ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/9164/16-ц Номер провадження 22-ц/814/1666/22Головуючий у 1-й інстанції Андрієць Д.Д. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Обідіної О.І.,

суддів: Бутенко С.Б., Прядкіної О.В.

секретаря Владімірова Р.В.

адвоката Шершня Ю.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Шершня Юрія Сергійовича на ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 17 травня 2022 року, в складі судді Андрієць Д.Д., дата виготовлення повного тексту ухвали не зазначена за заявою представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Шершня Юрія Сергійовича про ухвалення додаткового рішення про розподіл витрат на професійну правничу допомогу у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 27 квітня 2022 року на підставі п. 3 ч.1 ст. 255 ЦПК України закрито провадження по справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В зв`язку з закриттям провадження, з огляду на норми ч. 5 ст. 142 ЦПК України, яка визначає право відповідача заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат внаслідок необґрунтованих дій позивача, адвокат Шершень Ю.С. звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення та стягнення з банку 30250 грн. витрат понесених на професійну правничу допомогу.

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 17 травня 2022 року відмовлено в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення.

Відмова в постановленні додаткового рішення в частині розподілу судових витрат вмотивована недоведеністю відповідачем необґрунтованих дій позивача з приводу пред`явлення позову, що виключає задоволення вимоги про стягнення з позивача понесених відповідачем витрат по справі.

Не погодившись з ухвалою суду, адвокат Шершень Ю.С. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу скасувати та постановити нове судове рішення про стягнення з банку понесених по справі витрат на правничу професійну допомогу розмірі 30250 грн.

Вказує, що суд встановивши тотожність позові і наявність судового рішення за аналогічними позовними вимогами, закрив провадження у справі, помилково дійшовши висновку про відсутність необґрунтованих дій позивача, оскільки банк, знаючи про існування рішення суду між сторонами, повторно подав повністю тотожний позов, змусивши сторону відповідача доводити безпідставність таких дій та захищати свої права за допомогою адвоката.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку про часткове її задоволення.

Згідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п.п. 3. 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 17 травня 2022 року відмовлено в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення.

Відмовляючи в ухваленні додаткового рішення, суд першої інстанції виходив з того, що представником відповідача заява про ухвалення додаткового рішення не містить посилань на необґрунтованість дій позивача, пов`язаних з пред`явленням позову, не доведено в ході розгляду справи недобросовісність дій позивача внаслідок повторного пред`явлення аналогічного позову, що виключає задоволення вимоги про стягнення з позивача понесених відповідачем витрат на правову допомогу.

Колегія суддів не може погодитесь з вказаним висновком з огляду на наступне.

Згідно до ч. 5 ст. 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Тобто процесуальний закон передбачає можливість в разі закриття провадження по справі компенсувати понесені відповідачем витрати по справі в разі доведення необґрунтованості дій позивача.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 27 квітня 2022 року закрито провадження по справі за позовом АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Роз`яснено, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Повернуто АТ КБ «Приватбанк» сплачений судовий збір в сумі 8375,36 грн., що внесений згідно платіжного доручення BOK38B0VNK від 18.11.2016.

Закриваючи провадження по справі, суд встановив, що 18.01.2016 Автозаводським районним судом м. Кременчука вже було ухвалено заочне рішення по справі № 524/7376/15ц за аналогічним позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, яким з відповідача було стягнуто заборгованість за кредитним договором №PLCRGK00000015 від 10.10.2006 року в розмірі 27234,54 дол. США, що в еквіваленті згідно офіційного курсу НБУ станом на 13.08.2015 становить 599432, 24 грн. Судове рішення набрало законної сили 10.03.2016.

Із змісту заочного рішення від 18.01.2016 вбачається, що стягнута судом заборгованість в розмірі 27234,54 дол. США складається в тому числі із заборгованості за кредитом в розмірі 21683,77 дол. США та відсотками.

Між тим, підставами для повторного звернення до суду в листопаді 2016 року з позовом про стягнення заборгованості були заявлені тотожні вимоги про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором №PLCRGK00000015 від 10.10.2006 в розмірі 21683,77 дол. США.

Таким чином, вже після набрання судовим рішенням про стягнення кредитної заборгованості законної сили, на протязі того ж 2016 року банк повторно звертається з аналогічним позовом про стягнення з ОСОБА_1 кредитної заборгованості по тому самому договору кредиту, з тими самими тотожними вимогами, у зв`язку з чим суд першої інстанції при вирішенні питання про закриття провадження констатував повну тотожність повторно заявлених банком вимог по справі 524/9164/16 ц вимогам в справі 524/7376/15-ц.

Ухвалу про закриття провадження по справі з підстав п.3 ч.1 ст. 255 ЦПК України сторони не оскаржували і вона набрала законної сили.

Між тим, внаслідок пред`явлення в листопаді 2016 року аналогічного позову про стягнення заборгованості відповідач ОСОБА_1 з метою захисту своїх інтересів уклав договір з адвокатом Шершень Ю.С., який на підставі ордеру приймав участь у справі, був присутній в судових засіданнях, складав заяву про перегляд заочного рішення, надавав суду процесуальні клопотання та доводив наявність підстав для закриття провадження по справі.

Таким чином, внаслідок повторного пред`явлення банком позову про стягнення заборгованості, відповідач ОСОБА_1 з метою свого захисту вчиняв дії, в здійснені яких в нього не було б потреби в разі відсутності відкритого провадження по справі за тотожними вимогами банку.

Саме повторне звернення банку з вимогами про стягнення кредитної заборгованості, яка вже була стягнута відповідним судовим рішенням, яке на час пред`явлення позову, перебувало на стадії примусового виконання, свідчить про недобросовісність дій позивача, які змусили реагувати відповідача та шукати професійного захисту адвоката, а відтак понесені ним витрати підлягають компенсації відповідно до положень ч.5 ст. 142 ЦПК України.

Згідно ч.6 ст. 142 ЦПК України у випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем завлено вимогу щодо компенсації понесених ним судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 30250 грн.

Адвокатом долучено до клопотання про компенсацію судових витрат на професійну правничу допомогу договір про надання правничої допомоги, акт прийому-передачі наданих послуг до Договору про надання правової допомоги від 15.11.2021 з описом виконаних робіт та визначеною грошовою сумою гонорару - 30250 грн., свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до положень пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За положеннями частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Враховуючи складність справи, її тривалість, реальну участь в ній адвоката та фактичний обсяг наданих ним адвокатських послуг, колегія суддів приходить до висновку про наявність достатніх правових підстав для компенсації відповідачу за рахунок позивача витрат на правничу допомогу в розмірі 10000 грн., що буде відповідати критерію співмірності, визначеному положеннями ст. 137 ЦПК України.

За вказаних обставин, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду першої інстанції як постановлена з порушенням норм процесуального права скасуванню, з ухваленням нового судового рішення в порядку ч.5 ст. 142 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч.1 п.2, 376 ч. 1 п. п. 3, 4, 382, 383, 384 ЦПК України колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Шершня Юрія Сергійовича задовольнити частково.

Ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 17 травня 2022 року скасувати та постановити з цього питання нове рішення, яким стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 витрати понесені на професійну правничу допомогу в сумі 10000 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено14 липня 2022 року.

Судді : Обідіна О.І. Бутенко С.Б. Прядкіна О.В.