Ухвала

01 серпня 2022 року

м. Київ

справа № 343/1615/19

провадження № 61-7028 ск22

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Білоконь О. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 07 грудня 2021 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 05 травня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ сумісного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ :

Рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 07 грудня 2021 року, залишеним без змін постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 05 травня 2022 року, позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано будинковолодіння, що знаходиться по АДРЕСА_1 , об`єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

В порядку поділу майна визнано за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину вказаного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та виділено їй в натурі Ѕ його частину, реальна частка якої становить 49,53%, загальною вартістю 503 965,00 грн, згідно з першим варіантом розподілу будинковолодіння відповідно до висновку № 116 судової оціночно-будівельної, будівельно-технічної, земельно-технічної експертизи, та виділено господарські будівлі та споруди.

В порядку поділу майна визнано за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частину вказаного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та виділено йому в натурі Ѕ його частину, реальна частка якої становить 50,47%, загальною вартістю 513 481,00 грн, згідно з першим варіантом розподілу житлового будинку, господарських будівель та споруд, з відхиленням від ідеальних часток, відповідно до висновку № 116 судової оціночно-будівельної, будівельно-технічної, земельно-технічної експертизи, та виділено господарські будівлі та споруди.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 4 758,00 грн грошової компенсації за відхилення від ідеальної частки в будинковолодінні по АДРЕСА_1 .

Проведено поділ земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:0321, площею 0,2000 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за вказаною адресою відповідно до частки в будинковолодінні.

Виділено у власність ОСОБА_1 по першому варіанту порядку користування земельною ділянкою як другому співвласнику Ѕ частини домоволодіння відповідно до висновку № 116 судової оціночно-будівельної, будівельно-технічної, земельно-технічної експертизи, земельну ділянку (жовтий колір додаток № 3 до висновку експерта № 116 таблиця № 1):

ділянку № 1 з такими розмірами по периметру: 9,83; 8,0; 1,0; 6,38; 1,0; 4,71; 3,70; 7.74; 15,38; 16,95; 30,93; 46,65 м.п. - загальною площею 827 кв. м (0,0827га).

Виділено у власність ОСОБА_2 по першому варіанту порядку користування земельною ділянкою як першому співвласнику Ѕ частини будинковолодіння відповідно до висновку № 116 судової оціночно-будівельної, будівельно-технічної, земельно-технічної експертизи земельні ділянки (синій колір додаток № 3 до висновку експерта № 116 таблиця №1) :

ділянку № 2 з такими розмірами по периметру: 23,7; 35,00; 1,58; 3,81; 7,38; 5,21; 1,0; 9,18; 7,77; 9,84; 21, 47 м. п. - загальною площею 712,0 кв. м (0,0712 га);

ділянку № 3 з такими розмірами по периметру: 14,98; 7,77; 8,42; 4,4; 6,96; 3,34; м. п. - загальною площею 87,0 кв. м (0,0087 га);

Залишено у спільному користуванні обох співвласників, сторін по справі, земельну ділянку № 4 з такими розмірами по периметру: 10,18; 1,0; 5,21; 7,38; 3,81; 33,41; 3,5; 11,3; 10,48; 5,64; 10,07; 7,75; 14,98; 3,7; 4,71; 1,0; 6,38 м. п. - загальною площею 403,0 кв. м (0,0403 га) (зелений колір додаток № 3 до висновку експерта № 116 таблиця № 1).

До Верховного Суду 21 липня 2022 року ОСОБА_1 подала касаційну скаргу на вказані судові рішення з пропуском строку, установленого частиною першою статті 390 ЦПК України, у якій просить їх скасувати в частині поділу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та земельної ділянки і ухвалити в цій частині нове рішення.

Касаційна скарга підлягає залишенню без руху з огляду на таке.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Згідно з положеннями частини третьої статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

Щодо пропуску строку на касаційне оскарження

Відповідно до частин першої та другої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Відповідно до частини третьої статті 390 ЦПК України, строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Частиною першою статті 127 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними.

Як на підставу пропущення строку заявник посилається на те, що строк пропущено з поважних причин, оскільки розгляд справи судом апеляційної інстанції здійснювався у її відсутність, копію оскаржуваної постанови отримав представник - адвокат Оленин О. Ф. лише 18 липня 2022 року, про що свідчить супровідний лист суду першої інстанції. Зазначає, що у зв`язку із воєнним станом в України не мала можливості своєчасно подати касаційну скаргу.

Наведені заявником причини пропуску строку на касаційне оскарження судового рішення не можна визнати поважними з огляду на таке.

