Справа № 345/517/22
Провадження № 22-ц/4808/742/22
Головуючий у 1 інстанції Онушканич В. В.
Суддя-доповідач Томин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючої Томин О.О.,

суддів: Бойчука І.В., Пнівчук О.В.,

за участю секретаря Максимів Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Служби у справах дітей Калуської міської ради на рішення Калуського міськрайонного суду, ухвалене суддею Онушканичем В.В. 5 квітня 2022 року в м. Калуші, повний текст якого складено 6 квітня 2022 року, у справі за позовом Служби у справах дітей Калуської міської ради в інтересах неповнолітнього ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав,

в с т а н о в и в:

У лютому 2022 року Служба у справах дітей Калуської міської ради в інтересах неповнолітнього ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав відносно її сина ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідач, яка є матір`ю ОСОБА_1 , ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, веде аморальний спосіб життя.

Так, працівники Служби у справах дітей спільно із працівниками сектору ювенальної превенції Калуського РВП ГУНП неодноразово здійснювали візити за місцем проживання дитини, а саме: 16.07.2021 року, 20.07.2021 року, 05.11.2021 року, 25.11.2021 року, під час яких було виявлено, що дитина залишалася сама вдома або із співмешканцем матері. В помешканні брудно, поламаний посуд, відсутні продукти харчування. Зі слів сусідів ОСОБА_2 зловживає алкогольними напоями, не здійснює відповідного догляду за дитиною.

При цьому син відповідача, щодо якого просять позбавити її батьківських прав, має діагноз легка розумова відсталість, значні відхилення у поведінці, які потребують догляду та лікування. З 02.12.2021 року його було влаштовано в ургентному порядку в КНП «Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я Івано-Франківської обласної ради», а з 30.12.2021 року - у КП «Залучанський дитячий будинок-інтернат», де він і перебував на час звернення до суду з даним позовом.

За останні місяці неповнолітній ОСОБА_1 тричі влаштовувався працівниками служби у справах дітей спільно із працівниками сектору ювенальної превенції Калуського РВП до КНП «ПОК ЦП ЗІ-ФОР» м. Івано-Франківськ: 18.10.2021 року, 06.11.2021 року та 02.12.2021 року.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Служба у справах дітей Калуської міської ради вирішено за доцільне позбавити відповідача батьківських прав відносно її сина ОСОБА_1 .

Таким чином, враховуючи інтереси неповнолітнього ОСОБА_1 та з метою його захисту, Служба у справах дітей Калуської міської ради просила позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно її сина ОСОБА_1 .

Рішенням Калуського міськрайонного суду від 05.04.2022 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Служба у справах захисту дітей Калуської міської ради подала апеляційну скаргу. Вважає дане рішення незаконним та необгрунтоавним, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що суд першої інстанції не надав змоги Службі у справах дітей Калуської міської ради в судовому засіданні висловити свою позицію та захистити законні права та інтереси неповнолітнього ОСОБА_1 , що є грубим порушенням, хоча заява представника заявника про перенесення розгляду справи була подана завчасно.

Вказує, що всі фактори, як кожен окремо, так і сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини, свідоме нехтування своїх батьківських обов`язків.

Так, син відповідача ОСОБА_1 з 02.12.2021 року був влаштований в ургентному порядку в КНП «Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я Івано-Франківської обласної ради», а з 30.12.2021 року - у КП «Залучанський дитячий будинок-інтернат». Однак мати ОСОБА_2 з 30.12.2021 року не виявляла бажання забрати його додому, хоча б на свята. За останні місяці 2021 року ОСОБА_1 тричі влаштовувався працівниками Служби у справах дітей спільно з працівниками Сектору ювенальної превенції Калуського РВП до КНП «Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я Івано-Франківської обласної ради».

Відповідно до Акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 02.12.2021 року неповнолітній ОСОБА_1 залишається без догляду, мати дитини вдома відсутня. Наведене було виявлено і працівниками Служби у справах дітей, які неодноразово відвідували його за місцем проживання. Зі слів співмешканця відповідача ОСОБА_3 мати дитини вдома відсутня, а він не має коштів та бажання утримувати її сина, який крім того ж поводить себе агресивно. Зі слів сусідів встановлено, що мати ОСОБА_2 зловживає спиртними напоями, не здійснює відповідного догляду за дитиною.

Працівниками Служби у справах дітей також неодноразово проводились профілактичні бесіди з відповідачем щодо виховання та утримання її сина, однак давали тільки короткотривалий результат. Також щодо неї неодноразово були складені адміністративні протоколи та притягнуто до адмінвідповідальності за ухилення від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо виховання неповнолітнього ОСОБА_1 . А відповідно до виписки медичної карти останнього він має значні відхилення у поведінці, які потребують лікування та догляду.

Зазначає, що мати ОСОБА_2 не забезпечує дитині належного харчування, догляду, лікування, не спілкується в достатньому обсязі, не створює умов для отримання освіти, що негативно впливає на її фізичний та духовний розвиток. Інші її діти з 2011 року також перебували на обліку Служби у справах дітей за критерієм ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків. При цьому ОСОБА_2 притягалась і до кримінальної відповідальності. Однак це жодного результату не дало, вона і наділі веде аморальний спосіб життя.

Вважає, що зазначені обставини є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав відносно сина ОСОБА_1 .

Просить оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

В судовому засіданні апеляційного суду представник Служби у справах захисту дітей Калуської міської ради - Бідюк Т.М. вимоги апеляційної скарги підтримала.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_4 щодо задоволення апеляційної скарги заперечили, просили рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з таких підстав.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Статтею 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається із матеріалів справи, що згідно копії Свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 27.04.2007 року ОСОБА_5 є матір`ю ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 5).

Відповідно до повідомлення Калуського відділу ДРАЦС у Калуському районі від 03.12.2021 року №1988/6-16/544 згідно запису акту про народження ОСОБА_1 відомості про батька зареєстровано відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (а.с. 6).

За змістом Виписки із медичної карти ОСОБА_1 , направлення на стаціонарне лікування у закладі з надання психіатричної допомоги від 29.11.2021 року йому виставлено основний діагноз: легка розумова відсталість, значні відхилення у поведінці, які потребують догляду та лікування (а.с. 15, 16).

Наказом Служби у справах дітей Калуської міської ради №70/01-07 від 19.07.2021 року неповнолітнього ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 взято на облік як дитину, яка опинилася у складних життєвих обставинах, за підставою проживання у сім`ї, у якій батьки ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків (а.с. 7).

Згідно копії Довідки Управління «Центр надання адміністративних послуг» від 23.07.2021 року №517576 ОСОБА_1 зареєстрований за адресою матері - АДРЕСА_1 (а.с. 8).

З копії Акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 16.07.2021 року вбачається, що відносин в сім`ї неприязні, одинока матір ОСОБА_2 не працює, зі слів сусідів зловживає алкогольними напоями, неналежним чином виконує батьківські обов`язки. Проведено профілактичну бесіду щодо належного виконання батьківських обов`язків по відношенню до сина ОСОБА_1 . Попереджено про відібрання дитини, позбавлення батьківських прав, а також про адміністративну та кримінальну відповідальність за неналежне виконання батьківських обов`язків (а.с. 10).

Згідно копії Акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 20.07.2021 року в квартирі за адресою АДРЕСА_1 за місцем проживання неповнолітнього ОСОБА_1 в наявності одяг, взуття, продукти харчування. Однак приміщення потребує ремонту. Зі слів сусідів встановлено, що ОСОБА_2 зловживає алкогольними напоями, не виконує рекомендації лікарів щодо лікування сина ОСОБА_1 . З нею проведено профілактичну бесіду щодо належного виконання батьківських обов`язків по відношенню до сина ОСОБА_1 ; попереджено про відібрання дитини та позбавлення батьківських прав, а також про адміністративну та кримінальну відповідальність за неналежне виконання своїх батьківських обов`язків (а.с. 11).

З копії Акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 05.11.2021 року вбачається, що в квартирі за місцем проживання неповнолітнього ОСОБА_1 брудно, поламаний посуд, відсутні продукти харчування. Матері вдома не було, згодом вона пояснила, що боїться залишатися з сином, бо в нього агресивна поведінка, жила в іншого чоловіка (а.с. 12).

Відповідно до копії Акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 25.11.2021 року на час візиту матір ОСОБА_1 - відповідач ОСОБА_2 перебувала вдома у тверезому стані, зі слів чоловіка з дому більше не відлучається, алкогольні напої не вживає, в помешканні прибрала, є продукти харчування. Син охайний, поводиться спокійно (а.с. 13).

