Справа № 299/5163/21
П О С Т А Н О В А

Іменем України

26 грудня 2022 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Бисаги Т.Ю. і Собослоя Г.Г., розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Виноградівського районного суду від 10 серпня 2022 року (у складі судді Левка Т.Ю.) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про звільнення від сплати аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом у жовтні 2021 р.

Просив звільнити його від обов`язку сплати аліментів на користь ОСОБА_3 , що стягуються на підставі судового наказу Щорського районного суду Чернігівської області від 18.12.2018 р., виданого у справі № 732/1839/18, на утримання дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/2 частини від заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи з 20.11.2018 р. і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, у частині сплати аліментів не дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На обґрунтування позовних вимог указав, що судовим наказом Щорського районного суду Чернігівської області від 18.12.2018 р. у справі № 732/1839/18 із позивача на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання їх спільних дітей у розмірі 1/2 частини від заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи з 20.11.2018 р. і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Дотепер аліменти стягаються із доходів позивача щомісяця, без будь-яких затримок, чи невиплат. У травні 2021 р. позивач уклав шлюб із ОСОБА_8 і переїхав на постійне місце проживання у м. Виноградів Закарпатської області. У червні 2021 р. донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вирішили проживати разом із позивачем та його дружиною ОСОБА_9 , за адресою: АДРЕСА_1 . Оскільки на утриманні відповідача залишилось тільки двоє дітей: донька ОСОБА_10 і донька ОСОБА_11 , а старші діти проживають із позивачем та перебувають на його утриманні, позивач просить в судовому порядку припинити стягнення із нього аліментів на утримання старших дітей сина ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і доньки ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Виноградівського районного суду від 10 серпня 2022 р. позов задоволено: звільнено ОСОБА_2 від обов`язку сплати аліментів на користь ОСОБА_3 , що стягуються на підставі судового наказу Щорського районного суду Чернігівської області від 18.12.2018 р., виданого у справі № 732/1839/18, на утримання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 і ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/2 частини від заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи з 20.11.2018 р. і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, у частині сплати аліментів не дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 908 грн.

ОСОБА_1 просить скасувати це рішення, а справу направити на новий розгляд. Доводить про неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що комісією за участі сторін було вирішено, що аліменти кожна дитина буде отримувати на власну банківську картку при їх надходженні на картку відповідача, і остання надала докази того, що коли на її банківську картку надходили кошти на сплату аліментів, відповідач ті кошти переказувала на банківські картки дітей, тобто цим спростовуються доводи позивача відносно того, що відповідач використовує кошти зі сплати аліментів на свої особисті потреби.

Письмового відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ураховуючи зазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, із таких мотивів.

Суд виходив із того, що оскільки на даний час діти сторін: син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживають разом із батьком, позивачем по справі, на користь відповідача, матері дітей стягнуто аліменти на їх утримання, при цьому належної участі відповідач в утриманні дітей не бере, то суд дійшов висновку, що відповідач втратила право на отримання аліментів і через зміну сімейного стану є необхідним припинити примусове стягнення аліментів із позивача, батька вказаних дітей, на їх утримання.

При цьому встановив, що з 23.07.2005 р. сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. У шлюбі у сторін народилося четверо дітей: син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , донька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і донька ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Щорського районного суду Чернігівської області від 08.05.2019 у справі № 732/1804/11 шлюб між сторонами розірвано, ОСОБА_3 відновлено дошлюбне прізвище « ОСОБА_14 ».

Судовим наказом Щорського районного суду Чернігівської області від 18.12.2018 р. у справі № 732/1839/18 із позивача на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання їх спільних дітей у розмірі 1/2 частини від заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи з 20.11.2018 р. і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Із червня 2021 р. син сторін ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і донька сторін ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживають разом із батьком і його теперішньою дружиною ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 , що стверджується довідками щодо зареєстрованого місця проживання дітей від 29.06.2021 р. (а.с.13,15) і довідками Виноградівської ЗОШ І-ІІІ ступенів № 1 від 17.09.2021 р., де навчаються діти сторін (а.с.18,19).

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Статтею 181 СК України встановлено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до частин першої та другої статті 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.

Отже, статтею 179 СК України врегульовано питання права власності на аліменти, які отримуються на дитину одним із батьків та їх цільове призначення. Зокрема, передбачено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини і мають використовуватися за цільовим призначенням в інтересах дитини.

Під цільовим призначенням при цьому потрібно розуміти витрати спрямовані на забезпечення потреб та інтересів дитини, зокрема потреби у харчуванні, лікуванні, одязі, гігієні, забезпечення речами, необхідними для розвитку і виховання дитини, реалізації її здібностей.

Відповідно до статті 141 СК України мати батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

У статті 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Згідно з частиною четвертою статті 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Наведені в апеляційній скарзі доводи в частині вирішення вимоги про звільнення позивача від сплати аліментів загалом зводяться до незгоди з висновками суду стосовно встановлених обставин справи, містять посилання на докази, що були предметом дослідження й оцінки судом, та, переважно, спрямовані на переоцінку доказів у справі.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) викладено правовий висновок про те, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено як статтями 58, 59, 212 ЦПК України у попередній редакції 2004 року, так і статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України у редакції від 03 жовтня 2017 року.

Відповідач не заперечує того факту, що двоє їх спільних дітей проживають із позивачем із червня 2021 р., і це підтверджується належними та допустимим доказами, які містяться у матеріалах справи.

Позиція відповідача, як у першій інстанції, так і в апеляційній скарзі, зводиться до того, що батько дітей перераховував їй певну суму аліментів, а вона одразу перераховувала їх дітям, тобто не має потреби звільняти його від сплати аліментів, оскільки гроші, які він сплачував на старших дітей одразу перераховувалися відповідачем дітям, остання не допускала нецільового використання аліментних коштів, однак така позиція відповідача суперечить положенням статті 181 СК України, за якою аліменти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду до стягнення із одного з батьків дитини на користь того з батьків, разом із яким проживає дитина.

Із урахуванням предмета цього спору (припинення стягнення аліментів на утримання дітей) однією із обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час вирішення спору судом та ухвалення рішення у справі, зокрема з одержувачем аліментів, чи з їх платником.

А оскільки старші діти сторін проживають саме з батьком, то він звільняється від обов`язку сплати аліментів на користь стягувача аліментів на утримання цих дітей.

Однакове застосування закону забезпечує загальнообов`язковість закону, рівність перед законом та правову визначеність у державі, яка керується верховенством права. Єдина практика застосування законів поліпшує громадське сприйняття справедливості та правосуддя, а також довіру до відправлення правосуддя.

Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, правильно застосував матеріальний закон, та вирішив спір відповідно до вимог чинного законодавства.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому не можуть бути взяті до уваги.

Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із урахуванням наведеного апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.1, 375, 381-384, п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2.Рішення Виноградівського районного суду від 10 серпня 2022 року залишити без змін.

3.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду.

4.Повне судове рішення складено 26 грудня 2022 р.

Судді: