З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 листопада 2022 року
справа № 638/2079/22
провадження № 2/638/3535/22
Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді - Яковлевої В.М.,
за участю секретаря судового засідання - Федорова О.В.,
учасники справи:
відповідач - ОСОБА_2 ,
третя особа - Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, про визначення місця проживання дитини,
14 лютого 2022 року представник ОСОБА_1 - адвокат Полякова Вікторія Вікторівна звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, про визначення місця проживання дітей.
Позовна заява мотивована тим, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності позивачеві ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 28 травня 2010 року, реєстровий № 1188, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Тимченко Т.В., що підтверджується довідкою з реєстру прав власності на нерухоме майно.
Як вбачається з довідки від 07 лютого 2022 року, наданої Департаментом реєстрації Харківської міської ради, в зазначеній квартирі зареєстровані наступні особи: ОСОБА_1 - позивач; ОСОБА_2 - відповідачка; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - син сторін у справі; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - дочка сторін у справі.
21 вересня 2007 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено шлюб. Після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка - Довгий , прізвище дружини - Довгий .
Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 08 червня 2017 року у справі № 638/7123/17. Після розірвання шлюбу прізвище дружини змінити на дошлюбне « ОСОБА_2 ».
Від шлюбу сторони мають двох дітей: малолітню ОСОБА_4 та неповнолітнього ОСОБА_3 .
Згідно свідоцтва про народження (повторне) серії НОМЕР_1 , виданого 10 грудня 2019 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби ХМУЮ, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , актовий запис 949. Батьками є ОСОБА_1 та ОСОБА_2
Згідно свідоцтва про народження (повторне) серії НОМЕР_2 , виданого року 10 грудня 2019 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби ХМУЮ, ОСОБА_4 народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 , актовий запис 2638. Батьками є ОСОБА_1 та ОСОБА_2
Як зазначено в рішенні суду від 08 червня 2017 року, подружжя дійшло згоди про те, що місцем проживання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до досягнення ними вісімнадцяти років є місце проживання батька за адресою: АДРЕСА_2 . Сторони домовились, що на батька покладаються всі обов`язки з догляду та повне матеріальне забезпечення дітей; на мати покладаються обов`язки сприяти батьку у догляді за дітьми, піклуватися про здоров`я та проведення дозвілля дітей, брати участь у вихованні дітей, забезпечити їм достатній рівень освіти, а також спільно організовувати та проводити святкування днів народжень дітей та інших свят. Цей факт підтверджується договором між батьками щодо догляду, матеріального забезпечення та визначення місця проживання дитини, укладеного 08 вересня 2016 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Черкашиною Г.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 494.
З моменту припинення шлюбних відносин відповідачка проживає окремо від дітей. Батько не забороняє і ніколи не забороняв бачитися дітям з матір`ю, проте вона не виявляє такого бажання протягом останніх майже п`яти років. Вона не піклується про дітей, про їх здоров`я, не бере участі у їх вихованні, не цікавиться їх освітнім рівнем, тобто повністю самоусунулась від своїх батьківських обов`язків та від виконання умов договору укладеного батьками дітей 08 вересня 2016 року.
На даний час батько дітей, усвідомлюючи свою особисту відповідальність за виховання та піклування про дітей, створення для них належних соціально-побутових умов проживання, збереження психічного та фізичного здоров`я вважав за необхідне визначити місце проживання їхніх спільних дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за його місцем проживання.
Позивач - батько дітей в повній мірі взяв на себе участь у вихованні та житті дітей, турбується про здоров`я дітей, створив комфортні умови для розвитку, проводить свій вільний час разом із дітьми, завжди присутній на батьківських зборах, класних та шкільних заходах, є приватним підприємцем, має стабільний достатній дохід, характеризується позитивно, для дітей створені усі необхідні умови для проживання. Вважає, що саме проживання сина та дочки з батьком відповідає їх інтересам, оскільки діти дуже прив`язаний до нього, він в подальшому не буде чинити перешкод матері у спілкуванні з дітьми та отримання піклування матері.
