Справа №: 343/1852/22
Провадження №: 6/0343/20/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2022 року м. Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

судді Монташевич С. М.,

з участю: секретарів судового засідання - Шикор Г.В., Оленяк С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Долинського районного суду Івано-Франківської області заяву ОСОБА_1 , подану його представником - адвокатом Магей Іваном Васильовичем, про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню,

за участю: представника Долинського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) - Борис Ю.Б.,

В С Т А Н О В И В:

представник ОСОБА_1 - адвокат Магей І.В. направив на адресу суду заяву, в якій просить визнати виконавчий документ - постанову Закарпатської митниці № 4236/30500/19 від 22.11.2019 щодо стягнення з боржника ОСОБА_1 в користь держави штрафу в сумі 393050,70 грн - таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з порушенням стягувачем строку його пред`явлення до примусового виконання, а також на час розгляду судом поданої заяви зупинити виконання за вказаним виконавчим документом.

Свої вимоги мотивує тим, що 22 листопада 2019 року в.о. заступника начальника Закарпатської митниці ДФС було винесено постанову 4236/30500/19 у справі про порушення митних правил, відповідно до якої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано

винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 Митного Кодексу України, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі триста

відсотків несплаченої суми митних платежів - на суму 393050,70 гривень.

Постановою державного виконавця Долинського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Борис Ю.Б. від 05.10.2022 відкрито виконавче провадження № 69987034 з примусового виконання виконавчого документа - вищевказаної постанови.

Постанову про відкриття виконавчого провадження № 69987034 вважають незаконною, а виконавчий документ - таким, що не підлягає виконанню, з огляду на таке.

За приписами ст. 536 Митного кодексу України, яка встановлює давність виконання постанови митного органу про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил, визначено, що не підлягає виконанню постанова митного органу про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження", виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Оскільки строк пред`явлення виконавчого документа - постанови Закарпатської митниці № 4236/30500/19 від 22.11.2019 - до примусового виконання минув 23.02.2020, тому постанова державного виконавця від 05.10.2022 про відкриття виконавчого провадження №69987034 винесена в порушення положень ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», тобто за спливом трьох місячного строку пред`явлення виконавчого документа, тому є незаконною.

В порушення приписів п. 2 ч. 4 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець Борис Ю.Б. вказаний виконавчий документ не повернула стягувачу без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення в зв`язку з пропущенням встановленого законом строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.

За таких обставин постанова Закарпатської митниці № 4236/30500/19 від 22.11.2019 є такою, що не підлягає виконанню.

В судове засідання, призначене на 10 листопада 2022 року, заявник - боржник ОСОБА_1 та представник, який від його імені подав заяву, не з`явилися. Перший подав клопотання про відкладення розгляду його заяви у зв`язку з необхідністю проведення заміни представника (а.с. 25). Другий також був повідомлений про призначене судове засідання шляхом направлення на його електронну адресу, зазначену ним в заяві про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, копії ухвали про прийняття заяви до розгляду від 01.11.2022 (а.с. 24). Будь-яких заяв, клопотань на адресу суду не скеровував.

В судове засідання, призначене на 23 листопада 2022 року, заявник - боржник ОСОБА_1 не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про розгляд справи, що підтверджується розпискою про отримання рекомендованого поштового відправлення (а.с. 53). Будь-яких заяв, клопотань не подавав.

07 грудня 2022 року заявник - боржник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився. Клопотав про відкладення розгляду його заяви, оскільки, у зв`язку з поганим станом здоров`я дружини, зобов`язаний поїхати в Чехію (м. Клецани), де вона перебуває з трьома їхніми дітьми і не може здійснювати догляд за ними (а.с. 52). При цьому, будь-яких підтверджуючих вказаних у заяві обставин доказів не надав.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 432 ЦПК України, суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви.

Враховуючи те, що заява про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, надійшла на адресу суду ще 31 жовтня 2022 року. Перше судове засідання було призначене в межах десятиденного строку. Однак за клопотанням заявника, розгляд заяви було відкладено для надання можливості останньому залучити до розгляду справи іншого представника, про що він клопотав. Проте в наступні судові засідання, які вийшли за межі встановленого ЦПК України строку, але призначалися судом з метою забезпечення можливості реалізації заявником права на доступ до правосуддя, останній не з`являвся, хоча не був позбавлений можливості клопотати про свою участь в судовому засіданні за межами приміщення суду, не заявляв клопотання про обов`язкову свою участь, не забезпечив участь представника, який також не був позбавлений можливості брати участь у розгляді заяви в режимі відеоконференції, будь-яких доказів поважності неявки до суду не надав, тому суд розцінює такі дії як зловживання своїми процесуальними правами, які призводять до порушення розумних строків розгляду справи.

Суд наголошує, що вимога про розумний строк покладає на суд обов`язок розглянути і вирішити справу без невиправданих зволікань, що дасть можливість надати особі своєчасний захист її прав, свобод та інтересів. Строк розгляду і вирішення справи може вважатися розумним, якщо судовий захист правам особи надано своєчасно. Важливою гарантією права на справедливий судовий розгляд є розгляд справи упродовж «розумного строку», що гарантує ст. 6 Європейської конвенції. Вказана гарантія підкреслює важливість того, що правосуддя повинно здійснюватися без затримок, які можуть підірвати його ефективність та довіру до нього.

Окрім цього, суд вказує, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

При цьому Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" (п. 35) зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

З огляду на викладене, враховуючи те, що десятиденний строк розгляду заяви минув ще 10 листопада 2022 року, неявка боржника не є перешкодою для її розгляду, суд приходить до переконання про можливість розгляду справи за відсутності заявника в межах викладених ним у заяві доводів.

В судовому засіданні представник Долинського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Борис Ю.Б. заперечила проти задоволення заяви, просила відмовити у її задоволенні, на обгрунтування чого надала письмові пояснення (а.с. 26-27). Свою позицію мотивує тим, що, згідно з даними ЄРСР, боржник у 2019 році звертався до суду з адміністративним позовом до Закарпатської митниці ДФС, в якому оскаржував постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про порушення митних правил (справа № 308/14246/19, номер судового провадження: 2-а/308/883/19). Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області своєю ухвалою від 27 червня 2022 року позовну заяву боржника до Закарпатської митниці ДФС залишив без задоволення.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 535 МК України, постанова митного органу про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил підлягає виконанню після закінчення строку оскарження, зазначеного у статті 529 цього Кодексу.

27 червня 2022 року набрала законної сили постанова по справі про порушення митних правил №4236/30500/19 від 22.07.2019, тому, згідно зі ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», строк пред`явлення її до виконання протягом трьох місяців до 27.09.2022.

Згідно з ч. 6 ст. 124 ЦК України, строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здані на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку.

Відповідно до супровідного листа Закарпатської митниці від 13.09.2022 та конверта зі поштовим штемпелем від 14.09.2022, стягувач подав постанову №4236/30500/19 від 22.11.2019 у встановлений законом строк пред`явлення до виконання.

Представник Закарпатської митниці не з`явився, хоча про час, день та місце розгляду заяви був повідомлений у встановленому законом порядку, шляхом направлення ухвали про прийняття заяви до розгляду від 01.11.2022 на електронну адресу митниці (а.с. 23), а також шляхом направлення згаданої ухвали з додатками поштовим рекомендованим повідомленням, яке отримане, про що свідчить відповідна розписка (а.с. 51). Будь-яких заяв, клопотань на адресу суду від нього не надходило.

Суд, вислухавши представника виконавчої служби, дослідивши матеріали заяви та надані учасниками справи письмові докази, дійшов таких висновків.

Як встановлено у судовому засіданні, 22 листопада 2019 року Закарпатською митницею ДФС винесено постанову в справі про порушення митних првил № 4236/30500/19 від 22.11.2019, якою громадянина України ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України, та накладено стягнення у вигляді штрафу розміром триста відсотків несплаченої суми митних платежів - на суму 393050,70 гривень (а.с. 3-7).

Як вказала у судовому засіданні представник виконавчої служби, Черваком М.Б. оскаржувалась вищевказана постанова, однак позов останнього залишено без розгляду, на підтвердження чого надала роздруківки з ЄДРСР, а саме ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області про відкриття провадження у адміністративній справі від 18.12.2019 та ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області про залишення позову без розгляду від 27.06.2022, винесених у справі № 308/14246/19 (провадження 2-а/308/883/19) (а.с. 29, 30).

