ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/5238/21 Номер провадження 22-ц/814/4652/22Головуючий у 1-й інстанції Даценко В.М. Доповідач ап. інст. Кузнєцова О. Ю.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.

суддів: Гальонкіна С.А., Карпушина Г.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 02 серпня 2022 року, постановлене суддею Даценко В.М.

по справі за позовом Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Лубнигаз" до ОСОБА_1 про зобов?язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2021 року АТ «Оператор газорозподільної системи «Лубнигаз» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про зобов`язання вчинити дії, а саме не перешкоджати та допустити представників АТ «Лубнигаз» до лічильника природнього газу за адресою АДРЕСА_1 для заміни (облаштування) приладу обліку засобами дистанційної передачі даних за рахунок Оператора ГРМ.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що на обліку Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Лубнигаз», як споживач газифікованого об`єкту та отримувач послуг розподілу природного газу за адресою: АДРЕСА_1 , перебуває абонент ОСОБА_1 з персональним ЕІС-кодом 56ХМ28А35990405Т.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2475 від 16.12.2020 року затверджено План розвитку газорозподільної системи АТ «Лубнигаз» на 2021-2031 роки та джерела його фінансування, згідно Додатку визначено витрати на встановлення лічильників з пристроями передавання інформації з лічильників у побутових споживачів.

Таким чином, НКРЕКП через прийняття відповідних нормативно-правових актів встановлює обов`язок для всіх споживачів щодо дотримання правил споживання газу, у т. ч. щодо обов`язку споживача з облаштування приладів обліку засобами дистанційної передачі даних, в той час, як АТ «Лубнигаз» в особі Оператора ГРМ на виконання цих нормативних актів здійснює заходи з організації та облаштування вузлів обліку природного газу засобами дистанційної передачі даних.

Неодноразово листами вих. № 1590 від 30 серпня 2021 року та вих. № 2048/1 від 13 грудня 2021 року ОСОБА_1 повідомляли, що впроваджується по вул. Київська, Круглицька, Вернадського, Автомобільна, Вишнева, Генерала Тупікова, Новаківська та прилеглі провулки автоматизований облік природного газу.

Роботи включають повну заміну газових лічильників на сучасні, які щодобово передають свої показники до диспетчерської служби підприємства. Усі роботи ведуться АТ «Лубнигаз» за власні кошти.

16.12.2021 року працівники АТ «Лубнигаз» з`явилися до будинку відповідача по АДРЕСА_1 з метою заміни лічильника із дистанційною передачею даних. Однак, ОСОБА_1 відмовив в доступі до об`єкта, внаслідок чого представники АТ «Лубнигаз» не здійснили заміни лічильника із дистанційною передачею даних, тому нова система не працює, чим завдає збитки АТ «Лубнигаз».

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 02 серпня 2022 року позов Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Лубнигаз» до ОСОБА_1 про зобов`язання вчинити певні дії задоволено.

Зобов`язано ОСОБА_1 не перешкоджати та допусти представників АТ «Лубнигаз» до лічильника природного газу за адресою АДРЕСА_1 для заміни (облаштування) приладу обліку засобами дистанційної передачі даних за рахунок Оператора ГРМ.

Рішення суду мотивоване тим, що оскільки відповідач є побутовим споживачем природного газу, а Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг встановлює обов`язок для всіх споживачів щодо дотримання правил споживання газу, у тому числі щодо обов`язку споживача з облаштування приладів лічильника засобами дистанційного передавання даних, тому позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1 просив скасувати його та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що суд першої інстанції неправильно розтлумачив норми Кодексу газорозподільних систем та інші норми чинного законодавства щодо відсутності заборони використовувати прилади обліку природного газу, придбаний за власний рахунок. Окрім того, в матеріалах справи відсутня документація, що підтверджує якість продукції, кваліфікацію осіб, які мають проводити роботи щодо заміни (облаштування) приладу обліку прородного газу засобами дистанційної передачі даних.

Від Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Лубнигаз» до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому просило рішення місцевого суду залишити без змін, а скаргу без задоволення.

Відзив мотивований тим, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку щодо обов`язку споживача не перешкоджати Оператору ГРМ у здійсненні заходів щодо вдосконалення обліку природного газу для точності виміру обсягів розподілу та споживання природного газу, що передбачено пп.3 п. 7.4 розділу VII Типового договору. Зазначено, що з 01.07.2015 АТ «Лубнигаз», як оператор ГРМ, на підставі ліцензії з розподілу природного нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ газу здійснює виключно діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою. Однією з основних функцій Оператора ГРМ є забезпечення комерційного обліку природного газу, у тому числі приладового в ГРМ, тому якість продукції та кваліфікацію працівників забезпечує Оператор ГРМ, оскільки це є безпосередньою сферою його відповідальності.

