СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/7074/22

пр. № 2/759/3614/22

20 жовтня 2022 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Журибеда О.М.

за участю секретаря - Багінської І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про визнання незаконними та скасування рішень та відшкодування шкоди ,-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2022 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ПрАТ «СГ «Тас» в якому просить: - визнатти незаконним та скасувати рішення ПрАТ «СГ «Тас» № 20226/7121 від 11.10.2021 року по справі № 81215/21/2021/53; - визнати незваконними та скасувати рішення ПрАТ «СГ «Тас» № 03391-4/0121 від 18.11.2021 року по справі № 81215/21/2021/53; - стягнути з ПрАТ «СГ «Тас» на користь ОСОБА_1 моральної шкоди за вироком Київського районного суду м. Одеси по справі № 520/15705/19; - стягнути з ПрАТ «СГ «Тас» на користь ОСОБА_1 12893, 60 грн. матеріальної шкоди; - стягнути з ПрАТ «СГ «Тас» на користь ОСОБА_1 80000, 00 грн. заподіяної моральної шкоди ПрАТ «СГ «Тас».

Позов мотивований тим, що 08.02.2019 року відбулася ДТП у результаті якої позивач отримала тяжкі тілесні ушкодження згідно з висновком експерта № 848 від 07.05.2019 року. ДТП сталася через те, що ОСОБА_2 вчинив наїзд на мене під час керування ним автомобілем «Opel Vectra», д.н.з. НОМЕР_1 . Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у ПрАТ «СГ «Тас» відповідно до полісу обов`язкового страхування транспортних засобів № АМ 9045849 від 29.11.2018 року. Провадження по кримінальній справі № 520/15705/19 тривало більше одного року. За цей час позивач проходов обстеження у КУ «Міська поліклініка № 20» м. Одеси. За весь час розгляду кримінального провадження в позивача були нервові стреси, піднімався артеріальний тиск. Вважає, що ОСОБА_2 проявив себе як непорядна та нечесна людина із самого початку нанесення позивачу тяжких тілесних ушкоджень. Остнній добровільно не хотів нічого позивачу відшкодовувати. Лише після розмови з сином позивача останній погодився дати 250 доларів США. Однак таких грошей, враховуючи травми позивача, недостатньо для відшкодування заподіяної позивачу матреіальної і моральної шкоди. 16.01.2021 року набрав законної сили вирок Київського районного суду м. Одеси № 520/15705/19, де ухвалено відшкодувати позивачу ОСОБА_2 моральної шкоди у розмірі 55000, 00 грн. Зазначає, що після додання копії вироку відповідач вимагав надати заяву, що ОСОБА_2 дав позивачу 250 доларів США. Рішенням № 20226/7121 від 11.10.2021 року відповідачем було відмовлено у відшкодуванні позивачу заподіяною ОСОБА_2 матеріальної і моральної шкоди. Позивач оскаржила рішення відповідача, однак відповідачем відмовлено у перегляді рішення за відсутністю правових підстав. Позивач вважає обидва рішення незаконними та безпідставними. Отже, оскільки ОСОБА_2 був застрахований но момент ДТП, позивач просить стягнути з відповідача 55000, 00 грн. заподіяної моральної шкоди за вироком суду на підставі ч. 1 ст. 979 ЦК України. Позивач зазначає, що витрати на лікарські засоби та матеріали, витрати на медичні обстеження після ДТП становлять в загальній сумі 11545, 59 грн. Крім того, 18.11.2019 року, під час судового засідання у Київському районному суді м. Одеси позивачу був вручений відзив від 17.11.2019 року, ознайомившись з даним відзивом, після судового засідання в позивача почався стрес, оскільки ті доводи, які викликав ОСОБА_2 у своєму відзиві порушують мою часть та гідність. Ян наслідок стресу в позивача почалися проблеми із нервовою системою: сильний головний біль, депресія. Позивач витрачала кошти на придбання лікарських препаратів, адже мала пенсію на той момент 2700, 00 грн. Отже, лікарські препарати за грудень 2019 року позивач витратила 2312, 35 грн. Вважає, що відповідач з невідомих позивачу причин безпідставно відмовив у відшкодуванні заподіяної позивачу матеріальної та моральної шкоди ОСОБА_2 . Вказує, що отримавши та ознайомившись із рішенням відповідача про відмову відшкодувати позивачу заподіяну шкоди, погіршився стан здоров`я.Такі обставини спричинили виникненню в позивача депресії, що здійснює вплив на фізичний, душевний стан. На підставі вищезазначеного, вважає що діями відповідача завдається їй моральної шкоди і по теперішній час, як наслідок негативних емоцій та депресивного стану, що супроводжується головними болями, порушенням сну, стратою пам`яті, тому позивач просить стягнути з відповідача морльну шкоду в розмірі 80000, 00 грн.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 30.06.2022 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