У той же час їх прихильність до батька підтверджена і наданими доказами, а саме: Довідкою № 01-15/64-22 від 09 лютого 2022 року, наданою «Міською дитячою поліклінікою № 4» ХМР з якої вбачається, що поліклініку діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відвідували у супроводі батька або бабусі, які забезпечували належний догляд за дітьми, виконували всі медичні рекомендації та турбувалися про стан здоров`я дітей. Діти знаходяться під наглядом лікарів-фахівців означеної поліклініки з народження, мешкають за адресою: АДРЕСА_2 .
Довідкою №01-17/159 від 07 лютого 2022 року, наданою «Авторською школою Бойка», якою повідомляється, що батько ОСОБА_1 , дідусь ОСОБА_8 , бабуся ОСОБА_9 підтримують тісний зв`язок з адміністрацією закладу, приділяють значну увагу здоров`ю, освіті та вихованню дітей, відвідують всі шкільні заходи. За весь період навчання в школі педагогічний колектив не мав нагоди спілкуватися з матір`ю ОСОБА_2 . Оплату за навчання здійснює батько ОСОБА_1 .
Довідкою від 03 лютого 2022 року № 38, наданою КЗ «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 354 ХМР, повідомляється, що ОСОБА_4 відвідувала заклад з 2016 року по 2019 рік. Дитину приводили батько ОСОБА_1 , дідусь ОСОБА_8 , бабуся ОСОБА_9 . Батько брав участь у батьківських зборах, постійно цікавився навчанням та вихованням дитини, приймав консультативну допомогу у вчителя-логопеда, психолога. Мати жодного разу до садку не приходила, дитиною не цікавилась, з вихователями та спеціалістами дошкільного закладу ніколи не спілкувалась.
Діти проживають разом із відповідачем та повністю знаходяться на його утриманні. Він самостійно власними силами матеріально забезпечує, доглядає та виховує неповнолітніх дітей, а також виконує всі інші обов`язки покладені на нього законом.
Позивач вважає, що в інтересах дітей проживати саме з ним, а не з їх матір`ю. Він на цей час має власний бізнес, має стабільний самостійний не малий дохід, яким може у повному обсязі створити всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дітей задовольнити гармонійний розвиток їх особистості в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Крім того, позивач має батьків, які мають змогу доглядати за дітьми у його відсутність, у той час, коли він знаходиться на роботі.
Позивач та діти проживають у комфортабельній трикімнатній квартирі з сучасним ремонтом та обладнанням, де створені всі умови для проживання, виховання та утримання дітей. В цій квартирі також обладнані кімнати для дітей, щоб вони могли мати здоровий сон, навчатися, гратися.
Таким чином, проживання дітей разом із позивачем ОСОБА_1 відповідає їх інтересам. Він має можливість забезпечити їм належні умови проживання, повною мірою займатися вихованням дітей, чого відповідачка забезпечити не в змозі. Разом з тим, він не чинитиме жодних перешкод для спілкування відповідача із дітьми і готовий зі свого боку усіма силами сприяти тому, щоб діти через розлучення батьків не була позбавлення піклування матері. Спиртними напоями позивач не зловживає, не палить.
Враховуючи вищевикладене, позивач просив визначити місце проживання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з батьком ОСОБА_1 .
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 лютого 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовом представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Полякової В.В. до ОСОБА_2 , третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, про визначення місця проживання дітей, за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 27 вересня 2022 року закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, про визначення місця проживання дітей. Призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 10 листопада 2022 року заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Селезень С.В. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, про визначення місця проживання дітей задоволено. Позовну заяву в частині визначення місця проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із батьком ОСОБА_1 залишено без розгляду.
Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином у встановленому законом порядку.
30 листопада 2022 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Селезень С.В. подала через канцелярію суду заяву, в якій просила розглянути справу за відсутності позивача та його представників. Просила позовні вимоги задовольнити та визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із батьком ОСОБА_1 . Проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує.
Відповідачка у судове засідання не з`явилась про час, дату, місце судового засідання була повідомлена своєчасно та належним чином відповідно до вимог статті 128 ЦПК України.
Причини неявки суду не повідомила, будь-яких заяв та клопотань, зокрема про відкладення судового засідання, клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, заяви про розгляд справи за її відсутності, до суду не подала.
Поштове повідомлення про вручення поштового відправлення повернулося з відміткою - адресат відсутній за вказаною адресою.
Пунктом 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України встановлено, що днем вручення судової повістки є, зокрема день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Відповідач, місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи (частина одинадцята статті 128 ЦПК України).
