№ апеляційного провадження: 22-ц/824/9655/2022
Головуючий у суді першої інстанції: Заставенко М.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2022 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Крижанівської Г.В.,

суддів Борисової О.В., Шебуєвої В.А.

розглянувши в письмовому провадженні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 15 червня 2022 року, ухвалене у складі судді Заставенко М.О., у цивільній справі № 753/19737/21 за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ПАТ «НАСК «Оранта», ОСОБА_2 про відшкодування шкоди. Зазначала, що 16 жовтня 2019 року о 16:40 год. в м. Києві на пр. Глушкова ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «ВАЗ 21011», д.н.з. НОМЕР_1 , не дотримався безпечної швидкості та дистанції, здійснив наїзд на автомобіль «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_2 , під її керуванням, внаслідок чого її автомобіль здійснив наїзд на автомобіль «Mazda 3», д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_3 , що призвело до механічних пошкоджень автомобілів. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 22 листопада 2019 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні вказаної ДТП. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у ПАТ «НАСК «Оранта». Зазначала, що вона звернулася до страхової компанії у встановлені строки та надала відповідні документи, в тому числі заяву про виплату страхового відшкодування. 21 жовтня 2019 року було проведено огляд її автомобіля «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_2 , та складено протокол огляду транспортного засобу. 12 листопада 2019 року та 13 грудня 2019 року представником страхової та автосервісу «Гарант-автотехнік» також було проведено огляд автомобіля для встановлення внутрішніх пошкоджень, в результаті якого складено попереднє замовлення наряд № 7006 від 13 листопада 2019 року із переліком та вартістю запчастин та ремонтних робіт, необхідних для відновлення автомобіля після ДТП, сумарна вартість яких склала 62 161,00 грн. Суму страхового відшкодування у розмірі 27 348,91 грн. було перераховано на рахунок автосервісу «Гарант-автотехнік» 17 грудня 2019 року. Не погоджуючись із вказаною сумою, вона 17 грудня 2019 року звернулася до ПАТ «НАСК «Оранта» із заявою про надання калькуляції страхового відшкодування, на що було отримано відмову. 04 січня 2020 року автосервісом завершено ремонт автомобіля «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_2 , фактична вартість ремонтних робіт та деталей, що замінювалась, склала 58 625,25 грн. Оскільки на момент завершення ремонту страхова компанія відмовилася оплатити повну вартість відновлювального ремонту її автомобіля вона була змушена оплатити залишок 31 276,34 грн. за власний рахунок. Вказує, що 07 березня 2020 року вона звернулася із претензією до відповідача ПАТ «НАСК «Оранта» на суму залишку фактичного відновлювального ремонту, у відповідь на що страховою було здійснено доплату 12 885,99 грн. Отже, не отриманий нею залишок фактичного відновлювального ремонту складає 18 390,35 грн., з яких 1 000,00 грн. франшиза. З урахуванням викладеного, ОСОБА_1 просила стягнути з ПАТ «НАСК «Оранта» на свою користь несплачену частину страхового відшкодування у розмірі 17 390,35 грн., пеню в розмірі 2 358,00 грн., 3% річних в розмірі 806,38 грн. та інфляційні втрати в розмірі 2 028,61 грн. Також просила стягнути з ОСОБА_2 на свою користь суму франшизи у розмірі 1 000,00 грн.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 15 червня 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заподіяну матеріальну шкоду у розмірі 18 390,35 грн., судові витрати в розмірі 708,24 грн., а всього 19 098,59 грн.

У задоволенні позовних вимог до ПАТ «НАСК «Оранта» відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Просила рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог до ПАТ «НАСК «Оранта» скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про стягнення з останнього 17 390,35 грн. невиплаченого страхового відшкодування, 7 457,90 грн. пені, 1 258,05 грн. 3% річних та 6 217,88 грн. інфляційних втрат за період з 29 лютого 2020 року по 28 липня 2022 року з урахуванням перерахунку апеляційним судом сум пені, 3% річних та інфляційних втрат на день постановлення рішення. Рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_2 матеріальної шкоди в розмірі 18 390,35 грн. змінити, зменшивши розмір стягнення на її користь до 1 000,00 грн. франшизи. Посилається на те, що судом було порушено норми матеріального та процесуального права. Зазначає, що загальна вартість відновлювального ремонту автомобіля становила 58 625,25 грн., що повністю покривалося розміром страхового відшкодування на суму 100 000,00 грн., передбаченого умовами полісу № АМ/9545786. Приймаючи до уваги франшизу в розмірі 1 000,00 грн. і фактичне відшкодування ПАТ «НАСК «Оранта» вартості ремонту автомобіля на суму 40 234,90 грн., залишок невідшкодованої суми вартості фактичного ремонту автомобіля становить 17 390,35 грн., яка підлягає стягненню з ПАТ «НАСК «Оранта». Проте, суд першої інстанції не звернув увагу на зазначені обставини та дійшов помилкового висновку про стягнення цієї шкоди з ОСОБА_2 , зазначивши про те, що ПАТ «НАСК «Оранта» виконало зобов`язання за договором страхування.