24.10.2022 року від представника відповідача ПрАТ «СГ «Тас» до суду надійшов відзив в якому просить відмовити в повному обсязі в задоволенні позовних вимог, посилаючись на доводи зазначені у відзиві.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд встановив такі юридично значимі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно заяви ОСОБА_1 від 27.09.2021 року вбачається, що позивач ОСОБА_1 отримала від ОСОБА_2 часткову матеріальну допомогу у розмірі 250 доларів США після вчинення ДТП. (а.с. 14).

Як вбачається з відповіді ПрАТ «СГ «Тас» від 11.10.2021 року № 20226/7121, оскільки згідно Вироку Київського районного суду м. Одеси від 05.03.2021 року дане відшкодування шкоди, заподіяне здоров`ю потерпілої здійснене ОСОБА_2 , на підставі п. 36.1 ст. 36 Закону АТ «СГ «Тас» не має правових підстав для виплати страхового відшкодування та відмовляє позивачу у виплаті страхового відшкодування, що пов`язане з лікуванням у повному обсязі (а.с. 20).

Листом-оскарження від 13.10.2021 року, ОСОБА_1 просить ПрАТ «СГ «Тас» рішення щодо відмови у здійсненні позивачу виплат № 20226/7121 від 11.10.2021 року скасувати та прийняти нове рішення, за яким здійснити страхові вилпти у повному розмірі, як зазначено в заяві від 15.07.2021 року по справі № 81215/21/2021/53, де враховано суму матеріальної шкоди та суму моральної шкоди у розмірі 55000, 00 грн. за вироком Київського районного суду м. Одеси від 05.03.2021 року (а.с. 22-23).

Листом ПрАТ «СГ Тас» від 18.11.2021 року № 03391-4/0121 зазначено, що рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування прийнято у відповідності до вимог чинного законодавства України, а у юридичного департаменту АТ «СГ «Тас» немає правових підстав для його розгляду (а.с.24-25).

Вироком Київського районного суду м. Одеса від 05.03.2021 року у справі № 520/15705/19 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років, з позбавленням права керувати трансопртними засобами строком на 3 року (а.с. 26-36).

Вироком Київського районного суду м. Одеси від 05.03.2021 року цивільий позов потерпілої ОСОБА_1 в частині стягнення з ОСОБА_2 матеріальної шкоди у розмірі 88758, 40 грн. та щодо витрат на правову допомогу в розмірі 2700, 00 грн. залишено без задоволення. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь потерпілої ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 55000, 00 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави в особі комунвальної установи КУ «Міська клінічна лікарня № 1» суму 12096, 00 грн.

Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність відповідача на момент настання страхової події була застрахована в ПрАТ СКГ «Тас» згідно з полісом полісу № АМ/9045849 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с.37).

В матеріалах справи містяться оригінали квитанцій, випосок та направлень на обстеження позивача наданих позивачем на підтвердження витрат під час перебування у лікарні після ДТП, витрат на лікарські засоби та матеріали, витрат на медичні обстеження (а.с.39-53).

Статтею 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 01.07.2004 № 1961-IV (далі - Закон № 1961-IV), визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок ДТП майну третьої особи.

Відповідно до п.36.1 ст.36 Закону № 1961-IV страховик (у випадках, передбаченихстаттею 41цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Відповідно до п.36.7 ст.36 Закону № 1961-IV рішення страховика (МТСБУ) про здійснення або відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) може бути оскаржено страхувальником чи особою, яка має право на відшкодування, у судовому порядку.

З наведеного випливає, що прийняття рішення про страхове відшкодування відноситься до повноважень страховика. У разі відмови страховика у виплаті страхового відшкодування або незгоди з його розміром, страхувальник або особа, яка має право на відшкодування може звернутися до суду з вимогою про стягнення такого відшкодування.

Відповідно до змісту статей 11,15 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного судочинства. Кожна особа має право на судовий захист.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в статті 16 ЦК України.

Відповідно доч.2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочинунедійсним; 3) припинення дії,яка порушуєправо; 4)відновлення становища,яке існувалодо порушення; 5) примусове виконанняобов`язкув натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8)відшкодування збитківта іншіспособи відшкодуваннямайнової шкоди; 9) відшкодування моральної(немайнової)шкоди; 10) визнання незаконнимирішення,дій чибездіяльності органудержавної влади,органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадовихі службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Як було зазначено вище, п. 36.7 ст.36 Закону № 1961-IV передбачено право страхувальника або особи, яка має право на відшкодування, звернутися до суду з вимогою про стягнення страхового відшкодування у разі відмови страховика у його виплаті.