Відповідно до вимог статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.
У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.
Якщо учасник судового процесу повідомляє суду номери телефонів і факсів, адресу електронної пошти або іншу аналогічну інформацію, він повинен поінформувати суд про їх зміну під час розгляду справи.
Положення частини першої цієї статті застосовуються також у разі відсутності заяви про зміну номерів телефонів і факсів, адреси електронної пошти, які учасник судового процесу повідомив суду.
Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
Докази того, що відповідачка на виконання вимог статті 131 ЦПК України повідомляла суд про зміну адреси місцезнаходження, в матеріалах справи відсутні.
Таким чином, відповідачка про дату, час та місце судового засідання була повідомлена належним чином відповідно до вимог пункту 4 частини восьмої, а також частини одинадцятої статті 128 ЦПК України шляхом оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.
Відповідачкою в установлений частиною сьомою статті 178 ЦПК України строк не подано до суду відзив на позовну заяву, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено частиною восьмою статті 178 ЦПК України.
За таких обставин суд вважає, що відповідачка не з`явилась в судове засідання без поважних причин, причини неявки суду не повідомила, про час і місце судового засідання була повідомлена належним чином, відзиву на позовну заяву не подала.
Відповідно до частини четвертої статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до частини першої статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З цього приводу Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, повідомлена належним чином про дату, час і місце розгляду справи відповідачка в судове засідання не з`явилась, відзив на позовну заяву не подала, суд, відповідно до ухвали від 30 листопада 2022 року, постановив розглянути справу за відсутності відповідачки та, зі згоди позивача, провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України.
24 жовтня 2022 року через канцелярію суду подано письмові пояснення директора Департаменту служб у справах дітей О.П. Малько по справі № 638/2079/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дітей.
Зазначив, що у провадженні Дзержинського районного суду м. Харкова перебуває цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дітей. З позовних вимог вбачається, що батько дітей, ОСОБА_1 , просить визначити місце проживання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із ним.
З огляду на зміст частини третьої статті 160 Сімейного кодексу України, питання щодо визначення місця проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Департаментом служб у справах дітей Харківської міської ради не розглядалось, у зв`язку із тим, що ОСОБА_3 вже досяг чотирнадцяти років, та самостійно визначає місце свого проживання.
Вказав, що відповідно до частини п`ятої статті 19 Сімейного кодексу України Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради надає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору між батьками.
Просив розгляд справи провести за відсутності представника органу опіки та піклування. Рішення по справі прийняти з урахуванням наданого висновку.
Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, як кожен окремо так і у їх сукупності, суд доходить таких висновків.
Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.
21 вересня 2007 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено шлюб. Після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка - ОСОБА_1 , прізвище дружини - ОСОБА_2 .
Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 08 червня 2017 року у справі № 638/7123/17. Після розірвання шлюбу прізвище дружини змінити на дошлюбне « ОСОБА_2 ».
Відповідно до змісту рішення суду від 08 червня 2017 року, подружжя дійшло згоди про те, що місцем проживання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до досягнення ними вісімнадцяти років є місце проживання батька за адресою: АДРЕСА_2 . Сторони домовились, що на батька покладаються всі обов`язки з догляду та повне матеріальне забезпечення дітей; на мати покладаються обов`язки сприяти батьку у догляді за дітьми, піклуватися про здоров`я та проведення дозвілля дітей, брати участь у вихованні дітей, забезпечити їм достатній рівень освіти, а також спільно організовувати та проводити святкування днів народжень дітей та інших свят. Цей факт підтверджується договором між батьками щодо догляду, матеріального забезпечення та визначення місця проживання дитини, укладеного 08 вересня 2016 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Черкашиною Г.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 494 (а. с. 18-20).
Від шлюбу сторони мають двох дітей: малолітню ОСОБА_4 та неповнолітнього ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (повторне) серії НОМЕР_3 , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції 10 грудня 2019 року, актовий запис 2638, та копією свідоцтва про народження (повторне) серії НОМЕР_1 , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції 10 грудня 2019 року, актовий запис 949, відповідно. Батьками є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а. с. 15, 16).
