справа № 361/3213/22
провадження № 2-з/361/121/22
УХВАЛА

27 липня 2022 року м. Бровари

Суддя Броварського міськрайонного суду Київської області Дутчак І.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

в с т а н о в и в :

У липні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства Страхова компанія Провідна (далі ПрАТ СК Провідна) про відшкодування майнової та моральної шкоди, пені, інфляційних втрат і трьох процентів річних від простроченої суми, у якому, зокрема, просить стягнути на його користь з ПрАТ СК Провідна майнову шкоду, пеню, інфляційні втрати та три проценти річних від простроченої суми за несвоєчасне відшкодування шкоди і витрати за проведену експертизу в загальному розмірі 119989 грн. 89 коп. та моральну шкоду в розмірі 50000 грн.

Разом із позовною заявою ОСОБА_1 подав до суду заяву про забезпечення цього позову, у якій він просить накласти арешт на грошові кошти ПрАТ СК Провідна врозмірі 169989 грн. 89 коп., що належать останньому та знаходяться на рахунку в АТ Правекс Банк, код банку 23510137, рахунок НОМЕР_1 .

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексом заходів забезпечення позову.

У ч. 2 ст. 149 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом і формою заява про забезпечення позову повинна відповідати вимогам ст. 151 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено зокрема: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Пленум Верховного Суду України у п. п. 1, 4 постанови Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову від 22 грудня 2006 року № 9 роз`яснив, що єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та мають бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийнято на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Умовою застосування заходів для забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду про задоволення позову та повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини його звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Всупереч зазначеним нормам позивач ОСОБА_1 у заяві про забезпечення позову не обґрунтував необхідність вжиття заходів забезпечення позову, які він просить суд застосувати, в чому саме існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду в разі задоволення судом його позову, не подано доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування заходу забезпечення позову, зокрема, що відповідач вчиняє дії, які у подальшому призведуть до уникнення виконання рішення суду, у разі задоволення позову, заява містить лише припущення заявника щодо вказаних обставин. Посилання позивача на те, що в країні нестабільна економічна ситуація, що вже призвело до того, що багато страхових компаній зникли та продовжують зникати, не виконуючи взятих на себе зобов`язань, не є достатньою підставою для вжиття судом заходів забезпечення позову.

Згідно із ч. 6 ст. 151 ЦПК України до заяви про забезпечення позову додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно до підпункту 4 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір за подання до суду заяви про забезпечення позову, яка подається фізичною особою, сплачується судовий збір у сумі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що на день подачі заяви про забезпечення позову складає 496 грн. 20 коп.

Всупереч вимогам ч. 6 ст. 151 ЦПК України позивачем ОСОБА_1 документи, що підтверджують сплату ним судового збору у встановлених порядку і розмірі до заяви про забезпечення позову не додано.

Виходячи з наведеного, слід дійти висновку, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову вимогам, встановленим ст. 151 ЦПК України, не відповідає.

За змістом ч. 10 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

На підставі викладеного вище, керуючись ст. ст. 4, 5, 13, 151, 153, 259, 260, 263 ЦПК України,

п о с т а н о в и в :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову повернути заявникові.

Роз`яснити заявнику, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню до суду із заявою, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Київської апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя Дутчак І. М.