Провадження № 2/712/718/22
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 грудня 2022 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого судді ПИРОЖЕНКО С.А.
при секретарі НАГАЄВСЬКІЙ В.Б.
розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом Національної академії внутрішніх справ (адреса: м. Київ, пл.. Солом`янська 1) до ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ) про стягнення боргу із урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних від суми заборгованості,
Позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення боргу із урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних від суми заборгованості, посилаючись на те, що наказом ректора Національної академії внутрішніх справ від 10.08.2015 № 102 о/с ОСОБА_2 з 17 серпня 2015 року зараховано курсантом першого курсу денної форми навчання Національної академії внутрішніх справ.
19 серпня 2015 року між НАВС, комплектуючим підрозділом ГУМВС України в Черкаській області та відповідачем укладено Договір № СЛ15-406 про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України. Відповідно до Договору відповідач навчався за рахунок коштів державного бюджету і зобов`язувався після закінчення навчання відпрацювати не менше трьох років за місцем розподілу, а у разі відмови від подальшого проходження служби протягом перших трьох років після закінчення навчання відшкодувати витрати, пов`язані з утриманням у навчальному закладі.
Наказом НАВС від 06.11.2015 року № 912 о/с відповідача було звільнено з ОВС з продовженням навчання в НАВС у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи влади (установи, організації). А наказом НАВС від 11.11.2015 № 202 о/с відповідача з 07 листопада 2015 року призначено на посаду курсанта 1-го курсу з присвоєнням спеціального звання рядового поліції.
Наказом НАВС від 22.11.2017 № 179 о/с відповідача було відраховано з НАВС. З 17.08.2015 по 22.11.2017 відповідно до умов договору відповідач у період навчання перебував на державному забезпеченні харчуванням, речовим майном, медичним забезпеченням, грошовим утриманням та житлом із наданням комунальних послуг. Вартість витрат, пов`язаних з його утриманням у навчальному закладі становить 50 557,01 грн. Із сумою витрат та реквізитами для їх сплати у разі порушення умов договору, відповідача ознайомлено під підпис.
22.11.2017 року між відповідачем та НАВС був укладений договір про розстрочення суми відшкодованих витрат, пов`язаних з утриманням у НАВС, також власноручно написана заява про погодження сплатити суму витрат, пов`язана з утриманням в НАВС добровільно.
Проте, згідно довідки відділу фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку НАВС грошові кошти від відповідача надходили одноразово, а саме 30.11.2017 року в сумі 10 000 грн. Решта суми заборгованості залишається непогашеною.
У зв`язку з цим, просить стягнути на з відповідача на користь позивача витрати, пов`язані з утриманням у навчальному закладі в сумі 40 557,01 грн., з урахуванням встановленого індексу інфляції в сумі 7 456,54 грн. та трьох відсотків річних від простроченої суми в сумі 3 610,13 грн., а всього 51 632,68 грн., а також витрати по сплаті судового збору в сумі 2 270 грн.
28 грудня 2021 року ухвалою суду було відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін та призначено судове засідання.
Представник позивача до судового засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задоволити, проти винесення заочного рішення не заперечував.
Відповідач до судового засідання не з`явився, причини неявки суду не відомі, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином.
У зв`язку з неявкою сторін фіксація технічними засобами відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України не здійснювалася.
З письмової згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства.
Як встановлено в судовому засіданні, наказом ректора Національної академії внутрішніх справ від 10.08.2015 № 102 о/с ОСОБА_2 з 17 серпня 2015 року зараховано курсантом першого курсу денної форми навчання Національної академії внутрішніх справ.
19 серпня 2015 року між НАВС, комплектуючим підрозділом ГУМВС України в Черкаській області та відповідачем укладено Договір № СЛ15-406 про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України. Відповідно до Договору відповідач навчався за рахунок коштів державного бюджету і зобов`язувався після закінчення навчання відпрацювати не менше трьох років за місцем розподілу, а у разі відмови від подальшого проходження служби протягом перших трьох років після закінчення навчання відшкодувати витрати, пов`язані з утриманням у навчальному закладі.
