Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.11.2022 Справа №607/9699/22

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді Дзюбича В.Л., за участю секретаря судового засідання Кочмар С.М., представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Островської О.Н., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Великогаївської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області з участю третіх осіб ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно,

УСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області із позовом до Великогаївської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області з участю третіх осіб ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування позовних вимог вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мама, ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 .

Факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 .

Після смерті матері ОСОБА_4 відкрилася спадщина на наступне майно:

- земельну ділянку площею 2,3370 га, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Дичківської ради Тернопільського району Тернопільської області;

- будинок садибного типу з господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 .

Спадщина після смерті матері позивачем прийнята. Приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Нечай Л.С. 23 грудня 2020 року заведена спадкова справа за №49/2020.

02 квітня 2021 року приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Нечай Л.С. видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 2,3370 га, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Дичківської ради Тернопільського району Тернопільської області.

22 червня 2022 року приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Нечай Л.С. відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на частку будинку садибного типу з господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 , про що винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22.06.2022 року №71/02-31 у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом.

Позивач вказав, що за таких обставин він не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом в нотаріуса на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , а тому вимушений звернутись до суду за захистом спадкових прав.

Крім цього, в обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що будинок садибного типу, який розташований за адресою АДРЕСА_1 побудований в 1963 році, господарські будівлі, які знаходяться за вказаною адресою побудовані, в 1968 році, що підтверджується листом Великогаївської сільської ради від 12.04.2022 року №20.

Зазначений будинок і господарські будівлі розміщені на земельній ділянці площею 0,25 га з цільовим призначенням - будівництво і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що підтверджується листом Великогаївської сільської ради від 12.04.2022 року №21.

Згідно інформаційної довідки Тернопільського районного госпрозрахункового бюро технічної інвентаризації від 30.12.2020 року №1723 державна реєстрація права власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в бюро не проведена.

На письмовий запит приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу Нечай Л.С. Великогаївська сільська рада надала повідомлення, що двір, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 станом на 15.04.1991 року - двір колгоспника.

Однак, вказав позивач, таке віднесення будинковолодіння за адресою АДРЕСА_1 до суспільної групи господарств - колгоспний двір і у зв`язку з цим визначення частки у спадковому майні є безпідставним виходячи із наступного.

Так, згідно копії із погосподарської книги на 1986-1990 роки головою двору була мама позивача - ОСОБА_4 , місце роботи та посада якої зазначено - колгосп «Батьківщина», економіст. Місце роботи батька позивача ОСОБА_6 зазначено - м. Тернопіль, аеропорт, оператор.

Згідно копії з погосподарської книги на 1991-1995 роки головою двору була мама позивача - ОСОБА_4 , місце роботи та посада якої зазначено - колгосп «Батьківщина». Місце роботи батька позивача ОСОБА_6 зазначено - аеропорт, оператор.

Позивач вказав, що віднесення будинковолодіння за адресом АДРЕСА_1 до суспільної групи господарств - колгоспний двір тільки на основі записів з погосподарського обліку без врахування роду занять голови господарства (сім`ї) є безпідставним, оскільки його мама та батько ніколи не були членами колгоспу і у відповідача немає рішення колгоспу про прийняття батьків позивача в члени колгоспу, що підтверджується листом Великогаївської сільської ради від 12.04.2022 року №19.

Крім цього, на адвокатські запити отримано відповіді з Державного архіву Тернопільської області та архівного відділу Тернопільської районної державної адміністрації, з яких вбачається, що відомостей про прийняття в члени колгоспу «Батьківщина» с. Дичків Тернопільського району ОСОБА_4 в документах фонду 62 колгосп «Батьківщина» не виявлено.

Позивач вказав, що порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню книг погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими наказом Центрального статистичного управління СРСР від 13 квітня 1979 року № 112/5, а згодом - аналогічними Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року за № 5-24/26, та Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року №69.

Згідно зі змістом цих Вказівок суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). Особи, які працювали в колгоспі, але не були членами колгоспу, належали до суспільної групи робітників або службовців залежно від займаної посади.

Отже, вказав позивач, застосування норм статей 120, 123 ЦК УРСР, які регулювали питання власності колгоспного двору, без належного з`ясування питання про правильність віднесення будинку до суспільної групи господарств - колгоспний двір є помилковим.

Відповідний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 18 листопада 2015 року № 6-350цс15.

На підставі викладеного, позивач вказав, що відповідачем помилково та безпідставно віднесено будинок садибного типу з господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 до суспільної групи господарств - колгоспний двір.

Крім цього, позивач вказав, що окрім нього, ОСОБА_1 , немає інших спадкоємців після смерті ОСОБА_4 , які б прийняли спадщину, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22.06.2022 року №71/02-31.

Позивач вказав, що оскільки йому відмовлено в оформленні спадкових прав нотаріальною конторою, а тому вимушений звертатись до суду за захистом спадкових прав, в зв`язку із чим просить визнати за ним право власності на будинок садибного типу загальною площею 100,2 кв.м., житловою площею 64,6 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами за АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Представник позивача адвокат Островська О.Н. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав викладених у позовній заяві, просить їх задовольнити у повному обсязі. Вказала, що батьки позивача не були членами колгоспу, а тому віднесення будинковолодіння за адресою АДРЕСА_1 до суспільної групи господарств - колгоспний двір є неправомірним. Оскільки головою двору вказана мати позивача ОСОБА_4 , атому вказана будинковолодіння належить саме останній. Так як позивач ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері, а тому заявлені ним позовні вимоги підтримує з підстав наведених у позовній заяві та просить задовольнити їх повному обсязі.

Представник Великогаївської сільської ради в судове засідання не з`явився, подав письмове клопотання про розгляд справи у його відсутності вказавши, що не заперечує щодо задоволення позовних вимог.

Треті особи ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку.

Суд, дослідивши та оцінивши докази у справі, заслухавши пояснення представника позивача вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення виходячи із наступного.

За результатами розгляду справи по суті судом встановлено наступні обставини справи.

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_6 .

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 .

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 батьками ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4 є ОСОБА_6 та ОСОБА_4 .

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.04.2021, приватний нотаріус Нечай Л.С. посвідчила, що спадкоємцем майна ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 є її син ОСОБА_1 . Спадщина, на яку видано це свідоцтво складається з земельної ділянки площею 2,3370 га, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Згідно копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями і спорудами, який виготовлений приватним науково-проектним-виробничим-підприємством «Євростиль» вбачається, що вказаний паспорт виготовлений на будинок садибного типу за АДРЕСА_1 . Замовником виготовлення вказаного паспорта є ОСОБА_1 . Паспорт виготовлений станом на 16.11.2021. Загальна площа приміщень першого поверху становить 100,2 кв.м., житлова 64,6 кв.м., допоміжна 35,6 кв.м.

Постановою приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу Нечай Л.С. відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку у праві власності на житловий будинок з відповідною часткою надвірних будівель та споруд АДРЕСА_1 .

Згідно інформаційної довідки Тернопільського районного бюро технічної інвентаризації від 30.12.2020 №1723 бюро повідомило про те, що за матеріалами бюро станом на 01.01.2013 державна реєстрація права власності на житловий будинок за АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 та ОСОБА_6 в бюро не проведена.

Згідно листа Великогаївської сільської ради від 12.04.2022 №19, який адресований адвокату Островській О.Н. вбачається, що копії рішень колгоспу «Батьківщина» щодо прийняття в члени колгоспу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 в сільській раді відсутні.

Із листа Великогаївської сільської від 12.04.2022 №20, який адресований адвокату Островській О.Н. вбачається, що згідно запису погосподарської книги № 2 за 1986-1990 роки житловий будинок, який розміщений за адресом: АДРЕСА_1 побудований в 1963 році, господарські будівлі, які знаходяться за даним адресом - в 1968 році.

Із листа Великогаївської сільської ради від 12.04.2022 вбачається, що згідно запису земельно-кадастрової книги площа земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд розташована за адресом: АДРЕСА_1 становить 0,25 га.

Із листа Державного архіву Тернопільської області від 20.06.2022 №230/04-11, який адресований адвокату О. Островській вбачається, що документи колгоспу «Батьківщина» с. Дичків Тернопільського району Тернопільської області на зберігання в державний архів області не надходили, а тому рекомендують звернутись в архівний відділ Тернопільської райдержадміністрації.

На запит адвоката Островської О.Н. архівний відділ Тернопільської районної військової адміністрації листом від 28.07.2022 №12-06/02/21 повідомив, що відомостей про прийняття в члени колгоспу «Батьківщина» с. Дичків Тернопільського району ОСОБА_4 в документах фонду 62 колгосп «Батьківщина» не виявлено.

Із копії погосподарської книги по особовому рахунку ОСОБА_4 за 1986-1990 роки вбачається, що ОСОБА_4 зазначена, як голова сім`ї, ОСОБА_6 - чоловік, ОСОБА_1 - син, ОСОБА_2 - невістка, ОСОБА_3 - внук. Також, у погосподарській книзі зазначено, що ОСОБА_1 працювала у колгоспі «Батьківщина» економістом, ОСОБА_5 працював оператором в аеропорті м. Тернополя.

Із копії погосподарської книги по особовому рахунку ОСОБА_4 за 1991-1995 роки вбачається, що ОСОБА_4 зазначена, як голова сім`ї, ОСОБА_6 - чоловік, ОСОБА_1 - син, ОСОБА_2 - невістка, ОСОБА_3 - внук.

Згідно повідомлення Тернопільської державної нотаріальної контори від 11.10.2022 спадкова справа до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_6 не заводилась.

Листом від 27.09.2022 приватний нотаріус Тернопільського районного нотаріального округу Нечай Л.С. повідомила, що 23.12.2020 нею заведено спадкову справу №49/2020 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 . Заповіт від імені ОСОБА_4 не посвідчувався. Спадкоємцем за законом до майна спадкодавця є її син ОСОБА_1 , який спадщину прийняв. Крім нього, інших спадкоємців, які прийняли спадщину у встановлений законом строк, немає. Чоловік спадкодавця, ОСОБА_6 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Згідно інформаційних довідок зв Спадкового реєстру, заповіт від імені ОСОБА_6 не посвідчувався та спадкова справа не заводилась.

23.12.2020 ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Нечай Л.С. із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_4 .

Згідно листа Великогаївської сільської ради від 31.03.2022 №18, який адресований приватному нотаріусу Нечай Л.С. сільська рада повідомила, що згідно запису погосподарської книги №2 на 1991-1995 роки, особовий рахунок двору НОМЕР_5 , який знаходиться за адресом: АДРЕСА_1 станом на 15.04.1991 двір колгоспника, членами двору були: голова двору - ОСОБА_4 , чоловік - ОСОБА_6 , син - ОСОБА_1 , невістка - ОСОБА_2 , внук - ОСОБА_3 .

Відповідно до положень ст. 1216 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до положень ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Положеннями ст. 1223 ЦК України визначено право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Положеннями ст. 1268 ЦК України визначено спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до положень ст.ст. 1269-1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і сімейних потреб.

Його створення і діяльність врегульовувалось положеннями 120-127 ЦК Української РСР 1963 року.

Зокрема, згідно з частиною першою статті 120 ЦК Української РСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, а частина друга статті 123 цього Кодексу визначала, що розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Закон Української РСР «Про власність», який набув чинності 15 квітня 1991 року, не містив поняття «колгоспний двір» і закріпив загальні положення щодо права власності на майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї.

Так, відповідно до статті 17 цього Закону майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними.

6 січня 1994 року набрав чинності Закон України від 16 грудня 1993 року № 3718-XII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», яким виключено з ЦК Української РСР статті 120-127, які врегульовували створення та діяльність колгоспного двору, і статтю 563 щодо спадкування майна колгоспного двору.

У постанові Верховного Суду України від 18 листопада 2015 року у справі № 6-350цс15 зазначено, що «спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню книг погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими наказом Центрального статистичного управління СРСР від 13 квітня 1979 року № 112/5 (далі - Вказівки № 112/5), а згодом - аналогічними Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року за № 5-24/26, та Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69 (далі - Вказівки № 69). Згідно зі змістом Вказівок № 112/5 і № 69 суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). Особи, які працювали в колгоспі, але не були членами колгоспу, належали до суспільної групи робітників або службовців залежно від займаної посади. Відповідно до абзацу 2 пункту 20 Вказівок № 112/5 виключенням із загального порядку були лише господарства, в яких проживали працюючі члени колгоспу. Такі господарства, незалежно від роду занять голови господарства, відносилися до господарств колгоспників.

