П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2022 року місто Київ

Єдиний унікальний номер справи 755/19270/21

Номер провадження 22-ц/824/7108/2022

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Вербової І.М., суддів Невідомої Т.О., Нежури В.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 21 грудня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Галагана В.І., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2021 року ОСОБА_2 звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 19 січня 2018 року у справі № 755/13620/17 стягнуто з позивача на користь відповідача аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 06 вересня 2017 року та до досягнення дитиною повноліття.

Скаржник зазначає, що на час звернення з даною позовною заявою до суду у позивача змінився сімейний стан, а саме, ним було укладено шлюб із ОСОБА_4 , від якого вони мають трьох неповнолітніх дітей. Дружина позивача з серпня 2019 року перебуває у декретній відпустці, у зв`язку з чим, позивач є єдиною особою у його сім`ї, яка працює та фінансово забезпечує сім`ю. При цьому, рівень доходів позивача, не змінився.

Крім того, на виконання рішення Дарницького районного суду міста Києва від 02 березня 2012 року позивач разом із відповідачем сплачують кредитну заборгованість, що також впливає на матеріальний стан сім`ї позивача, тому останній вимушений звернутись з даним позовом до суду.

Заочним рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 21 грудня 2021 року (а.с. 47-52) позовні вимоги ОСОБА_2 , задоволено, зменшено розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , присуджений за рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 19 січня 2018 року, встановивши розмір аліментів у виді 1/8 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання даним рішенням суду законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням суду, 22 лютого 2022 року ОСОБА_1 направила апеляційну скаргу у якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просила заочне рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 21 грудня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову, відмовити; стягнути з позивача судовий збір.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що середньомісячний дохід відповідача складає 43 355 грн. 60 коп. Судовим наказом Дарницького районного суду міста Києва від 01 грудня 2021 року з позивача на користь ОСОБА_4 , з якої останній перебуває у шлюбі та проживає однією сім`єю, стягуються аліменти у розмірі половини заробітку (доходу) боржника, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину та не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 30 листопада 2021 року і до досягнення старшою дитиною повноліття. Зазначене свідчить про створення позивачем штучних умов для зменшення розміру стягуваних на користь скаржника аліментів. Таким чином, за вказаним рішенням, виходячи із середнього заробітку позивача - 43 355 грн. 60 коп., троє дітей та дружина позивача з якими він проживає, будуть отримувати по 7 225 грн. 93 коп. на кожну дитину, а скаржник буде отримувати аліменти за рішенням суду у сумі 5 419 грн. 45 коп.

Скаржник зазначає, що згідно декларації позивача про доходи за 2020 рік, останній задекларував власні кошти у сумі 570 000 грн., кошти дружини у сумі 200 000 грн.. та автомобіль марки Volkswagen вартістю 176 396 грн. При цьому, у зв`язку з невиконанням позивачем зобов`язань по сплаті кредиту за вищевказаний автомобіль, придбаний сторонами у шлюбі, відкрито два виконавчі провадження та на майно відповідача накладено арешт. Вказаний автомобіль було відчужено позивачем за відсутності згоди позивача, а кошти від його відчуження не були витрачені в інтересах його доньки ОСОБА_3 . Крім того, скаржнику та позивачу на праві власності належить квартира у яку, останній за відсутності дозволу скаржника, вселив квартирантів та отримує прибуток.

Скаржник вважає, що відносно матеріального становища позивача та можливості сплачувати ним аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , свій висновок зробив Київський апеляційний суд у постанові від 13 вересня 2021 року у справі № 755/13620/17, яка не була досліджена судом першої інстанції під час ухвалення оскаржуваного рішення.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 18 травня 2022 року, відкрито апеляційне провадження за поданою апеляційною скаргою, надано строк для подачі відзиву.

Відзиву подано не було.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 18 травня 2022 року закінчено проведення підготовчих дій, призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження, без повідомлення осіб, які брали участь у справі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та письмові докази у їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Виходячи зі змісту частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із зміни сімейного стану позивача, який має нову сім`ю, в якій у позивача народилось ще троє малолітніх дітей, які також потребують додаткових матеріальних витрат, що є законодавчо визначеними підставами для зменшення встановленого рішенням суду розміру аліментів, ураховуючи рівність права всіх дітей позивача на матеріальне забезпечення.

Колегія суддів погоджується з вищевказаним висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Судом встановлено, що рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 19 січня 2018 року у справі № 755/13620/17 (а.с. 24-27), яке постановою Київського апеляційного суду від 13 вересня 2021 року (а.с. 28-30) залишено без змін, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання малолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 06 вересня 2017 року і до дитиною повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

02 червня 2017 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 укладено шлюб (а.с. 06) від якого подружжя має трьох малолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 08), ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 09), ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 10).

Згідно витягу з Наказу Державної податкової служби від 10 серпня 2021 року № 220-вб, ОСОБА_4 , головному державному ревізору-інспектору відділу організації регіональної, міжрегіональної та міжвідомчої взаємодії з питань податкових ризиків управління моніторингу податкових ризиків Департаменту управління ризиками, надано відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 10 серпня 2021 року по 15 червня 2024 року або до фактичного виходу на роботу. (а.с. 11).