Наказом НАВС від 06.11.2015 року № 912 о/с відповідача було звільнено з ОВС з продовженням навчання в НАВС у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи влади (установи, організації). А наказом НАВС від 11.11.2015 № 202 о/с відповідача з 07 листопада 2015 року призначено на посаду курсанта 1-го курсу з присвоєнням спеціального звання рядового поліції.
Наказом НАВС від 22.11.2017 № 179 о/с відповідача було відраховано з НАВС. З 17.08.2015 по 22.11.2017 відповідно до умов договору відповідач у період навчання перебував на державному забезпеченні харчуванням, речовим майном, медичним забезпеченням, грошовим утриманням та житлом із наданням комунальних послуг. Вартість витрат, пов`язаних з його утриманням у навчальному закладі становить 50 557,01 грн. Із сумою витрат та реквізитами для їх сплати у разі порушення умов договору, відповідача ознайомлено під підпис.
22.11.2017 року між відповідачем та НАВС був укладений договір про розстрочення суми відшкодованих витрат, пов`язаних з утриманням у НАВС, також власноручно написана заява про погодження сплатити суму витрат, пов`язана з утриманням в НАВС добровільно.
Проте, згідно довідки відділу фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку НАВС грошові кошти від відповідача надходили одноразово, а саме 30.11.2017 року в сумі 10 000 грн. Решта суми заборгованості залишається непогашеною.
Згідно розрахунку наданого позивачем витрати, пов`язані з утриманням відповідача у навчальному закладі складають 40 557,01 грн., з урахуванням встановленого індексу інфляції в сумі 7 456,54 грн. та трьох відсотків річних від простроченої суми в сумі 3 610,13 грн., а всього 51 632,68 грн.
Наразі ця заборгованість відповідачем не погашена. Дані обставини відповідачем, під час судового розгляду цієї справи, не спростовані належними доказами.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно із ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною 1 ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
На підставі ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 4 статті 74 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що особи, які навчаються за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, а також поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладів з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Згідно ч. 5 ст. 74 Закону України «Про Національну поліцію», у разі відмови від добровільного відшкодування витрат, зазначених у частині четвертій цієї статті, таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.
Відповідно до п. 1 Порядку відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 261 від 12.04.2017, цей Порядок визначає механізм відшкодування особами, які навчалися за денною формою навчання за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, витрат, пов`язаних з їх утриманням у таких закладах, у разі: дострокового розірвання контракту про здобуття освіти (далі-контракт) з будь-яких підстав, крім звільнення із служби в Національній поліції (далі-поліція) через хворобу (за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції) чи у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів; звільнення із служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу з будь-яких підстав, крім звільнення із служби в поліції через хворобу (за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції) чи у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів.
За змістом пунктів 2-4, 8 зазначеного Порядку, витрати відшкодовуються згідно з контрактом, укладеним між вищим навчальним закладом, відповідним органом поліції та особою, яка навчалася. Відшкодування здійснюється в розмірі витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; оплатою комунальних послуг та спожитих енергоносіїв (тепло-, водопостачання, водовідведення, електроенергія). Витрати відшкодовуються особою в повному розмірі за весь період її фактичного навчання. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат, таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.
Враховуючи, що відповідач належним чином не виконав договірні зобов`язання перед позивачем, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню вартість витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі з урахуванням інфляційних та 3% річних, на загальну суму 51 632 грн. 68 коп., у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають до задоволення.
Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем при пред`явленні позовних вимог сплачений судовий збір у розмірі 2 270 грн., заявлені позовні вимоги задоволені судом повністю, в зв`язку з чим з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню витрати на сплату судового збору.
Керуючись ст.ст.12-13,259,263-265,268, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 526, 611, 625 ЦК України, суд
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

ГОЛОВУЮЧИЙ: