Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2022 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Захарчук С. С.,

за участю секретаря судового засідання - Сірант Т. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В :

Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Зазначало, що 02.11.2016 ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 02.11.2016.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послу», «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua. становить між ним та банком договір про надання банківських послуг.

Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримав кредитну картку.

У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 5000 грн.

Свої зобов`язання ОСОБА_1 належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 18.08.2020 має заборгованість за кредитним договором у розмірі 37 080 грн. 63 коп., яка складається з наступного: 28 584 рн. 64 коп. заборгованість за простроченим тілом кредиту, 8495 грн. 99 коп. заборгованість за простроченими відсотками.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість у розмірі 37 080 грн. 63 коп. за кредитним договором № б/н від 032.11.2016, а також судовий збір у розмірі 2102 грн.

У відзиві на позовну заяву ОСОБА_1 проти позову заперечив у повному обсязі, вказавши на те, що будь-яких кредитних коштів від позивача він не отримував, Умови та правила надання кредиту в Приватбанку не містять підпису сторін, а тому не можуть вважатися частиною договору, а тому, договірних відносин між сторонами не виникло.

Крім того, позивачем не надано доказів укладення кредитного договору між ОСОБА_1 та АТ КБ «Приватбанк», та не надано доказів видачі йому кредитної картки із встановленим кредитним лімітом, а також доказів зарахування на картку кредитних коштів.

У відповіді на відзив представник позивача зазначив, що відповідач звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим, підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг № б/н від 02.11.2016.

Правила та Умови надання банківських послуг в Приватбанку є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком клієнтам. Таким чином, клієнт отримує доступ до всіх без виключення послуг банку.

Відповідачем було підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг.

У даній заяві зазначено, що підписавши цю заяву, відповідач ознайомився та згідний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, в тому числі з Умовами та Правилами обслуговування по платіжним карткам, розташованим на сайті банку, Тарифами банку, які разом з цією заявою складають договір банківського обслуговування. Крім цього, зазначено що відповідачу було надано для ознайомлення Умови та правила в письмовому вигляді, що засвідчується власним підписом відповідача в заяві про приєднання.

Підписавши заяву, банк та клієнт приєднуються і зобов`язуються виконувати умови, викладені в Умовах та Правилах надання банківських послуг, Тарифах банку - договорі банківського обслуговування в цілому.

Отже, заява про приєднання до Умов та Правил з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами, що розташовані на офіційному сайті Банку (www.privatbank.ua) складають Договір про надання банківських послуг.

Позивачем надана до суду копія анкети заяви від 02.11.2016, з якої чітко вбачається наступна інформація: персональні дані, адреса проживання та інша додаткова інформація, необхідна для отримання кредитної картки. Відповідачем вказана інформація заповнена особисто.

Крім того, з анкети-заяви чітко вбачається те, що відповідач висловив згоду на укладення договору, шляхом отримання кредитної картки.

Також відповідачем було підписано паспорт споживчого кредиту від 03.09.2018, яким встановлено відсоткову ставку, винагороди, розмір платежу, відповідальність, права та обов`язки сторін договору.

Посилаючись на вищезазначене, представник позивача просив позов задовольнити в повному обсязі.

У запереченнях на відповідь на відзив на позовну заяву відповідач зазначає, що позивач звернувся до суду із пропуском строку позовної давності, він не підписував анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання послуг в Приватбанку та не ознайомлювався з Умовами та правилами надання послуг в Приватбанку.

Посилаючись на вищезазначене, просив відмовити у задоволенні позову.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та вказав на те, що позов підтримує в повному обсязі та просив його задовольнити.

Суд ухвалив розглядати справу за відсутності представника позивача.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Суд ухвалив розглядати справу за відсутності ОСОБА_1 .

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази в справі в їх сукупності, дійшов наступного висновку.

Судом установлено, спір, що виник між сторонами, стосується стягнення заборгованості за кредитним договором, який оформлений у вигляді анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку від 02.11.2016.

Обгрунтовуючи позовну заяву, позивач вказував на те, що між ОСОБА_1 та банком було укладено кредитний договір, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку від 02.11.2016, відповідно до якого ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок та у зв`язку з невиконанням якого, у відповідача утворилася заборговність на суму 37 080 грн. 63 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» (далі - Закон) кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця.

Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення.

Згідно з ч. 2 ст. 9 Закону до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту.

Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію") із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті.

Забороняється обмежувати споживача в часі для ознайомлення з інформацією, зазначеною у паспорті споживчого кредиту.

Статтею 13 Закону передбачено, що договір про споживчий кредит, договори про надання супровідних послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію"). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.

Примірник договору про споживчий кредит, укладеного у вигляді електронного документа та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит.

Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця.

Відповідно до ч. 1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч. 1 ст. 634 ЦК України).

На обґрунтування позовних вимог позивачем надано анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку від 02.11.2016 (а.с.10), паспорт споживчого кредиту від 03.09.2018 (а.с. 11-12), витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а.с. 13), витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку (а.с. 14-68), довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 (а.с. 9), довідку про видачу кредитної картки № 17823 від 03.09.2018 із встановленим терміном дії до 05/22, виписку про рух коштів (а.с. 79-80).

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 2 ст. 77 ЦПК України передбачено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Надані позивачем паспорт споживчого кредиту, довідка про видачу кредитної картки, довідка про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки датовані 2018 роком, анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку підписана позивачем 2016 року, а тому зазначені документи, що датовані 2018 роком не свідчать про укладення між позивачем та відповідачем кредитного договору № б/н від 02.12.2016 та видачу відповідачеві кредитної картки з встановленим кредитним лімітом у 2016 році, у зв`язку з чим, в останнього утворилась заборгованість за кредитним договором у розмірі 37 080 грн. 63 коп.

Доказів того, що між сторонами було укладено кредитний договір саме 02.11.2016, у якому відбулася фіксація волі сторін та його змісту, позивачем не надано.

Надані банком Витяг з Тарифів й Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку не підписаний відповідачем та через мінливий характер зазначених Умов та Правил надання послуг в Приватбанку, а також Тарифів, не можуть розцінюватись як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачем кредитного договору, оскільки не підтверджує умов самого договору, укладеного між банком та ОСОБА_1 .

Під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація. Правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами. Першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін. Зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів (наприклад, складення заповіту), так і договорів (дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину.

Потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.

Відповідно до ч. 4 ч. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Такий висновок суду узгоджується з висновком, викладеним у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23.05.2022 у справі № 393/126/20.

Ураховуючи те, що доказів того, що між сторонами 02.11.2016 було укладено кредитний договір, відповідно до якого банком було надано ОСОБА_1 в кредит суму в розмірі 28 584 грн. 64 коп. позивачем суду не надано, а надана анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку від 02.11.2016 не свідчить про укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки надані позивачем документи, а саме: довідка про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 , довідка про видачу кредитної картки № 17823 від 03.09.2018 із встановленим терміном дії до 05/22, не свідчать про те, що відбулася фіксація волі сторін договору саме 02.11.2016 та фіксація змісту договору 02.11.2016, а тому правових підстав для задоволення позову немає.

Керуючись, ст. ст. 9, 13 Закону України «Про споживче кредитування», ст. ст. 207, 633, 634, 638, 1054, 1055 ЦК України, ст. ст. 3, 4, 8, 10-12, 76-81, 89, 223, 258, 259, 263, 265 280-282 ЦПК України суд,-

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України - 14360570) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Світлана ЗАХАРЧУК