Від ОСОБА_1 до суду надійшла відповідь на відзив, в якій вказано, що НКРЕКП встановлює обов`язок споживача природного газу щодо встановлення лічильника, проте вибір продукції, товару та послуги є правом споживача, що передбачено Законом України «Про захист прав споживача». Також вказав, що позивачем не приведено жодної норми чинного законодавства яка зобов`язує його отримувати продукцію невідомого походження та допускати у його власне домоволодіння невідомих йому осіб, таким чином його, як споживача, було позбавлено права на вибір продукції, в тому числі приладу обліку природного газу.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення ухвалене у справі не відповідає вказаним вимогам.

Як встановлено місцевим судом, Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Лубнигаз» є оператором ГРМ та здійснює ліцензовану діяльність з розподілу природного газу.

ОСОБА_1 є побутовим споживачем природного газу та власником будинку розташованого за адресою АДРЕСА_1 .

Постановою національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг далі - НКРЕКП) № 2475 від 16.12.2020 року затверджено план розвитку газорозподільної системи АТ «Лубнигаз» на 2021-2031 роки та джерела його фінансування, згідно додатку визначено витрати на встановлення лічильників з пристроями передавання інформації з лічильнків у побутових споживачів.

Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Лубнигаз» листами вих. № 1590 від 30 серпня 2021 року та вих. № 2048/1 від 13 грудня 2021 року ОСОБА_1 повідомляли, що впроваджується по вул. Київська, Круглицька, Вернадського, Автомобільна, Вишнева, Генерала Тупікова, Новаківська та прилеглі провулки автоматизований облік природного газу та запропоновано йому безкоштовно встановити лічильник із дистанційною передачею даних у його помешканні (а.с. 6-7).

16.12.2021 року працівники АТ «Лубнигаз» з`явилися до будинку відповідача по АДРЕСА_1 , з метою заміни лічильника із дистанційною передачею даних. Однак, ОСОБА_1 відмовив в доступі до житла, внаслідок чого представники АТ «Лубнигаз» не здійснили заміни лічильника.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції прийшов до висновку, що ОСОБА_1 , як споживач природного газу, зобов`язаний дотримуватися правил споживання газу, у тому числі щодо обов`язку споживача з облаштування приладів лічильника засобами дистанційного передавання даних.

Колегія суддів не погоджується з даним висновком місцевого суду з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

У відповідності до ст. 30 Конституції України кожному гарантується недоторканість житла. Не допускається проникнення до житла чи іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Статтею 32 Конституції України передбачено, що ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Місцевий суд своїм рішенням фактично надав доступ позивачу до житла відповідача належно невмотивувавши своє рішення та не оцінивши законність втручання, наявність легітимної мети та дотримання принципу пропорційності.

У відповідності до частини 1 статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Правовідносини між газорозподільними підприємствами та споживачами природного газу (населенням) врегульовано Законом України «Про захист прав споживачів», Законом України «Про ринок природного газу», Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2494, а також договорами про приєднання споживача до газорозподільної системи.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» споживачі природного газу - фізичні особи (населення), фізичні особи - підприємці та юридичні особи, які відповідно до договору користуються послугами з газопостачання та використовують природний газ для приготування їжі, опалення, підігріву води, а також як паливо або сировину.

27 липня 2015 року набрали чинності Правила постачання природного газу, затверджені Постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2496, та зареєстровані в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1382/27827, а також Кодекс газорозподільних систем, затверджений постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року за № 2494, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1379/27824.

Постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) від 30 вересня 2015 року № 2500 та № 2498 було затверджено Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам і Типовий договір розподілу природного газу (дата набрання чинності вищевказаних постанов НКРЕКП 1 грудня 2015 року).

Згідно з пунктами 1.1, 1.3 розділу І Типового договору № 2498 цей Типовий договір розподілу природного газу є публічним, регламентує порядок та умови переміщення природного газу з метою фізичної доставки оператором ГРМ обсягів природного газу, які належать споживачам (їх постачальникам), до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи.

Цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов цього договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього договору, яку в установленому порядку оператор ГРМ направляє споживачу інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього договору, та/або сплата рахунка оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу.

Факт приєднання відповідача до умов Типового договору розподілу природного газу, підтверджено, оскільки ОСОБА_1 отримував послуги постачання природного газу та здійснював оплату за послуги розподілу природного газу 23.03.2021 в розмірі 1000 грн. та 17.04.2021 в розмірі 1 000 грн.

З метою отримання та реєстрації достовірної інформації про обсяги і якість природного газу під час його транспортування, розподілу, постачання, зберігання та споживання здійснюється приладовий облік природного газу (частина перша статті 18 Закону України "Про ринок природного газу").