Відповідно до Довідки № 01-15/64-22 від 09 лютого 2022 року, наданою «Міською дитячою поліклінікою № 4» Харківської міської ради, поліклініку діти, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відвідували у супроводі батька або бабусі, які забезпечували належний догляд за дітьми, виконували всі медичні рекомендації та турбувалися про стан здоров`я дітей. Діти знаходяться під наглядом лікарів-фахівців означеної поліклініки з народження, мешкають за адресою: АДРЕСА_2 (а. с. 21).
З Довідки № 01-17/159 від 07 лютого 2022 року, наданою «Авторською школою Бойка», вбачається, що батько ОСОБА_1 , дідусь ОСОБА_8 , бабуся ОСОБА_9 підтримують тісний зв`язок з адміністрацією закладу, приділяють значну увагу здоров`ю, освіті та вихованню дітей, відвідують всі шкільні заходи. За весь період навчання в школі педагогічний колектив не мав нагоди спілкуватися з матір`ю ОСОБА_2 . Оплату за навчання здійснює батько ОСОБА_1 (а. с. 22).
Згідно з Довідкою від 03 лютого 2022 року № 38, наданою КЗ «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 354 Харківської міської ради, ОСОБА_4 відвідувала заклад з 2016 року по 2019 рік. Дитину приводили батько ОСОБА_1 , дідусь ОСОБА_8 , бабуся ОСОБА_9 . Батько брав участь у батьківських зборах, постійно цікавився навчанням та вихованням дитини, приймав консультативну допомогу у вчителя-логопеда, психолога. Мати жодного разу до садку не приходила, дитиною не цікавилась, з вихователями та спеціалістами дошкільного закладу ніколи не спілкувалась (а. с. 23).
Відповідно до довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб (довідка про склад сім`ї) від 15 лютого 2022 року за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстровані наступні особи: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , - з 14 січня 2012 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , - з 14 січня 2012 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - з 14 січня 2012 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 10 жовтня 2012 року (а. с. 38).
Директором Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради О.П. Малько надано висновок щодо визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 88-89).
Департаментом служб у справах дітей Харківської міської ради (далі за текстом - Департамент служб) розглянуто питання щодо визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із батьком, ОСОБА_1 .
Під час розгляду та вивчення наданих документів встановлено, що Дзержинському районному суді м. Харкова розглядається цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дітей. Батько дитини - ОСОБА_1 . Мати дитини - ОСОБА_2 .
Батьки дитини перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 08 червня 2017 року шлюб між батьками розірвано.
Малолітня ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована разом із батьками, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , та братом, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_2 . Фактично у квартирі проживає батько із дітьми.
Згідно з інформацією КЗ «Дошкільний навчальний заклад (ясла - садок) №354 Комбінованого типу Харківської міської ради, який ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відвідувала з 2016 по 2019 рік. До садочку дитину приводили та забирали бабуся ОСОБА_9 , дідусь ОСОБА_8 або батько ОСОБА_1 .. Батько дитини завжди брав активну участь у батьківських зборах, приймав консультативну допомогу у вчителя-логопеда ЗДО, психолога. Постійно цікавився навчанням та вихованням дитини. Приймав активну участь у ремонтах, допомагав в придбанні обладнання для групи, яку відвідувала дитина. Мати дитини жодного разу до садку не приходила, дитиною не цікавилась, з вихователями та спеціалістами дошкільного закладу ніколи не спілкувалась.
Згідно з інформацією Харківського приватного навчально - виховного комплексу «Авторська школа Бойка» ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчався в школі з 06 вересня 2018 та вибув 15 вересня 2021 року; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , навчається у 4-І класі з 31 серпня 2018 року по теперішній час. Батько ОСОБА_1 , дідусь ОСОБА_8 , бабуся ОСОБА_9 , підтримують тісний зв`язок з адміністрацією закладу, приділяють значну увагу здоров`ю, освіті та вихованню доньки та онуки. Відвідують всі шкільні заходи, цікавляться справами дитини, класу і школи. За весь період навчання в «Авторській школі Бойка» педагогічний колектив школи не мав нагоди спілкуватись із матір`ю ОСОБА_2 . Оплату за навчання дитини здійснює батько ОСОБА_1 .
