодження вкладаються у час події, яка мала місце 02.05.2016 р., і не суперечать обставинам справи.

Частиною першою статті 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Частиною 1 статті 1168 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Як зазначено у ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Шкода, завдана потерпілому внаслідок кримінального правопорушення, компенсується йому за рахунок Державного бюджету України у випадках та порядку, передбачених законом.

Як роз`яснено у п.9 постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Згідно з частиною шостою статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Суд першої інстанції при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди врахував глибину душевних страждань, завданих ОСОБА_2 , наявність перешкод у реалізації своїх життєвих планів, а також вимоги розумності та справедливості, у зв`язку з чим дійшов правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Висновок місцевого суду щодо визначеного розміру моральної шкоди є правильним, законним і справедливим. Суд обґрунтовано керувався засадами розумності, виваженості та справедливості.

Зазначене узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, висловленим у постанові від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц (провадження № 14-538цс19).

Також у вказаній постанові зроблено висновок про те, що «[…] визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення».

Стягуючи з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 20000 грн. у відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції, правильно виходив із доведеності та обґрунтованості позовних вимог. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд врахував характер та обсяг моральних страждань, яких зазнала позивач, і виходив із засад розумності, виваженості та справедливості. Апеляційній суд погоджується із висновками суду першої інстанції у частині вирішення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди.

Довід апеляційної скарги про те, що судом не було враховано факт наявності конфлікту між колишнім подружжям, які проживали в незареєстрованому шлюбі, а саме позбавлення відповідача житла, не заслуговує на увагу, оскільки наявність спору між сторонами стосовно поділу житлового будинку не дає відповідачеві індульгенції завдавати позивачу тілесні ушкодження.

Наведені в апеляційній скарзі доводи в частині вирішення вимоги про відшкодування моральної шкоди загалом зводяться до незгоди з висновками суду стосовно встановлених обставин справи, містять посилання на докази, що були предметом дослідження й оцінки судом, та, переважно, спрямовані на переоцінку доказів у справі.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) викладено правовий висновок про те, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено як статтями 58, 59, 212 ЦПК України у попередній редакції 2004 року, так і статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України у редакції від 03 жовтня 2017 року.

Однакове застосування закону забезпечує загальнообов`язковість закону, рівність перед законом та правову визначеність у державі, яка керується верховенством права. Єдина практика застосування законів поліпшує громадське сприйняття справедливості та правосуддя, а також довіру до відправлення правосуддя.

Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, правильно застосував матеріальний закон і вирішив спір відповідно до вимог чинного законодавства.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому не можуть бути взяті до уваги.

Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із урахуванням наведеного, апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.1, 375, 381-384, п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу адвоката Бойко Богдана Богдановича в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2.Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 11 жовтня 2022 року залишити без змін.

3.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду.

4.Повне судове рішення складено 26 грудня 2022 р.

Судді: