Дата документу 07.06.2022
Справа № 334/9141/21
Провадження № 2/334/1098/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2022 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя в складі: головуючого судді Козлової Н.Ю., при секретарі Зоріній С.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Страхової компанії «Альфа Страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди

в с т а н о в и в :

Приватне акціонерное товариство «Страхова компанія «Альфа страхування» в особі її представника, яка діє за дорученням, звернулася до Ленінського районного суду м.Запоріжжя з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу (суброгації) в сумі 42 852,70 грн., зазначивши, що 11.12.2020 року року між ПрАТ «СК «Альфа Страхування» та ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» було укладено Договір добровільного страхування ризиків, пов`язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу №340.1566622.911.

Предметом Договору страхування є страхування транспортних засобів згідно Додатку № 1, в переліку якого є Toyota Highlander, д.н. НОМЕР_1 (VIN НОМЕР_2 ).

19.05.2021 року в м. Запоріжжя на перехресті вул. Бородинська та вул. Ладозька відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого ТЗ Toyota Highlander, д.н. НОМЕР_1 та ТЗ марки SKODA OCTAVIA А5, НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_1 .

Постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17 червня 2021 року справа №334/3713/21 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні ДТП.

В результаті зазначеної ДТП було пошкоджено застрахований ТЗ Toyota Highlander, д.н. НОМЕР_1 , що підтверджується постановою суду.

Враховуючи наявність Договору страхування, представник страхувальника пошкодженого застрахованого ТЗ звернувся до ПрАТ «СК «Альфа Страхування» з заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування.

З метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля Toyota Highlander, д.н. НОМЕР_1 , було проведено його огляд, про що складено акт огляду ТЗ та отримано Рахунок №А-00000059 від 21.05.2021 року з ремонтною калькуляцією, згідно якого вартість ремонту пошкодженого ТЗ Toyota Highlander, д.н. НОМЕР_1 , складає 85457,49 грн.

ПрАТ «СК «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ» складено страховий акт №1039.206.21.06 на суму 84957,49 грн., згідно якого здійснено виплату на користь СТО, що підтверджується платіжним дорученням № 25597 від 18 червня 2021 року.

Враховуючи, що винуватцем ДТП визнано водія ТЗ SKODA ОСТ AVIA А5, НОМЕР_4 ОСОБА_1 , а його цивільно-правова відповідальність, застрахована згідно поліса ЕР201265863 в ПАТ "СК "УСТ", позивач звернувся до страхової компанії відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку регресу.

ПАТ "СК "УСГ" виплатило позивачу 42104,79 грн., що підтверджується випискою з особового рахунку позивача.

Отже, оскільки розмір витрат позивача на виплату страхового відшкодування складає 84957,49 гривень, при цьому полісом ЕР201265863 ОСОБА_1 покрито лише частину шкоди на суму 42104,79, то залишок шкоди, що підлягає стягненню з відповідача складає: 42 852,70 грн.

Дану суму позивач просить стягнути з відповідача.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, однак звернувся до суду із заявою, у якій просить справу слухати за її відсутності, позов підтримує повністю та просить його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову з тих підстав, що його автомобіль був застрховний ПАТ "СК "УСГ". Згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-201265863 ліміт відповідальності за шкоду завдану майну встановлено 130 000 грн. Вартість ремонту пошкодженого ТЗ Toyota Highlander, д.н. НОМЕР_1 , складає 85457,49 грн., що не перевищує страхового ліміту. Відповідач вказує, що оскільки на момент ДТП його цивільно-правова відповідальність була застрахована то обов`язок відшкодувати шкоду позивачу покладається на ПАТ "СК "УСГ".

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приходить до наступних висновків.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України "Про страхування").

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного кодексу).

Страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією) (частина перша статті 10 Закону України "Про страхування").

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).

Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (стаття 5 Закону України "Про страхування"). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (пункт 6 частини четвертої статті 6 Закону України "Про страхування"). Втім, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (частина перша статті 999 ЦК України).

Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України "Про страхування". До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Предметом позову є вимога про відшкодування завданої майнової шкоди у вигляді сплати страхового відшкодування у розмірі 85457,49 грн.

Учасники справи згідно з її матеріалами мають декілька зобов`язань: Договірне зобов`язання між позивачем та ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» - потерпілою особою за договором добровільного майнового страхування.

Деліктне зобов`язання між потерпілою та відповідачем - із завдання шкоди внаслідок ДТП.

Договірне зобов`язання між відповідачем та ПАТ «Страхова компанія «УСГ» - за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Судом встановлено, що на виконання договору добровільного майнового страхування позивач сплатив страхове відшкодування у розмірі 84957,40 грн.

Відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Стаття 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачає право страховика подати після виплати страхового відшкодування регресний позов до страхувальника за наявності певних умов.

Згідно зі статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України "Про страхування", з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону).

Обмеження набуття страховиком завдавача шкоди права зворотної вимоги (регресу) випадками, які визначені у статті 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", зумовлене тим, що набуття вказаного права щоразу після відшкодування цим страховиком шкоди потерпілому суперечило би меті страхування цивільно-правової відповідальності, об`єктом якого є майнові інтереси завдавача шкоди та яке забезпечує, зокрема, їх захист.

З матеріалів справи не вбачається, що ПАТ «СК «УСГ», як страховик відповідача (завдавача шкоди) не набула право регресу до останнього. Таке право вона могла би набути, відшкодувавши потерпілій стороні завдану їй шкоду, а також за наявності умов, визначених статтею 38 вказаного Закону.

Отже, вимога позивача (страховика потерпілої особи) до завдавача шкоди не є регресною та заснована на інших приписах законодавства.

Відповідно до пункту четвертого частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов`язку боржника третьою особою.

Отже, кредитор у деліктному зобов`язанні (потерпіла) може бути замінений його страховиком (позивачем) внаслідок виконання ним обов`язку завдавача шкоди (відповідача) з відшкодування останньої.

Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України "Про страхування" до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Суд першої інстанції встановив, що суб`єктом, який має задовольнити вимогу позивача, є ПАТ «СК «УСГ» - страховик відповідача, адже клопотання про залучення її в якості відповідача або співвідповідача від позивача не надходило.

Відповідно до статті 9 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, завдану майну потерпілих, становить 130 000 на одного потерпілого. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені у договорі страхування.

Судом встановлено, що відповідно до страхового полісу серії ЕР-201265863 страховиком відповідача з страховим лімітом 130 000 грн на момент вчинення ДТП була ПАТ «СК «УСГ», тому відповідальною особою за відшкодування збитків, завданих відповідачем, є його страховик.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок ДТП.

Посилання позивача на норми статті 1194 ЦК України є хибними, оскільки дана норма регламентує цивільну відповідальність винної особи лише у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди.

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

Згідно висновку Великої Палати Верховного Суду, покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди ( пункт 35 цієї постанови), тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України "Про страхування", шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

За таких обставин, суд визнає заявлені позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Враховуючи, що в задоволенні позову відмовлено, понесені позивачем судові витрати відповідно до ст. 141ЦПК України не підлягають стягненню.

Керуючись ст. ст. 3, 4, 12, 13, 76-81, 133, 137, 141, 259, 263-265, 268, 273, 352-355 ЦПК України, ст.ст.1187, 1191, 1194 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Страхової компанії «Альфа Страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду в 30-денний строк з дня складання повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 07 червня 2022 року.

Суддя Н.Ю.Козлова