05 листопада 2022 року Лінкевич О.В., яка діє в інтересах ПАТ «НАСК «Оранта», подала відзив на апеляційну скаргу. Просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Заперечує проти доводів позивачки вважає їх необґрунтованими, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України справа призначена до розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи за наявними в матеріалах справи документами.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 16 жовтня 2019 року о 16:40 год. в м. Києві на пр. Глушкова ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «ВАЗ 21011»,д.н.з. НОМЕР_1 , не дотримався безпечної швидкості та дистанції, здійснив наїзд на автомобіль «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , внаслідок чого автомобіль «Toyota Camry» здійснив наїзд на автомобіль «Mazda 3», д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_3 , що призвело до механічних пошкоджень автомобілів.

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 22 листопада 2019 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні вказаної ДТП (а.с. 9-10).

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «ВАЗ 21011», д.н.з. НОМЕР_1 , на момент ДТП була застрахована у ПАТ «НАСК «Оранта» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності №АМ/9545786 від 07 грудня 2018 року. Франшиза за полісом становить 1 000,00 грн. (а.с. 78).

21 жовтня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до ПАТ «НАСК «Оранта» із заявою про виплату страхового відшкодування та надала відповідні документи (а.с. 77).

21 жовтня 2019 року представником ПАТ «НАСК «Оранта» був проведений огляд автомобіля «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_2 , та складений протокол огляду транспортного засобу (а.с. 12).

12 листопада 2019 року та 13 грудня 2019 року представником ПАТ «НАСК «Оранта» та автосервісу «Гарант-автотехнік» також був проведений огляд автомобіля для встановлення внутрішніх пошкоджень, в результаті якого складене попереднє замовлення наряд № 7006 від 13 листопада 2019 року із переліком і вартістю запчастин та ремонтних робіт, необхідних для відновлення автомобіля після ДТП (а.с. 13-15).

12 грудня 2019 року представником ПАТ «НАСК «Оранта» було складено страховий акт № ОЦВ-19-32-15685/1 та розрахунок страхового відшкодування до нього (а.с. 18).

13 грудня 2019 року на рахунок ФОП ОСОБА_4 були перераховані кошти на ремонт автомобіля «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_2 , у розмірі 27 348,91 грн. (а.с. 62).

04 січня 2020 року автосервісом був завершений ремонт автомобіля «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_2 , фактична вартість ремонтних робіт та деталей, що замінюються, склала 58 625,25 грн., в зв`язку з чим, ОСОБА_1 було доплачено 31 276,34 грн. (а.с. 19, 20).

07 березня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до страхової із заявою щодо проведення доплати страхового відшкодування (а.с. 21).

13 квітня 2020 року суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Гарант-Асістанс» на підставі договору з ПАТ «НАСК «Оранта», оцінювачем ОСОБА_5 було складено висновок про вартість майна № 15685, відповідно до якого вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_2 , з урахування коефіцієнта фізичного зносу становиться 41 234,90 грн. (а.с. 64).

23 квітня 2020 року на рахунок ОСОБА_1 ПАТ «НАСК «Оранта» були додатково перераховані кошти на ремонт автомобіля «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_2 , у розмірі 12 885,99 грн. (а.с. 63).

Суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , стягнувши з відповідача ОСОБА_2 на користь останньої суму страхового відшкодування в розмірі 18 390,35 грн., при цьому, у задоволенні позовних вимог до ПАТ «НАСК «Оранта» судом відмовлено.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки ПАТ «НАСК «Оранта» було виплачено ОСОБА_1 суму страхового відшкодування у розмірі 40 324,90 грн., однак вказані кошти повністю не покрили здійснений ремонт належного їй транспортного засобу, з ОСОБА_2 як особи, винної у настанні дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої був пошкоджений автомобіль «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_2 , підлягає стягненню матеріальна шкода, завдана власнику пошкодженого транспортного засобу, що становить різницю між вартістю відновлювального ремонту без урахування коефіцієнту фізичного зносу та сплаченою сумою страхового відшкодування страховиком у розмірі 17 390,35 грн., а також розмір франшизи 1 000,00 грн. У стягненні пені, 3% річних та інфляційної складової боргу, суд також відмовив у цій частині позовних вимог, оскільки ПАТ «НАСК «Оранта» виконало свої зобов`язання за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 2 ст. 1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Статтею 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовані Законом України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який є спеціальним Законом у даних правовідносинах.

Відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до положень ст. ст. 22, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 1192, 1194 ЦК України страховик несе обмежену відповідальність, та відшкодовує оцінену шкоду з урахування коефіцієнта фізичного зносу та франшизи.

У разі недостатності страхового відшкодування для повного відшкодування завданої шкоди саме винна особа зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 був визнаний винним у вчиненні ДТП 16 жовтня 2019 року, в якому було пошкоджено належний ОСОБА_1 автомобіль марки «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_2 . На підставі заяви позивачки ПАТ «НАСК «Оранта», в якій була застрахована цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 , виплачено оцінену шкоду з урахуванням фізичного зносу автомобіля та франшизи в розмірі 40 324,90 грн., що відповідає вимогам ст. ст. 22, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

При цьому, позивачка не надала суду доказів того, що ПАТ «НАСК «Оранта» було невірно розраховано суму страхового відшкодування, виплаченого їй страховиком.

З урахуванням положень ст. ст. 22, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 1192, 1194 ЦК України, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для стягнення саме з ПАТ «НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_1 різниці між вартістю відновлювального ремонту автомобіля марки «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_2 , та виплаченим страховим відшкодуванням в розмірі 17 390,35 грн., а також пені в розмірі 2 358,00 грн., 3% річних в розмірі 806,38 грн. та інфляційних втрат в розмірі 2 028,61 грн. оскільки ПАТ «НАСК «Оранта» виконало свої зобов`язання за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів по виплаті страхового відшкодування.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитися з висновками суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 різниці між вартістю відновлювального ремонту автомобіля марки «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_2 , та виплаченим страховим відшкодуванням в розмірі 18 390,35 грн.

При вирішенні позову ОСОБА_1 суд першої інстанції вийшов за межі заявлених позовних вимог.

Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного процесу.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до заявлених вимог ОСОБА_1 просила стягнути з ПАТ «НАСК «Оранта» на свою користь несплачену частину страхового відшкодування у розмірі 17 390,35 грн., пеню в розмірі 2 358,00 грн., 3% річних в розмірі 806,38 грн. та інфляційні втрати в розмірі 2 028,61 грн. Також просила стягнути з ОСОБА_2 на свою користь суму франшизи у розмірі 1 000,00 грн.

Тобто, ОСОБА_1 не порушувала питання про стягнення різниці між вартістю відновлювального ремонту автомобіля марки «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_2 , та виплаченим страховим відшкодуванням в розмірі 17 390,35 грн. з ОСОБА_2 , а просила стягнути вказані кошти саме з ПАТ «НАСК «Оранта», та стягнути з ОСОБА_2 на її користь лише суму франшизи в розмірі 1 000,00 грн.

Стягуючи з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 18 390,35 грн. невиплаченого страхового відшкодування, суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог ОСОБА_6 , чим порушив вимоги ст. 13 ЦПК України.

Враховуючи межі заявлених позовних вимог ОСОБА_1 , з ОСОБА_2 на користь останньої підлягає стягненню матеріальна шкода в розмірі 1 000,00 грн.

Таким чином, рішення Дарницького районного суду міста Києва від 15 червня 2022 року підлягає скасуванню в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди в розмірі 18 390,35 грн., з ухваленням в цій частині нового судового рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди в розмірі 1 000,00 грн.

В іншій частин рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. 268, 367, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 15 червня 2022 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди в розмірі у розмірі 18 390,35 грн. скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 1 000,00 грн.

В іншій частині рішення Дарницького районного суду міста Києва від 15 червня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 26 грудня 2022 року.

Суддя-доповідач

Судді