Провадження № 2/761/1592/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2022 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Фролової І.В.,

секретаря судового засідання - Шаповала М.С.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - Яременко М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві у порядку загального позовного провадження в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї про зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї про зобов`язання вчинити дії.

У своїй позовній заяві просила суд зобов`язати Шевченківську районну у місті Києві державну адміністрацію видати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серія НОМЕР_2 с/р Борзнянського р-н, Чернігівської області) ордер на кімнати жилою площею 11,90 та 7,10 кв м комунальної квартири АДРЕСА_1 .

Свою позовну заяву обгрунтовує тим, що 28 січня 2010 року Житловим управлінням «Лівобережне», в якому працює Позивач надано ордер № 6 на право займання житлової площі в квартирі по АДРЕСА_2 на ім`я ОСОБА_2 . В подальшому Позивач разом із своїми неповнолітнім сином ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) відкрито користуються квартирою з 2010 року, мають особові рахунки по сплаті комунальних послуг та регулярно сплачують всі необхідні передбачені чинним законодавством платежі за користування даною жилою площею (які приходять на прізвище позивача ОСОБА_2 ) і заборгованості не мають, що підтверджується квитанціями про сплату комунальних послуг. За даною адресою сім`я отримує поштову кореспонденцію, медичні послуги. Також цей факт підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого на ім`я ОСОБА_2 , актом-довідка № 89 від 12.06.2018 року обстеження житлових умов та список громадян Шевченківського району м. Києва, які мають право на отримання приватизаційних паперів у ТВБВ № 10026 Філії Головного управління по місту Києву та Київської області ПАТ «Ощадний банк України» в якому зазначено - ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 проживають за адресою: АДРЕСА_2 . Іншого житла позивачі та неповнолітні не мають. Відсутність ордера на житло, яким вони користуюсь на законних підставах, позбавляє їх можливості реалізувати право на приватизацію квартири лише з тих підстав, що Шевченківська районна в м. Києві державна адміністрація не наділена таким правом.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13 вересня 2021 року матеріали цивільної справи було передано на розгляд судді Фроловій І.В.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 01 жовтня 2021 року відкрито провадження у справі, призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

20 січня 2022 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача, зі змісту якого вбачається, що останній просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 25 січня 2022 року закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду по суті.

Представник позивачки в судовому засіданні позовну заяву підтримав та просив задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову.

Третя особа Служба у справах дітей та сім`ї у судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений судом належним чином, у своїй заяві про визнання позову просив розглядати справу у його відсутність.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч.1 ст. 223 ЦПК України).

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що ніщо не перешкоджає особі добровільно відмовитись від гарантій справедливого судового розгляду у однозначний або у мовчазний спосіб. Проте для того, щоб стати чинною з точки зору Конвенції, відмова від права брати участь у судовому засіданні повинна бути зроблена у однозначний спосіб і має супроводжуватись необхідним мінімальним рівнем гарантій, що відповідають серйозності такої відмови. До того ж, вона не повинна суперечити жодному важливому громадському інтересу рішення ЄСПЛ (Hermi проти Італії, § 73; Sejdovic проти Італії § 86).

Окрім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини- в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (Рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України»).

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору суд по суті встановив.

За змістом ч.ч.1, 2, 3,4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.ч. 1, 5-6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України).

Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений статтею 16 ЦК України.

Дослідивши матеріали справи, судом було встановлено наступне.

Відповідно до матеріалів справи вбачається, 28 січня 2010 року Житловим управлінням «Лівобережне» видано ордер № 6 на право займання житлової площі в квартирі по АДРЕСА_2 на ім`я ОСОБА_2 .

В подальшому Позивач разом із своїми неповнолітнім сином ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) відкрито користуються квартирою з 2010 року.

Вказане вбачається з того, що позивачка має особові рахунки по сплаті комунальних послуг та регулярно сплачує всі необхідні передбачені чинним законодавством платежі за користування даною жилою площею (які приходять на прізвище позивача ОСОБА_2 ), що підтверджується квитанціями про сплату комунальних послуг.

За даною адресою сім`я отримує поштову кореспонденцію, медичні послуги, що підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого на ім`я ОСОБА_2 , актом-довідка № 89 від 12.06.2018 року обстеження житлових умов та список громадян Шевченківського району м. Києва, які мають право на отримання приватизаційних паперів у ТВБВ № 10026 Філії Головного управління по місту Києву та Київської області ПАТ «Ощадний банк України» в якому зазначено - ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 проживають за адресою: АДРЕСА_2 .

Іншого житла позивачі та неповнолітні не мають.

30 липня 2021 року ОСОБА_2 звернулася до Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації з заявою про видачу ордеру на житлове приміщення. Проте 11 серпня 2021 року № 109.109/Я-1401 Шевченківська районна в місті Києві державна адміністрація надала відповідь, в якій зазначено «… що на виконання розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 12.09.2012 № 1605 «Про безоплатне прийняття відомчого житлового фонду, службового житла, зовнішніх інженерних мереж ПАТ «ХК «Київміськбуд» розпорядженням Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації від 20.12.2012 № 874 будинок по АДРЕСА_3 було прийнято на баланс комунального підприємства «Керуюча дирекція Шевченківського району».