Отже, належним способом захисту права у даному випадку є вимога про стягнення страхового відшкодування.

Враховуючи викладене, вимога позивача про визнання незаконними та скасування рішень ПрАТ «СГ «Тас» № 2026/7121 від 11.10.2021 року та № 03391-4/0121 від 18.11.2021 року не є способом захисту порушеного права, тому не підлягають задоволенню.

Щодо заявлених вимог про відшкодування моральної шкоди за вироком Київського районного суду м. Одеси у розмірі 55000, 00 грн. та стягнення матеріальної шкоди у розмірі 12893, 60 грн. суд дійшов наступного висновку.

Як вбачається з матріалів справи, вироком Київського районного суду м. Одеси від 05.03.2021 року цивільий позов потерпілої ОСОБА_1 в частині стягнення з ОСОБА_2 матеріальної шкоди у розмірі 88758, 40 грн. та щодо витрат на правову допомогу в розмірі 2700, 00 грн. залишено без задоволення. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь потерпілої ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 55000, 00 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави в особі комунавальної установи КУ «Міська клінічна лікарня № 1» суму 12096, 00 грн.

У відповідності до ст. 82 ЦПК України, не підлягають доказуванню, зокрема, фактичні обставини, встановлені рішенням суду, що набуло законної чинності.

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я (частина перша та пункт 1 частини другої статті 23 ЦК України).

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (абзац другий частини третьої статті 23 ЦК України).

За змістом Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (ст. 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Таким чином, суд констатує, що і розмір завданої ОСОБА_3 моральної шкоди?і розмір матеріальних збитків понесених на лікування потерпілої ОСОБА_1 визначені судом у вироку Київського районного суду м. Одеси від 05.03.2021 року у справі № 520/15705/19, який набрав законної сили 16.06.2021 року, вказані суми стягнено з ОСОБА_2 , тобто вже стягнуто копенсацію в повному обсязі у визначеному судом розмірі з винуватця ДТП.

При цьому, суд наголошує, що потерпілий як кредитор вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права, в тому числі, право відмовитись від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в межах деліктного зобов`язання незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди.

Саме такий спосіб здійснення свого права на відшкодування шкоди та моральної шкоди і було обрано позивачем, яка звернулася з цивільним позовом в межах кримінального провадження до особи, яка такої шкоди завдала, тобто ОСОБА_2 , як винуватця ДТП.

Задоволення вимог позивача фактично призведе до подвійного відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ПрАТ «СГ «Тас» в частині щодо стягнення моральної шкоди у розмірі 55000, 00 грн. та матеріальної шкоди - 12893, 60 грн.

Що стосується вимоги позивача про стягнення моральної шкоди заподіяної ПрАТ «Сг «Тас» у розмірі 80 000, 00 грн., суд зазначає наступне.

Як зазначалось судом, відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, при настанні інших негативних наслідків.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб, розмір моральних страждань визначається з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача чи інших обставин.

З вищенаведеного слідує, що для відшкодування моральної шкоди обов`язково необхідна наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинно-наслідкового зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 30 січня 2018 року в справі № 804/2252/14.

Однак, позивачем не надано суду жодного доказу спричинення йому моральної шкоди відповідачем, не зазначено та не доведено наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та настанням будь-яких негативних наслідків внаслідок таких дій для позивача, в тому числі у вигляді моральної шкоди.

Також позивач не довів, які саме душевні страждання він зазнав і в чому вони проявились.

Доказами, в розумінні положень ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно із положеннями ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

При цьому за положеннями ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а достатніми, як зазначено у положеннях ст. 80 ЦПК України є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Згідно з частинами 5 та 6 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, які беруть участь у справі. Доказуванню не може ґрунтуватися на припущеннях.

Під час розгляду справи позивачем жодних належних та допустимих доказів надано не було. За таких обставин, з огляду на відсутність обов`язку суду щодо збирання доказів, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 80 000, 00 грн.

Положеннями ЦПК України визначено види судових витрат.

Зокрема, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (ч. 3 статті 133 ЦПК України).

Згідно ст. 141 ЦПК України у зв`язку із відмовою в позові судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. 12, 13, 76, 81, 141, 263-265, 267, 273, 274, 354, 355 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про визнання незаконними та скасування рішень та відшкодування шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Журибеда