Справа № 361/9982/21
Провадження № 2/361/1775/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

21 жовтня 2022 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

судді Сердинського В.С.

при секретарі - Бас Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання батьків,

установив:

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом, в якому просять стягнути з відповідача ОСОБА_3 на їх користь аліменти на утримання на їх утримання в розмірі по 1/6 частці з усіх видій його заробітку на кожного, щомісячно.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, відповідач є їхнім сином. Позивачі є особами похилого віку, пенсіонерами, отримують пенсію у невеликому розмірі. На даний час позивачі перебувають у скрутному матеріальному становищі, оскілки потребують значних витрат на лікування. Їхній син жодної матеріальної допомоги своїм батькам не надає. Оскільки відповідач є суддею у відставці, отримує пенсію у розмірі близько 40 000,00 грн, тому має можливість матеріально допомагати своїм батькам.

Ухвалою Броварського районного суду Київської області від 28 вересня 2022 року відкрито провадження у даній справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Сторонам роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки.

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності.

Відповідач ОСОБА_3 подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги не визнає.

Таким чином, відповідач, враховуючи положення статей 128, 130 ЦПК України, вважається таким, що повідомлений належним чином про дату, час та місце судового засідання.

Відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Суд, прийнявши всі заходи по виклику відповідача, постановив розглянути справу заочно, згідно із статтями 223 та 280 ЦПК України.

Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, керуючись частиною другою статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов таких висновків.

З свідоцтва про народження встановлено що позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками відповідача ОСОБА_3 .

Позивачі являються пенсіонерами, про що свідчать пенсійні посвідчення, що містяться в матеріалах справи.

Згідно довідок КП «Прилуцького міського центру первинної медико-санітарної допомоги» ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають під наглядом лікувальної установи від 2000 року.

Згідно довідок про доходи ОСОБА_1 отримує пенсію в розмірі 6256,21 грн, ОСОБА_2 - 3189,89 грн.

Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог, суд приймає до уваги те, що статтею 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Відповідно до статті202 СК України, повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба в матеріальній допомозі.

У пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року надано роз`яснення, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (стаття 202 СК України) не є абсолютним.

Якщо мати, батько були позбавлені батьківських прав і ці права не були поновлені, обов`язок утримувати матір, батька у дочки, сина, щодо яких вони були позбавлені батьківських прав, не виникає.

Як роз`яснено у пункті 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (стаття 202 СК), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (стаття 204 СК).

Таким чином, право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги.

Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи.

При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина.

Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено частиною 1 статті 204 СК України.

Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу.

Обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (усиновлення); непрацездатність матері, батька; потреба батька, матері в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї з вказаних обставин.

Згідно із частини 1 статті 205 СК України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін.

Згідно із частиною 2 статті 205 СК України, суд визначає розмір аліментів на батьків з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін, можливості одержання утримання від інших дітей, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Отже, при вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків необхідно враховувати, що таке право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за умови непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Майновий стан дітей впливає на розмір аліментів і не є підставою для звільнення від обов`язку утримувати матір, батька.

З матеріалів справи, не вбачається підстав передбачених статтею 204 СК України для звільнення відповідача від сплати аліментів на утримання позивача.

Враховуючи, що позивачі є непрацездатними особами, які досягли встановленого законом пенсійного віку, отримують пенсію, яка є недостатньою для забезпечення їхніх мінімальних потреб, та не мають джерел доходу, що стороною відповідача не спростовано, а тому суд приходить до висновку, що позивачі потребують матеріальної допомоги за рахунок стягнення аліментів із відповідача.

Підстав, які б унеможливлювали надання відповідачем матеріальної допомоги, передбаченої законодавством, у розмірі визначеному позивачами не встановлено, та стороною відповідача суду надано не було.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що обґрунтування позовних вимог знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході розгляду справи, позивачі є непрацездатними особами, пенсійного віку та потребують матеріальної допомоги, а відтак позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

В порядку ст. 141 ЦПК України, із відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 1816,00 грн., оскільки, при подачі даного позову позивачі за законом були звільненими від його сплати.

Керуючись статтями 202, 205 СК України, та статтями 10, 12, 13, 81, 83, 141, 258, 263, 265, 268, 280, 354-356 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , аліменти в розмірі по 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, на їх утримання, починаючи з дня звернення до суду 16 листопада 2021 року та довічно.

Стягнути із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 1816,00 грн.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя В. С. Сердинський