Розділом V Типового договору № 2498 врегульовано порядок обліку природного газу, що передається споживачу.

У пункті 5.1 цього розділу вказано, що облік (у тому числі приладовий) природного газу, що передається оператором ГРМ та споживається споживачем на межі балансової належності об`єкта споживача, здійснюється відповідно до вимог Кодексу ГРМ.

Відповідно до пункту 5.5 розділу V Типового договору № 2498 споживач, що є побутовим, який за умовами цього договору розраховується за лічильником газу, зобов`язаний щомісяця станом на 01 число місяця знімати фактичні показання лічильника газу та протягом п`яти календарних днів (до 05 числа включно) надавати їх оператору ГРМ в один із таких способів: 1) через особистий кабінет на сайті оператора ГРМ; 2) за телефоном; 3) шляхом зазначення показань у сплаченому рахунку (квитанції абонентської книжки) оператора ГРМ; 4) на електронну адресу.

У разі неотримання до 06 числа місяця, що настає за розрахунковим, показань лічильника та за умови, що лічильник газу не оснащений засобами дистанційної передачі даних, фактичний об`єм розподілу та споживання природного газу по споживачу за розрахунковий період визначається оператором ГРМ на рівні планового місячного об`єму споживання на відповідний період, що розраховується виходячи з групи споживання споживача та його середньорічного об`єму споживання природного газу за останні 12 календарних місяців. Якщо за підсумками наступного місяця споживач своєчасно надасть показання лічильника газу, формування об`єму розподілу та споживання природного газу за період зазначеного місяця здійснюється з урахуванням наданих показань.

Оператор ГРМ має право здійснювати контрольні зняття показань лічильника природного газу споживача.

Відповідно до протоколу 051 АТ «Лубнигаз» від 30.01.2020 вхідного контролю лічильника газу побутового, встановлено, що лічильник G4 № 11656848, 2018 року виготовлення, що належить ОСОБА_1 придатний до експлуатації не потребує ремонту. 31.01.2020 згідно акту монтажу побутового лічильника, працівниками ПАТ «Лубнигаз» в домоволодінні за адресою АДРЕСА_1 , у абонента ОСОБА_1 було змонтовано вищевказаний лічильник газу (а.с. 22). Відомості про непридатність цього лічильника в матеріалах справи відсутні.

Згідно з частиною першою статті 5 Закону України «Про захист прав споживачів» держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я і життєдіяльності.

За змістом статті 21 цього Закону права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення.

Разом з тим відповідно до однозначних приписів частини сьомої статті 319 та частини другої статті 321 ЦК України обмеження права власності можуть бути запроваджені виключно законом.

Тобто з урахуванням положень абзацу другого частини другої статті 4 ЦК України такі обмеження можуть бути встановлені виключно нормативно-правовим актом, що має юридичну силу закону України. Зазначене кореспондується із приписами пункту 7 частини першої статті 92 Конституції України, відповідно до яких правовий режим власності визначається виключно законами України.

Згідно зі статтею 19 Конституції України правовий порядок в Україні грунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. При цьому органи державної влада та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, односторонні дії газорозподільної організації щодо встановлення (заміни) лічильника газу без згоди на це власника будинку слід кваліфікувати як протиправні, оскільки порушують право приватної власності та приписи Закону України «Про захист прав споживача».

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем не надано суду відомостей, які підтверджують якість лічильника, що мав бути встановлений у володінні ОСОБА_1 , а відтак твердження що ця продукція є якісною є припущенням.

Аналогічно, не підтверджено належними та допустимими доказами заподіяння позивачу шкоди внаслідок відмови відповідача змінити лічильник. Розмір заподіяної шкоди позивачем не доведений.

Згідно із ч. ч. 1-3 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення (п.п. 113,114 постанови Великої Палати Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 522/9893/17).

Враховуючи викладене, оцінюючи докази наявні в матеріалах справи в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог АТ «Лубнигаз», тому апеляційна скарга ОСОБА_1 є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

За правилами частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі відмови у позові на позивача.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що ОСОБА_1 є особою з інвалідністю 2 групи і відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, тому судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції у сумі 3405 грн. підлягає стягненню з Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Лубнигаз" на користь держави.

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч. 1 п. 2, 376, ч. 3, 4, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 02 серпня 2022 року скасувати.

У задоволені позову Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Лубнигаз" до ОСОБА_1 про зобов?язання вчинити певні дії відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Лубнигаз" на користь держави судовий збір в розмірі 3405 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий О.Ю. Кузнєцова

Судді С.А. Гальонкін

Г.Л. Карпушин