Провадження № 4-с/522/53/22
УХВАЛА

11 липня 2022 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючої судді Шенцевої О.П.,

при секретарі Лукашкіні О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) на бездіяльність старшого державного виконавця Дарницького відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Степанової Аліни (м. Київ, проспект Бажана, 7-є), за участі стягувача: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся ОСОБА_3 зі скаргою на бездіяльність Дарницького відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

В своєї скарзі заявник просить суд визнати бездіяльність старшого державного виконавця Дарницького відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Аліни Степанової, що підлягає у неврахуванні у розрахунку заборгованості по аліментам від 14.04.2022 року грошових переказів, здійснених ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на загальну суму 157 608 гривень, 1716,02 доларів США, 416,64 євро, неправомірною; зобов`язати старшого державного виконавця Дарницького відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Аліну Степанову провести повторний розрахунок заборгованості боржника по сплаті аліментів у виконавчому провадженні № 67864548 за виконавчим листом № 522/19803/15 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини починаючи з 21.09.2015 року по 04.06.2026 року щомісячно в розмірі 1/3 частини від заробітку та будь-яких доходів з урахуванням переказів, здійснених боржником на загальну суму 157 608 гривень, 1716,02 доларів США, 416,64 євро.

Ухвалою суду від 05 травня 2022 року відкрито провадження по справі та витребувано матеріали виконавчого провадження.

06.06.2022 року надійшов відзив ОСОБА_2 на скаргу, в якому вона просить відмовити у задоволенні скарги, посилаючись на її необґрунтованість.

16.06.2022 року надійшли пояснення представника Дарницького відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції та копія матеріалів виконавчого провадження. В своїх поясненням представник відділу просить у задоволенні скарги відмовити та розглядати справу у його відсутність.

У судовому засіданні представник заявника надала заяву про розгляд справи за її відсутність.

Суд дослідивши матеріали справи, витребувані матеріали виконавчого провадження, прийшов до висновку про відмову у задоволенні скарги.

Відповідно до ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України визначений принцип обов`язковості судових рішень.

Відповідно до ст. 129 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР '-Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції» (далі Конвенція).

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження - як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ст. 11, 18 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець: здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження" боржник зобов`язаний, зокрема: утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України.

Судом встановлено, що 03.02.2016 року Приморським районним судом м. Одеси була розглянута цивільна справа № 522/19803/15-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, та ухвалено заочне рішення, яким позов був задоволений та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 21.09.2015 року по 04.06.2026 року щомісячно в розмірі 1/3 частини від заробітку та будь-яких доходів відповідача.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 24.02.2022 року заява представника ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 03.02.2016 року, була залишена без задоволення.

На виконання заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 03.02.2016 року 28.07.2016 року був виданий виконавчий лист.

10.12.2021 року ОСОБА_2 звернулась до Дарницького відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з заявою про відкриття виконавчого провадження.

Постановою державного виконавця Дарницького відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 14.12.2021 року відкрито виконавче провадження, за виконавчим листом № 522/19803/15-ц, виданого Приморським районним судом м. Одеси 28.07.2016 року.

Згідно розрахунку заборгованості по сплати аліментів від 14.04.2022 року № 67864548, складеного старшим державним виконавцем Дарницького відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції А.Степановою, розмір заборгованості зі спати аліментів за виконавчим документом № 522/19803/15-ц, виданого Приморським районним судом м. Одеси 28.07.2016 року, стоном на 01.04.2022 року складає 369583,66 грн.

В своєї скарзі заявник посилається на те, що у період з 13.01.2016 року по 11.10.2021 року сплачував аліменти на утримання дитини на загальну суму 157 608 гривень, 1716,02 доларів США, 416,64 євро. На підтвердження даних обставин заявником надана довідка АК Комерційний банк «ПриватБанк» про перерахунок вказаних грошових коштів з картки ОСОБА_1 на картку ОСОБА_2 .

Те, що держаним виконавцем не враховані вказані грошові кошті, заявник вважає неправомірною бездіяльністю.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Суд вивчивши матеріали справи, вважає, що надана заявником довідка, дійсно свідчить про перерахування ним коштів в період з 13.01.2016 року по 11.10.2021 року з його картки на картку ОСОБА_2 , однак ці кошти не можуть вважатися, як кошти, які були сплачені у якості аліментів на утримання дитини, оскільки не містять призначення платежу аліменти.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

На підставі наведеного, суд вважає, що матеріали справи не містять будь-яких доказів на підтвердження посилань заявника, про те, що у період з 13.01.2016 року по 11.10.2021 року він сплачував грошові кошті, саме на утримання дитини, у якості аліментів.

Позиція скаржника про те, що з вказаних ним підстав дії державного виконавця не відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження» є недоведеною та безпідставною.

Відповідно, судом встановлена правомірність дій державного виконавця і останні не можуть бути визнані протиправними лише з формальних міркувань скаржника.

Будь-які докази, які вказували б на порушення державним виконавцем чинного законодавства прав боржника як сторони виконавчого провадження щодо виконання рішення суду, не встановлено.

Відповідно до ч. 3 ст. 451 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

На підставі ст. 451 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) на бездіяльність старшого державного виконавця Дарницького відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Степанової Аліни (м. Київ, проспект Бажана, 7-є), за участі стягувача: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі в п`ятнадцятиденний строк апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду.

Суддя

11.07.2022