Вирішуючи питання про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, суд має виходити з того, що підстави пропуску строків можуть бути визнані поважними лише у тому випадку, якщо таке недотримання строків касаційного оскарження було зумовлене діями (бездіяльністю) суду апеляційної інстанції, а так само наявністю інших об`єктивних перешкод, що безумовно перешкоджали своєчасному зверненню з такою скаргою.

Водночас особа, яка має намір подати касаційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії для виконання процесуального обов`язку дотримання вимог процесуального закону стосовно строків подання, форми і змісту касаційної скарги, в тому числі щодо доведення поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження, що є проявом добросовісного користування процесуальними правами.

Повний текст постанови Івано-Франківського апеляційного суду від 05 травня 2022 року складено 09 травня 2022 року, однак касаційну скаргу подано 21 липня2022 року, тобто після спливу більше двох місяців з дня складення повного судового рішення.

Разом з тим, суд не може взяти до уваги посилання заявника на отримання оскаржуваного судового рішення саме 18 липня 2022 року, оскільки відсутні будь-які належні та допустимі докази щодо порушення апеляційним судом вимог, встановлених статтею 272 ЦПК України,щодо порядку видачі (надсилання) копії судового рішення.

Отже, наведені в клопотанні підстави поновлення процесуального строку не можна вважати поважними, оскільки вони не є такими, що об`єктивно унеможливили дотримання строків на подачу касаційної скарги, передбачених ЦПК України.

Європейський суд з прав людини зауважив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (Пономарьов проти України, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 3 квітня 2008 року).

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, на підставі частини третьої статті 393 ЦПК України касаційну скаргу слід залишити без руху, оскільки підстави пропуску строку на касаційне оскарження, наведені заявником у клопотанні, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху заявник має право звернутися до суду касаційної інстанції із клопотанням, в якому навести інші підстави для поновлення строку та надати відповідні докази.

Щодо підстав касаційного оскарження

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 392 ЦПК України визначено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Касаційна скарга ОСОБА_1 не відповідає зазначеним вище вимогам закону.

Так, заявник узагальнено посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, проте не зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює відкриття касаційного провадження.

За таких обставин, відповідно до вимог частини другої, четвертої статті 392 ЦПК України, заявнику необхідно надати суду уточнену редакцію касаційної скарги з посиланням на підставу (підстави) касаційного оскарження з визначенням конкретного пункту (пунктів) частини другої статті 389 ЦПК України та обґрунтуванням (мотивуванням) наявності цієї підстави (підстав). Також надіслати на адресу суду копії уточненої редакції касаційної скарги і доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Щодо ціни позову та сплати судового збору

Згідно з пунктом 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додається оригінал документа, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документ, що підтверджує підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

До касаційної скарги додано документ, що підтверджує сплату судового збору у розмірі 6 624,00 грн, однак не наведено обґрунтування такого розміру відповідно до ціни позову (вартості спірного майна).

Зі змісту положень пункту 2 частини першої статті 176 ЦПК України вбачається, що у позовах про визнання права власності на майно або його витребування ціна позову визначається вартістю майна.

На час вирішення питання про відкриття касаційного провадження матеріали цивільної справи № 343/1615/19 в розпорядженні Верховного Суду відсутні.

Із касаційної скарги та копії судових рішень не вбачається ціни позову станом на день його подання щодо вимог майнового характеру (повної вартості спірного майна, на яке позивач просить визнати право власності, зокрема земельної ділянки), томусуд позбавлений можливості встановити розмір судового збору, який підлягає сплаті при поданні касаційної скарги.

Отже, на підтвердження розміру судового збору заявник має надати належні докази (позовну заяву з визначеною ціною позову, докази про вартість майна, на яке позивач просить визнати право власності, тощо) або надати документи, що підтверджують сплату судового збору у розмірі, визначеному статтею 4 Закону України «Про судовий збір», у разі, якщо розмір сплаченого судового збору не відповідає вимогам закону.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у м. Києві/Печерс.р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026007, код класифікації доходів бюджету: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

Питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження) буде вирішено колегією суддів після оформлення касаційної скарги відповідно до вимог статті 392 ЦПК України.

Оскільки подана касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 ЦПК України та подана після закінчення строків на касаційне оскарження, її слід залишити без руху та запропонувати заявнику усунути недоліки.

Керуючись статтями 185, 390, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ :

Визнати підстави для поновлення процесуального строку на касаційне оскарження рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 07 грудня 2021 року тапостанови Івано-Франківського апеляційного суду від 05 травня 2022 року неповажними.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 07 грудня 2021 року тапостанову Івано-Франківського апеляційного суду від 05 травня 2022 року залишити без руху та надати для усунення зазначених вище недоліків строк до 29 серпня 2022 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Білоконь