Згідно з інформацією КНП «Міська дитяча поліклініка № 4» Харківської міської ради, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходиться під наглядом фахівців закладу з народження. За інформацією, отриманою від лікаря - педіатра, з яким укладена Декларація, про вибір лікаря, що надає первинну медичну допомогу, поліклініку діти відвідують у супроводі батька або бабусі, які забезпечували належний догляд за дітьми, виконували всі медичні рекомендації та турбувались про стан здоров`я дітей.
Згідно з п. 2 нотаріально посвідченого Договору між батьками щодо догляду, матеріального забезпечення та визначення місця проживання дитини від 08 вересня 2016 року укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , місце проживання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до досягнення ними вісімнадцяти років є місце проживання батька, ОСОБА_1 , а саме за адресою: АДРЕСА_2 .
Згідно з нотаріально посвідченою заявою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , він з травня 2016 року проживає разом зі своїм батьком, ОСОБА_1 , та рідною сестрою, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_2 . Мати, ОСОБА_2 , мешкає окремо від них більше ніж останні п`ять років. Батько не забороняє і ніколи не забороняв бачитись ОСОБА_3 із мамою, не створював жодних перешкод у спілкуванні із нею.
Згідно із поясненнями ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , посвідчених консулом Генерального консульства України в Барселоні, Стефанія проживає разом із батьком, ОСОБА_1 , та братом, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою, АДРЕСА_2 , та бажає надалі мешкати разом із батьком.
З`ясувати думку матері, ОСОБА_2 , не виявилось можливим. Місце фактичного проживання матері невідомо.
Питання щодо визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із батьком, ОСОБА_1 , було розглянуто 18 жовтня 2022 на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради на підставі наявних документів.
Відповідно до п. 4, п. 5 статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.
Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Враховуючи викладене вище, керуючись статтями 19, 150, 155, 160, 161 Сімейного кодексу України, рекомендацією Комісії, в інтересах дитини, Департамент служб, як представник органу опіки та піклування, вважав доцільним визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із батьком, ОСОБА_1 (а. с. 88-89).
Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Частиною першою статті 12 цього Закону передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.
Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави -учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Стаття 9 Конвенції про права дитини зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.
Базові положення принципу забезпечення найкращих інтересів дитини покладені в основу багатьох рішень Європейського суду з прав людини, які стосуються застосування статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР.
При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», рішення від 11липня 2017 року у справі «М. С. проти України»).
Аналіз практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.
Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Згідно п. 14 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11, у випадку, коли при розірванні шлюбу в судовому порядку встановлено, що подружжя не досягло згоди про те, з ким із них будуть проживати неповнолітні діти, про порядок та розмір виплати коштів на утримання дітей, дружини (чоловіка), а також про поділ спільного майна подружжя, або буде встановлено, що такої згоди досягнуто, але вона порушує інтереси дітей чи одного з подружжя, суд вирішує зазначені питання по суті одночасно з вимогою про розірвання шлюбу з дотриманням закону, який регулює ці правовідносини.
Згідно з положеннями статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини.
Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.
Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.
Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.
Згідно з положеннями статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.
Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.
Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.
Якщо орган опіки та піклування або суд визнав, що жоден із батьків не може створити дитині належних умов для виховання та розвитку, на вимогу баби, діда або інших родичів, залучених до участі у справі, дитина може бути передана комусь із них.
Якщо дитина не може бути передана жодній із цих осіб, суд на вимогу органу опіки та піклування може постановити рішення про відібрання дитини від особи, з якою вона проживає, і передання її для опікування органу опіки та піклування.
Відповідно до частини першої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.
Відповідно до частини четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.
Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків.
З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини.
Відповідно до статті 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, надалі також - «Конвенція», держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
Пунктом 1 статті 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (частина перша статті 3 Конвенції).
Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою.
Із системного тлумачення статей 3, 9 Конвенції про права дитини, статті 161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.
Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі, й на рівне виховання батьками.
Європейський Суд з прав людини, розглядаючи справу «Хант проти України», вказав, що права дитини мають перевагу над правами батьків.
У рішенні Європейського Суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М.С. проти України» Європейський Суд з прав людини надав визначення «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками.
При цьому Європейський Суд з прав людини зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благонадійним.
На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі у міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосується дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення.
Аналіз вищезазначених норм права дає підстави для висновку, що рівність прав батьків витікає з прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, і у першу чергу повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків.
Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом 04 квітня 2018 року у справі № 756/2109/16-ц, від 21 травня 2020 року у справі № 587/2134/17.
Відповідно до частин першої, другої статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї.
Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.
Разом з тим, згода дитини на проживання з одним з батьків не повинна бути абсолютною для суду, якщо така згода не буде відповідати та сприяти захисту прав та інтересів дитини.
Аналіз практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, насамперед, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.
Визначаючи місце проживання дитини з батьком судом досліджено обставини справи. Враховано висновок Служби у справах дітей Харківської міської ради щодо визначення місця проживання дитини, яким визначено доцільним визначення місця проживання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із батьком ОСОБА_1 . Це питання було розглянуто 18 жовтня 2022 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради на підставі наявних документів.
Судом встановлено фактичні обставини про те, що з моменту припинення шлюбних відносин відповідачка проживає окремо від дітей. Батько не забороняє і ніколи не забороняв бачитися дітям з матір`ю, спілкуватися та брати участь у їх вихованні.
Слід зазначити, що на цей час ОСОБА_3 досяг чотирнадцяти років і, як передбачено чинним законодавством, наділений правом самостійно за власним бажанням прийняти рішення щодо свого місця проживання, тобто самостійно визначає місце свого проживання.
Ухвалою суду позовну заяву в частині визначення місця проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із батьком ОСОБА_1 залишено без розгляду.
Донька сторін станом на цей час досягла десяти років та може приймати участь щодо визначення місця свого проживання шляхом надання особистої прихильності одному з батьків.
Відповідно до витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно ОСОБА_1 на особистої праві приватної власності на підставі договору дарування від 28 травня 2010 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Тимченко Т.В., реєстровий № 1188, належить квартира за адресою: АДРЕСА_2 (а. с. 24).
ОСОБА_1 є фізичною особою - підприємцем, має стабільний та достатній дохід, що підтверджується податковими деклараціями платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця (а. с. 25-37).
Позивач у повній мірі бере участь у вихованні та житті дітей, турбується про здоров`я дітей, створив комфортні умови для розвитку, проводить свій вільний час разом із дітьми, завжди присутній на батьківських зборах, класних та шкільних заходах, характеризується позитивно, є приватним підприємцем, має стабільний та достатній дохід, квартиру, яка належить йому на праві власності. За місцем проживання батька створено всі належні соціально-побутові умови для проживання дитини. Суд вважає, що проживання малолітньої доньки ОСОБА_4 разом із батьком повністю відповідає її інтересам.
При цьому матеріально-побутове забезпечення батьків також ураховується судом, проте не є визначальним, а оцінюється в сукупності з іншими критеріями, зокрема ставленням батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, у тому числі обов`язків щодо виховання дитини, особистою прихильністю дитини до кожного з них, віком дитини, а також з огляду на найкраще забезпечення інтересів дитини.
При визначенні місця проживання ОСОБА_4 разом із батьком суд виходить з найкращих інтересів самої дитини в розумінні ЄСПЛ, зокрема її психологічного стану, ставлення дитини до батьків, стану здоров`я дитини, враховує баланс між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини й обов`язком батьків діяти в її інтересах.
Таким чином, суд доходить висновку про наявність правових підстав для визначення місця проживання малолітньої доньки разом із батьком.
Водночас суд зауважує, що визначення місця проживання дитини з одним із батьків не позбавляє іншого піклуватися про неї, бачитися з нею, спілкуватися, брати участь у її житті, проявляти материнську/батьківську любов.
Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до положень статті 141 ЦПК України.
Згідно з частинами першою та другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При зверненні до суду з позовною заявою ОСОБА_1 сплачено судовий збір у розмірі 992, 40 грн, що документально підтверджено квитанцією № 60912625 від 11 лютого 2022 року (а. с. 2).
Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , то відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню документально підтверджений судовий збір у розмірі 992 грн 40 коп.
Керуючись статтями 265, 268, 273 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, про визначення місця проживання дитини - задовольнити.
Визначити місце проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із батьком ОСОБА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн 40 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Відповідно до пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України рішення може бути оскаржено позивачем шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 .
Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 .
Повний текст судового рішення складено 09 грудня 2022 року.
Суддя В. М. Яковлева