Згідно з даними, які містяться в ЄРДР, ухвала Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.06.2022 у справі № 308/14246/19 набрала законної сили 27 червня 2022 року (а.с. 55-59).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження", виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Враховуючи те, що постанова в справі про порушення митних првил № 4236/30500/19 від 22.11.2019, якою громадянина України ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України, та накладено стягнення у вигляді штрафу розміром триста відсотків несплаченої суми митних платежів - на суму 393050,70 гривень, яка оскаржувалась в судовому порядку, набрала законної сили 27.06.2022, тому, як вказала представник ВДВС, строк пред`явлення вказаної постанови до виконання до 27.09.2022.

В порядку виконання ст. 540 МК України, ч. 1 ст. 308 КУпАП, з врахуванням ухвали Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.06.2022 у справі № 308/14246/19 Закарпатська митниця 14.09.2022 направила поштовим зв`язком постанову №4236/30500/19 від 22.11.2019 до Долинського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), на що вказує супровідний лист № 7.7-20-03/19/6786 від 13.09.2022 та відповідний штемпель з поштового відправлення (а.с. 31, 32).

05 жовтня 2022 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання постанови № 4236/30500/19 від 22.11.2019, на що вказує відповідна постанова про відкриття виконавчого провадження № 69987034 (а.с. 12, 28). Також 05.10.2022 державним виконавцем у рамках виконавчого провадження № 69987034 винесені постанови про стягнення виконавчого збору, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та про арешт майна боржника (а.с. 8, 10, 13), які направлені боржнику (а.с. 14), а також здійснено виклики останнього (а.с. 9, 11).

Натомість заявник вважає, що виконавчий документ прийнято до примусового виконання з пропуском строку, що є незаконним, у зв`язку з чим він просить визнати постанову митниці такою, що не підлягає виконанню.

Відповідно до вимог ст. 432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

З системного аналізу вказаної норми слідує, що визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню, в порядку ст. 432 ЦПК України може тільки суд, який видав виконавчий документ.

Як встановлено вище, виконавчий документ, який заявник просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виданий Закарпатською митницею.

Так, постанова митниці, відповідно до глави 73 Митного кодексу України, є виконавчим документом. Однак, виконавчий документ, який у своїй заяві просить визнати таким, що не підлягає виконанню, не є тим виконавчим документом, на який поширюється дія ст. 432 ЦПК України, оскільки такий виконавчий документ виданий не судом, а митним органом.

Відповідно до ч. 1 ст. 529 Миткого кодексу України, постанова митниці у справі про порушення митних правил може бути оскаржена до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, або до місцевого загального суду як адміністративного суду в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.

Відтак законодавство передбачає можливість звернення особи до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, або до міцевого загального суду як адміністративного суду про оскарження постанови митного органу про порушення митних правил. Натомість заявник звертається з заявою про визнання виконавчого документа - постанови митного органу - таким, що не підлягє виконанню, що не передбачено ст. 432 ЦПК України.

Крім того заявник вказує, що постанова державного виконавця про відкриття виконавчого провадження є незаконною, оскільки ним прийнято до примусового виконання виконавчий лист поза межати строку пред`явлення його до виконання, що свідчить про те, що фактично заявник оскаржує дії державного виконавця. Однак суд зазначає, що, якщо він вважає, що його права порушено діями державного виконавця, то він не позбавлений права звертатися до органу державної виконавчої служби чи до суду про оскарження рішень, дій чи бездіяльності такого виконавця, у тому числі щодо відкриття виконавчого провадження поза межами строку пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

При цьому, суд враховує, що, відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку, незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку, що у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, слід відмовити.

На підставі викладеного, ст. 432 ЦПК України, ст. 529 МК України, керуючись ст. 259, 260 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена учасниками справи в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня складення повного тексту ухвали.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали буде складено до 12 грудня 2022 року.

Суддя: С.М.Монташевич

Повний текст ухвали складено 12 грудня 2022 року.