Інформуємо також, що розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) від 12.09.2012 № 1605 «Про безоплатне прийняття відомчого житлового фонду, службового житла, зовнішніх інжинерних мереж ПАТ «ХК «Київміськбуд» не непербачено видачу ордерів на житлові приміщення в будинку по АДРЕСА_3 . Враховуючи викладене, правових підстав для видачі ордера на дві кімнати житловою площею 11,90 та 7,10 кв м комунальної квартири АДРЕСА_4 не має. Для вирішення порушеного питання пропонуємо звернутися до суду…».

Щодо позовних вимог, суд дійшов наступних висновків.

У відповідності до положень ст. 9 ЖК УРСР громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду, або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово-будівельних кооперативів.

Відповідно до ст. 61 ЖК УРСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер.

Згідно положень ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.

Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права.

Вимогами ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі та у межах повноважень та засобами, передбаченими Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження управління в межах, визначених радою, майном, що належить до комунальної власності відповідних територіальних громад.

Статтею 30 Закону України « Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження щодо обліку громадян, які відповідно до законодавства потребують поліпшення житлових умов; розподіл та надання відповідно до законодавства житла, що належить до комунальної власності; вирішення питань щодо використання нежилих приміщень, будинків і споруд, що належать до комунальної власності та делеговані повноваження щодо надання відповідно до закону громадянам, які потребують соціального захисту, безоплатного житла або за доступну для них плату; здійснення контролю за станом квартирного обліку та додержанням житлового законодавства на підприємствах, в установах та організаціях, розташованих на відповідній території, незалежно від форм власності; видача ордерів на заселення жилої площі в будинках державних та комунальних організацій.

У відповідності до ч. 6 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у м. Києві (у разі її створення) ради в межах своїх повноважень приймає рішення.

Згідно з ст. 58 ЖК УРСР на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в м. Києві, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення.

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст.43 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Інші доводи сторін, які наведені у позові, не впливають на висновку суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини.

Відповідно до вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

При розгляді справи принципи змагальності учасників процесу та рівності між собою є основоположними. Засада рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом забезпечує гарантії доступності правосуддя та реалізації права на судовий захист, закріпленого в частині 1 статті 55 Конституції України. Ця засада є похідною від загального принципу рівності громадян перед законом, визначеного частиною 1 статті 24 Основного Закону, і стосується, зокрема, сфери судочинства.

Слід зважати, що рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом передбачає єдиний правовий режим, який забезпечує реалізацію їхніх процесуальних прав. При цьому слід зважати, що рівність учасників процесу встановлюються не обмежено в конкретному судовому процесі, а стосовно всіх суб`єктів, які звернулися до суду за захистом своїх прав. Рівність має забезпечуватися навіть в окремих непов`язаних судових провадженнях.

Європейський суд з прав людини приділяє особливу увагу дотриманню аналізованих принципів як невід`ємної складової права на справедливий суд, практичне застосування яких відбувається при дослідженні доказів та оскарженні невмотивованих рішень суду, коли влучні аргументи сторін судом просто проігноровані.

Рішенням у справі «Руїз-Матеос проти Іспанії» від 23.05.1993 р. ЄСПЛ вказав, що принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, а також, що вкрай важливо, відповісти на них (Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз-Матеос проти Іспанії», заява №12952/87 від 23.05.1993 року).

«Житло» має самостійне поняття, яке не залежить від класифікації за національним законодавством. Питання про те, чи є конкретне приміщення «житлом», яке захищається пунктом 1 статті 8 Конвенції, залежатиме від фактичних обставин, а саме - існування достатнього та тривалого зв`язку з певним місцем. Суд також повторює, що стаття 8 Конвенції лише захищає право особи на повагу до її існуючого житла (GLOBA v. UKRAINE, № 15729/07, § 37, ЄСПЛ, від 05 липня 2012 року).

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення (Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїс Торіха проти Іспанії», заява №18390/91 від 09 грудня 1994 року).

Національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, проте зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Суомінен проти Фінляндії», заява №37801/97 від 01 липня 2003 року).

Відповідно до статі 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на повагу до свого житла, а органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та враховуючи те, що позивачем доведено, а судом встановлено обставин, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню в повному обсязі.

Щодо розподілу судових витрат, суд дійшов наступних висновків.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Як вбачається із матеріалів справи до стягнення з відповідача позивачем заявлено судові витрати, які складаються із судового збору, сплаченого позивачем за подання позовної заяви до суду та заяви про забезпечення позову.

В порядку ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають до стягненню на користь позивача судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору на суму 908,00 грн.

Враховуючи викладене, на підставі Конституції України, ст.ст. 2-5,11-13,133-141,196,200,258,259,263,268,352,354 ЦПК України, ст. 19, 47, Конституції України, статтею 16 Цивільного кодексу України, статтями 4, 175, 184, 187 ЦПК України, статтями 58 Житлового Кодексу УРСР, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_2 до Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї про зобов`язання вчинити дії - задовольнити у повному обсязі.

Зобов`язати Шевченківську районну в місті Києві державну видати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серія НОМЕР_2 с/р Борзнянського р-н, Чернігівської області) ордер на кімнати жилою площею 11,90 та 7,10 кв м комунальної квартири АДРЕСА_4 .

Стягнути з Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити сторін:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місця проживання - АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

Шевченківська районна в м. Києві державна адміністрація, адреса місцезнаходження - 01054, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 24,

Служба у справах дітей та сім`ї, адреса місцезнаходження - 01030, м. Київ, б-p Шевченка, 26/4.

Повний текст рішення виготовлений 16 січня 2023 року.

Суддя: