cправа № 752/6070/20
провадження №: 2/752/867/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.11.2022 року суддя Голосіївського районного суду міста Києва Мазур Ю.Ю., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві до ОСОБА_1 про стягнення надміру сплачених коштів, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2020 року позивач Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в особі свого представника, звернулося до Голосіївського районного суду м. Києва із позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві суму безпідставно сплачених коштів у розмірі 31689,50 грн. та судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач ОСОБА_1 є пенсіонером, знаходиться на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та починаючи з 17.10.2005 отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Пенсія відповідачу ОСОБА_1 була нарахована на підставі довідок про заробітну плату ВАТ «Трест Київміськбуд-3». З метою контролю за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду України позивачем було зроблено запит до ВАТ «Трест Київміськбуд-3» щодо правильності нарахування заробітної плати відповідачу. Посадовими особами ВАТ «Трест Київмісьбуд-3» було з`ясовано, що бухгалтером було допущено арифметичну помилку при розрахунку заробітної плати , що в свою чергу призвело до завищеного встановлення розміру пенсії. При наданні правильного розрахунку заробітної плати відповідачу було зроблено перерахунок пенсії, внаслідок чого виникла переплата пенсії.

Розпорядженням Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 03.11.2009 переплату у розмірі 43741,60 коп. було затверджено відраховувати із загального розміру пенсії відповідача щомісяця по 20% починаючи з 01.12.2009. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 14.03.2012 у справі № 2-а-165/11 вказане розпорядження визнано протиправним та починаючи з 01.06.2012 позивачем припинено утримання переплати з пенсії відповідача.

Після приведення матеріалів пенсійної справи відповідача у відповідність до норм чинного законодавства було встановлено суму коштів (пенсії) у розмірі 31689,50 грн., отриманої відповідачем без достатньої правової підстави.

Відповідача було повідомлено про наявність факту переплати пенсії листом-повідомленням від 18.11.2019 вих. №281137/04, проте переплачені грошові кошти так і не були повернуті. Враховуючи наведене, позивач змушений звернутися до суду з цим позовом.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 20.05.2020 відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Положеннями ст. 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

У жовтні 2020 року до суду надійшов відзив, у якому відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, оскільки саме підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її. Крім того, відповідачем заявлено клопотання про застосування наслідків спливу позовної давності, передбачених ч. 4 ст. 267 ЦК України.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, шляхом передбачених ст. 16 ЦК України способами.

За ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Судом встановлено, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 14.03.2012 у справі № 2-а-165/11 визнано протиправним рішення та розпорядження Управління Пенсійного фонду України в Голосіївському районі м. Києва від 03.11.2009 про утримання із загального розміру пенсії ОСОБА_1 переплати щомісяця по 20% починаючи з 01.12.2009.

Як вбачається з вказаної постанови, ОСОБА_1 є пенсіонером , знаходиться на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та починаючи з 17.10.2005 отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Пенсія відповідачу ОСОБА_1 була нарахована на підставі довідки про заробітну плату ВАТ «Трест Київміськбуд-3». Із метою контролю за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду України позивачем було зроблено запит до ВАТ «Трест Київміськбуд-3» щодо правильності нарахування заробітної плати відповідачу. Посадовими особами ВАТ «Трест Київмісьбуд-3» було з`ясовано, що бухгалтером було допущено арифметичну помилку при розрахунку заробітної плати , що в свою чергу призвело до завищеного встановлення розміру пенсії та переплати у розмірі 43741,60 грн. за період із 17.10.2005 по 31.10.2009. При наданні правильного розрахунку заробітної плати ОСОБА_1 було зроблено перерахунок пенсії та прийнято рішення щодо відрахування із загального розміру пенсії щомісяця по 20% починаючи з 01.12.2009.

Відповідно до ч. 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

На виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 14.03.2012 у справі № 2-а-165/11 позивачем починаючи з 01.06.2012 припинено утримання з пенсії відповідача.

Відповідно до довідки Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про розмір призначеної та фактично отриманої пенсії від 17.01.2020 відповідач отримав без достатньої правової підстави суму коштів (пенсії) у розмірі 31689,50 грн. за період із 17.10.2005 по 31.10.2009.

Листом-повідомленням від 18.11.2019 вих. №281137/04 Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повідомило відповідача про наявність факту переплати пенсії.

Надаючи правову кваліфікацію наведеним вище обставинам, суд виходить з наступного.

Згідно ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Частиною 2 статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що відрахування з пенсії провадяться в установленому законом порядку на підставі судових рішень, ухвал, постанов і вироків (щодо майнових стягнень), виконавчих написів нотаріусів та інших рішень і постанов, виконання яких відповідно до закону провадиться в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Відповідно до п. 3 Порядку повернення сум пенсії, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсії, що є безнадійними до стягнення затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 21.03.2003№ 6-4, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України від 15.05.2003 № 374/7695, повернення сум пенсій, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсій, що є безнадійними до стягнення, суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, необхідною умовою повернення надмірно виплачених сум пенсій є, зокрема, зловживання з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних.

Відповідно ст. 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Згідно ч.1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно) зобов`язана повернути потерпілому це майно.

Разом з тим, відповідно до ст. 1215 ЦК України не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Отже, обов`язковою умовою для стягнення надміру виплачених пенсій є допущення зловживань з боку пенсіонера та в жодному випадку вказані суми не можуть бути стягнуті у випадку призначення пенсії на підставі недостовірних даних, формування яких не залежить від пенсіонера.

Згідно статей 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Письмовими матеріалами справи підтверджено, що переплата пенсії відповідачеві за період з 17.10.2005 по 31.10.2009 виникла не з вини самого відповідача, а була добровільно виплачена позивачем на підставі довідки про заробітну плату ВАТ «Трест Київміськбуд-3», у якій бухгалтером товариства було допущено арифметичну помилку.

Так, позивачем не доведено факту зловживань з боку відповідача, його винуватості чи недобросовісності щодо надання недостовірних даних, а отже позовні вимоги Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві задоволенню не підлягають.

Щодо зави відповідача про застосування наслідків спливу позовної давності слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ч. 1 ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За ч. 3 ст. 267 ЦК України суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення.

Разом з тим, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16 зазначила, що суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє у задоволенні позову через його необґрунтованість. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем.

Відмова в задоволенні позову у зв`язку з відсутністю порушеного права із зазначенням спливу позовної давності як додаткової підстави для відмови в задоволенні позову не відповідає вимогам закону (постанова Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 у справі № 367/6105/16-ц).

У зв`язку з тим, що судом встановлено відсутність порушеного права, на захист якого подано позов, не обґрунтованість та не доведеність позовних вимог, відсутні підстави для застосування судом строків позовної давності за заявою відповідача.

У порядку ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 263-265 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві до ОСОБА_1 про стягнення надміру сплачених коштів - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ю.Ю. Мазур