Постановою приватного виконавця від 01 жовтня 2021 року у ВП № 66933317, звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи ОСОБА_2 у розмірі 20 % до виплати загальної суми боргу 548 650 грн. 19 коп. (а.с. 18-19).

Згідно розрахункового листа начальника управління матеріально-технічного забезпечення та експлуатації майна, дохід ОСОБА_2 за серпень 2021 року становить 45 534 грн. 07 коп., за вересень 2021 року 45 534 грн. 07 коп., за жовтень 2021 року 38 998 грн. 64 коп. (а.с. 20)

Судовим наказом Дарницького районного суду міста Києва від 01 грудня 2021 року у справі № 753/24474/21, стягуються з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання доньок ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_7 , у розмірі половини заробітку (доходу) боржника, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 30 листопада 2021 року і до досягнення старшою дитиною повноліття (а.с. 43)

Згідно Відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Ѕ частина квартири АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_2 (а.с. 64)

Згідно декларації ОСОБА_2 за 2020 рік, останній працює у Державній податковій службі України на посаді начальника управління. ОСОБА_2 має грошовий вклад у банку у сумі 570 000 грн., а його дружина має вклад у банку у сумі 200 000 грн. Заробітна плата ОСОБА_2 за вказаний рік становила 438 378 грн. (а.с. 67-81).

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частинами першою та другою статті 27 Конвенції встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч.ч. 1-3 ст. 181 СК України).

Частиною першою статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: зміни і сімейного, і матеріального стану. Однак зміна сімейного стану є самостійною, не залежної від зміни матеріального стану, підставою для зміни розміру аліментів.

Аналогічний правовий висновок висловлений Верховним Судом у постанові від 21 липня 2021 року у справі № 691/926/20 (провадження № 61-7627св21).

Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_2 вказував на те, що в нього змінився його сімейний стан у зв`язку з чим виросли витрати на утримання членів сім`ї.

Так, з матеріалів справи вбачається, що рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 19 січня 2018 року у справі № 755/13620/17, яке постановою Київського апеляційного суду від 13 вересня 2021 року залишено без змін, стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання малолітньої доньки - ОСОБА_3 , аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 06 вересня 2017 року і до дитиною повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Судовим наказом Дарницького районного суду міста Києва від 01 грудня 2021 року у справі № 753/24474/21, стягуються з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання доньок ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_7 , у розмірі половини заробітку (доходу) боржника, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 30 листопада 2021 року і до досягнення старшою дитиною повноліття.

З вказаного вбачається, що на даний час у позивача на утриманні перебуває четверо дітей, а саме, ОСОБА_3 від першого шлюбу, та ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_7 від іншого шлюбу.

В свою чергу, доказів на підтвердження покращення матеріального становища позивача, матеріали справи не містять.

Таким чином, враховуючи рівність права всіх дітей позивача на їх матеріальне забезпечення, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності підстав для зменшення розміру аліментів які стягуються з позивача на користь відповідача на утримання їх спільної доньки ОСОБА_3 з 1/3 частини до 1/8 частини з усіх видів його заробітку (доходу).

В свою чергу, у разі відмови позивачу у задоволенні позову, сукупний розмір аліментів, що стягуються з нього на утримання його четверо дітей у примусовому порядку, значно перевищуватиме відрахування, встановлені ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження». Крім того, розмір аліментів на утримання ОСОБА_3 , буде значно більше за розмір аліментів, які підлягають стягненню на утримання доньок позивача від іншого шлюбу - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_7 , що є недопустимим.

Отже, суд першої інстанції, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Посилання скаржника на те, що можливості сплачувати позивачем аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 у розмірі 1/3 частини усіх його видів заробітку (доходу), не спростовує висновки суду першої інстанції, оскільки після прийняття зазначеної постанови, матеріальне становище ОСОБА_2 , змінилося, що підтверджується судовим наказом виданим Дарницького районного суду міста Києва від 01 грудня 2021 року у справі № 753/24474/21.

Посилання скаржника на відчуження позивачем транспортного засобу, не свідчить про покращення у нього матеріального становища.

Посилання скаржника на створення позивачем штучних умов для зменшення розміру аліментів, є припущеннями останньої, які не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами.

Посилання скаржника на те, що позивач має додатковий прибуток від оренди квартири, не підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. Так, згідно акту від 02 вересня 2021 року у квартирі АДРЕСА_1 проживають квартиранти, разом з тим, доказів на підтвердження того, що позивач отримує від цього прибуток, матеріали справи не містять. Крім того, відповідач не позбавлена можливості вирішення питання щодо спільного майна сторін в установленому законом порядку.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції та не впливають на законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення.

Колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування оскаржуваного судового рішення, як і не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення залишити без змін, як таке, що ухвалене з вірним застосуванням норм матеріального та процесуального права, є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -залишити без задоволення.

Заочне рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 21 грудня 2021 року- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Суддя-доповідач: І.М. Вербова

Судді: Т.О. Невідома

В.А. Нежура