Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" липня 2022 р. Справа153/712/22

Провадження2/153/120/22-ц

Ямпільський районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді Гаврилюк Т. В.

за участю секретаря судового засідання Поліш Н. А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Ямпільського районного суду Вінницької області у місті Ямпіль Могилів-Подільського району Вінницької області

цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю. Свої вимоги мотивує наступним: він є власником житлового будинку по АДРЕСА_1 . В даному житловому будинку зареєстрована його колишня дружина ОСОБА_2 , яка більше двох років в будинку не проживає. Від шлюбу із ОСОБА_2 у них є спільний син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Шлюб із відповідачем було розірвано. Син ОСОБА_3 проживає разом із ним та знаходиться на його утриманні та вихованні. Позивачу відомо, що ОСОБА_2 перебуває на роботі за кордоном та інколи спілкується з їхнім сином по телефону. Реєстрація відповідача перешкоджає йому використовувати своє право власності на житло. Вважаючи свої права порушеними, позивач просить суд визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим будинком по АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, подав до суду письмову заяву за вхід.№3574 від 13.07.2022, в якій просить суд справу слухати в його відсутність, з позовними вимогами згоден, просить позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Відповідно до п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України якщо учасник справи був належним чином повідомлений про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі неявки в судове засідання учасника справи без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Заяви, клопотання: заява позивача про проведення судового засідання без його участі.

Інші процесуальні дії у справі: відкриття провадження у справі, про що постановлено ухвалу окремим процесуальним документом.

Судом встановлені такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини:

Із досліджених письмових доказів, судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві власності належить житловий будинок по АДРЕСА_1 (копія договору дарування житлового будинку від 30.03.2007 року, повідомлення Ямпільського РБТІ (а.с.10-12).

З копії домової книги на житловий будинок по АДРЕСА_1 встановлено, що ОСОБА_2 зареєстрована в даному житловому будинку з 18 липня 2008 року (а.с.13-15).

З копії рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 07 жовтня 2020 року справа №153/1222/20 встановлено, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано (а.с.16-18).

З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в м.Ямпіль Вінницької області народився ОСОБА_3 , батьками якого є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.21).

З копії судового наказу Ямпільського районного суду Вінницької області від 04 травня 2022 року справа №153/465/22 встановлено, що з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.19-20).

З копії акта обстеження матеріально-побутових умов сім`ї №91 від 01 квітня 2022 року встановлено, що ОСОБА_2 зареєстрована в житловому будинку по АДРЕСА_1 та більше двох років за вказаною адресою не проживає, неповнолітній син ОСОБА_3 знаходиться на утриманні батька (а.с.23-24).

Дослідивши усі письмові докази, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні правовідносини з приводу володіння, користування та розпорядження житловим будинком, яка належить позивачу на праві власності.

Згідно із ч.1 ст.81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст.77-80 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до частини першої статті 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право та відновлення становища, яке існувало до порушення.

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Судом встановлено, що позивач на законних підставах, а саме: на праві власності володіє житловим будинком АДРЕСА_1 . У вказаному житловому будинку зареєстрована його колишня дружина відповідач ОСОБА_2 , яка відсутня в житлі позивача без поважних причин понад два роки, не веде спільне господарство, її особисте майно у будинку відсутнє, остання не бере участі в утриманні житла.

Вказані обставини знайшли своє підтвердження дослідженими письмовими доказами, які не суперечать між собою.

Відповідно до ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод - кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Правова позиція Європейського суду з прав людини, відповідно до п.1 ст.8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод (далі Конвенція), яка гарантує кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла.

Відповідно до ч.4 ст.41 Конституції України право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч.1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Згідно ст.317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст.ст.386, 391 ЦК України власник має право звертатися до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст.ст.319, 321, 391 ЦК України - власник житла має право вимагати усунення будь яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права.

При цьому судом врахована Правова позиція Верховного Суду України, висловлена у Постанові від 16 листопада 2016 року, справа №6-709цс16, відповідно до якої визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивачів права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

За таких обставин, коли права власників порушені, власники майна мають право вимагати усунення перешкод у здійсненні ними права користування та розпорядження своїм майном, суд приходить до висновку, що позивач правомірно вимагає усунення будь-яких порушень його прав, в даному випадку шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Відповідно до положень ч.ч.1,3 ст.89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог та оцінюючи усі докази в їх сукупності, беручи до уваги доводи позивача ОСОБА_1 щодо способу відновлення його прав на житлове приміщення, суд приходить до висновку, що порушене право позивача підлягає поновленню шляхом визнання відповідача таким, що втратила право користування житловим приміщенням. Суд вважає вказаний спосіб захисту прав позивача обґрунтованим у цьому спорі, оскільки відповідач ОСОБА_2 відсутня в житлі позивача без поважних причин понад два роки, і відсутні докази про наявність домовленості між нею та власником цього житла - позивачем.

Оскільки право позивача на належне йому житло порушене, відновлення цього права можливе шляхом усунення перешкод у користуванні позивачем житловим будинком, який розташований по АДРЕСА_1 , а саме: шляхом визнання відповідача такою, що втратила право користування вказаним житловим будинком.

З урахуванням наведеного, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги ОСОБА_1 і має підстави для їх задоволення.

Оскільки позовні вимоги позивача задоволено у повному обсязі, судові витрати, понесені позивачем і документально підтверджені квитанцією №25 від 20.06.2022 року у сумі 992 грн. 40 коп., за правилами ст.141 ЦПК України підлягають відшкодуванню із відповідача.

Керуючись ст.41 Конституції України, ст.ст.11, 141, 258-265 ЦПК України, ст.ст.15, 16, 29, 319, 321, 391, 405 ЦК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю - задовольнити.

Усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , належним йому житловим будинком АДРЕСА_1 , шляхом визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , такою, що втратила право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

Стягнути з визнання ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок понесених ним судових витрат по оплаті судового збору .

Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Вінницького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Т.В. Гаврилюк