Згідно копії Акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 02.12.2021 року ОСОБА_2 з 26.11.2021 року відсутня вдома. Зі слів вітчима неповнолітній ОСОБА_1 поводиться агресивно, просить їжу у магазинах, на час візиту комісії зняв одяг та залишався голим. Вітчим зазначив також, що коштів утримувати дитину в нього немає, просив забрати його у дитячий заклад (а.с. 9).

Відповідно до листа Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області від 10.12.2021 року ОСОБА_2 21.07.2021 року, 22.10.2021 року, 08.12.2021 року притягалася до адміністративної відповідальності за ухилення від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо виховання свого неповнолітнього сина ОСОБА_1 , залишення його вдома без нагляду в стані психотичного збудження, внаслідок чого він бродягував вулицями міста. Рекомендовано Службі у справах дітей Калуської міської ради з метою недопущення настання трагічних наслідків розглянути питання щодо позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав (а.с. 14).

11.01.2022 року Органом опіки та піклування Служби у справах дітей Калуської міської ради винесено Висновок про доцільність позбавлення ОСОБА_6 батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 17-18).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що в матеріалах справи відсутні об`єктивні та безсумнівні докази свідомого нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками відносно сина ОСОБА_1 . Враховуючи, що позбавлення батьківських прав, тобто природних прав, наданих батькам щодо дитини на її виховання, захист її інтересів та інших прав, які виникають із факту кровної спорідненості з дитиною, є крайнім заходом впливу, необхідність та пропорційність застосування такого за обставин цієї справи не доведено. Суд вважав за доцільне попередити відповідача про необхідність змінити ставлення до виконання нею своїх батьківських обов`язків.

Апеляційний суд погоджується із такими висновками з огляду на наступне.

У статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною сьомою статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Частиною першою статті 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Згідно зі статтею 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини.

У пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 (зі змінами) «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків.

Відповідно до частини шостої статті 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Апеляційний суд вважає правильним висновок суду першої інстанції, що висновок Органу опіки та піклування Служби у справах дітей Калуської міської ради від 11.01.2022 року №01-23/16 щодо можливості позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно її сина ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 був прийнятий без участі відповідача, на підставі документів, наданих позивачем, та в цілому не відповідає праву дитини на спілкування з матір`ю.

Також суд правильно врахував, що відповідач щодо позбавлення її батьківських прав заперечує та бажає брати участь у вихованні та матеріальному забезпеченні дитини, що свідчить про її інтерес до сина, а відсутність фінансових можливостей створити належні матеріальні умови для проживання дитини не може свідчити про свідоме ухилення від виконання батьківських обов`язків.

В судовому засідання апеляційного суду відповідач ОСОБА_2 також просила не позбавляти її батьківських прав.

Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і поклавши на органи опіки та піклування контроль.

Таким чином, хоч з матеріалів справи вбачається, що відповідач дійсно не в повній мірі виконувала свої батьківські обов`язки відносно сина ОСОБА_1 , однак відсутні об`єктивні та безсумнівні докази свідомого нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. А враховуючи, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про можливість, не позбавляючи відповідача батьківських прав, попередити її про необхідність змінити ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, про те, що суд першої інстанції не надав змоги Службі у справах дітей Калуської міської ради надати пояснення в судовому засіданні та захистити законні права та інтереси неповнолітнього ОСОБА_1 , не заслуговують на увагу, оскільки в матеріалах справи наявна також заява представника позивача про розгляд справи в їх відсутності. Також судом вірно враховано, що позивач є юридичною особою, яка має змогу забезпечити за необхідності представлення в суді її інтересів, а її позиція викладена в позовній заяві.

Інші доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції також не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Долучений до апеляційної скарги вирок Калуського міськрайонного суду від 25.11.2011 року стосується інших дітей ОСОБА_2 та іншого періоду.

З огляду на викладене апеляційну скаргу Служби у справах дітей Калуської міської ради слід залишити без задоволення, а рішення Калуського міськрайонного суду від 05.04.2022 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Служби у справах дітей Калуської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Калуського міськрайонного суду від 5 квітня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуюча: О.О. Томин

Судді: І.В. Бойчук

О.В. Пнівчук

Повний текст постанови складено 15 липня 2022 року.