Спеціальним нормативним актом, який визначає порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах, є Вказівки по веденню книг погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджені наказом Центрального статистичного управління СРСР від 13 квітня 1979 року № 112/5 (далі - Вказівки № 112/5), а згодом Вказівки по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджені Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24/26 (далі - Вказівки № 5-24/26), та Вказівки по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджені постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69 (далі - Вказівки № 69), які були замінені Інструкцією ведення погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджених наказом Міністерства статистики України від 22 лютого 1995 року № 48.

Згідно зі змістом Вказівок № 112/5 і 69 суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). Особи, які працювали в колгоспі, але не були членами колгоспу, належали до суспільної групи робітників або службовців залежно від займаної посади.

Предметом спадкування у даній цивільній справі є будинок садибного типу загальною площею 100,2 кв.м., житловою площею 64,6 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .

Як зазначила Великогаївська сільська рада Тернопільського району Тернопільської області у своєму листі від 31.03.2022 - будинок садибного типу з господарськими будівлями АДРЕСА_1 станом на 15.04.1991 року є двором колгоспника, членами якого були: голова двору - ОСОБА_4 , чоловік - ОСОБА_6 , син - ОСОБА_1 , невістка - ОСОБА_2 , внук - ОСОБА_3 .

Вирішуючи спір по суті, суд не бере до уваги вказаний лист сільської ради про віднесення будинку садибного типу АДРЕСА_1 до групи колгоспних дворів, оскільки суспільна група господарства визначається залежно від роду занять голови господарства сім`ї.

Згідно даних погосподарських книг Великогаївської сільської ради головою сім`ї (господарства) була мати позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 .

Згідно тверджень позивача ОСОБА_1 та його представника адвоката Островської О.Н. його мати ОСОБА_4 працювала у колгоспі «Батьківщина» на посаді економіста та не була членом колгоспу, як і його батько.

Твердження позивача про те, що його матір не була членом колгоспу «Батьківщина» судом береться до уваги як таке, що відповідає дійсності, оскільки архівний відділ Тернопільської районної військової адміністрації повідомив, що відомостей про прийняття в члени колгоспу «Батьківщина» с. Дичків Тернопільського району ОСОБА_4 в документах фонду 62 колгосп «Батьківщина» не виявлено. Таких відомостей немає і у Великогаївської сільської ради.

Отже, вирішуючи спір по суті, суд виходить із того, що будинок садибного типу загальною площею 100,2 кв.м., житловою площею 64,6 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 відноситься до суспільної групи службовців, оскільки голова сім`ї (господарства) ОСОБА_4 працювала у колгоспі «Батьківщина» на посаді економіста та не була членом колгоспу.

Отже, вказаний будинок садибного типу належить особисто ОСОБА_4 та у інших членів сім`ї не виникає на вказаний будинок право спільної сумісної власності.

Враховуючи те, що єдиним спадкоємцем за законом першої черги після смерті ОСОБА_4 є її син, який спадщину прийняв у встановленому законом порядку, а тому заявлені ним позовні вимоги про визнання за ним права власності на вказаний будинок в порядку спадкування за законом після смерті матері підлягають до задоволення у повному обсязі.

Виходячи із наведено суд вважає, що за ОСОБА_1 слід визнати право власності на будинок садибного типу загальною площею 100,2 кв.м., житловою площею 64,6 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 12, 81, 141, 89, 259, 263, 265 268, 273, 354 ЦПК суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити у повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на будинок садибного типу загальною площею 100,2 кв.м., житловою площею 64,6 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , проживає: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код: НОМЕР_6 .

Відповідач: Великогаївська сільська рада, адреса: вул. Галицька, 47, с. Великі Гаї, Тернопільського району Тернопільської області, .

Третя особа: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Третя особа: ОСОБА_3 , АДРЕСА_1 .

Головуючий суддяВ. Л. Дзюбич