Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/3610/21
Провадження № 2/553/543/2022
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
19.07.2022 року м. Полтава
Ленінський районний суд м. Полтави в складі:
головуючого судді - Парахіної Є.В.,
при секретарі - Сіомашко В.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом адвоката БУРБАК Оксани Валеріївни в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -
У грудні 2021 року до суду надійшла позовна заява адвоката Бурбак О.В. в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 10.10.2021 року приблизно в 08 год. 38 хв. ОСОБА_4 по вул. Дмитра Коряка у м. Полтаві керуючи транспортним засобом "NISSAN MURANO", держ. номер НОМЕР_1 , не виконав вимогу дорожнього знаку 2.1 "Дати дорогу", виїхав на перехрестя з вул. Пушкіна та скоїв зіткнення з транспортним засобом "CITROEN C-ELYSEE", держ. номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , після чого залишив місце дорожньо-транспортної пригоди. Позивач є власником транспортного засобу "CITROEN C-ELYSEE", держ. номер НОМЕР_2 . Постановою Октябрського районного суду м. Полтави від 01.11.2021 року відповідача визнано винним у вчинені адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 122- 4,124 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн. 00 коп.
Після дорожньо-транспортної пригоди 10.10.2021 року позивач був змушений у зв`язку з несправністю автомобіля викликати евакуатор, а саме ФОП ОСОБА_5 , вартість послуг якого становила 600 грн. 00 коп., в подальшому коли знайшов станцію технічного обслуговування для ремонту автомобіля, змушений був повторно викликали евакуатор, за що сплатив 600 грн. 00 коп.
Ухвалою суду від 30.12.2021 року позовну заву залишено без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків. Документи на виконання ухвали суду надійшли у встановлений судом строк.
Ухвалою суду від 14.01.2022 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, вирішено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження.
Позивач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, доручивши представляти свої інтереси адвокату Бурбак О.В., яка в судове засідання не з`явилася, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_4 , будучи повідомлений про час та місце слухання справи, в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, не подав відзив на позовну заяву.
За змістом ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Враховуючи викладене, відповідно до положень ст. 280 ЦПК України, зі згоди представника позивача, судом ухвалено рішення при заочному розгляді справи.
Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.
Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги й заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи й підлягають установленню при ухваленні судового рішення (чч.1, 2 ст. 77 ЦПК).
У ч. 1 ст. 89 ЦПК визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх поцесуальних прав та обв`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Виходячи з вищенаведеного, суд розглянув справу в межах позовних вимог та за наявними в ній доказами, які надані сторонами.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 10 жовтня 2021 року приблизно о 08 год. 38 хв. рухався по вул. Дмитра Коряка у м. Полтаві, керуючи транспортним засобом "NISSAN MURANO", держ. номер НОМЕР_1 , не виконав вимогу дорожнього знаку 2.1 "Дати дорогу", виїхав на перехрестя з вул. Пушкіна та скоїв зіткнення з транспортним засобом "CITROEN C-ELYSEE", держ. номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , залишивши місце дорожньо-транспортної пригоди. Вказаними діями ОСОБА_4 порушив п. 16.11, п. 2.10 "а" ПДР України, тобто вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ст.ст. 122-4, 124 КУпАП.
Постановою судді Октябрського районного суду м. Полтави від 01.11.2021 року в справі № 554/9870/21 ОСОБА_4 визнаний винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, за наведених вище обставин, на нього накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 3400 грн.
Позивач ОСОБА_3 є власником автомобіля "CITROEN C-ELYSEE", держ. номер НОМЕР_2 , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 . Відповідач ОСОБА_4 в момент ДТП на законній правовій підставі керував автомобілем "NISSAN MURANO", держ. номер НОМЕР_1 .
Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля "NISSAN MURANO", держ. номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_4 , на час ДТП не була застрахована.
Страхове відшкодування у вищевизначеному розмірі сплачено позивачу ОСОБА_3 03.12.2021 грн., платіж № 1107627.
В ч. 1 ст. 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Як встановлено в ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
На підтвердження вищевказаних позовних вимог позивачем ОСОБА_4 суду надано Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань від 08.12.2021 року, відповідно до якого 15.12.2000 року ОСОБА_3 зареєстрований як фізична особа підприємець, вид економічної діяльності: 79.11 Діяльність туристичних агентств (основний); 46.18 Діяльність посередників, що спеціалізуються в торгівлі іншими товарами; 79.90 Надання інших послуг бронювання та пов`язана з цим діяльність; 49.32 Надання послуг таксі. Також надано податкову декларацію платника Єдиного податку фізичної особи підприємця за 2019 рік, згідно якої ОСОБА_3 отримав дохід за звітний (податковий) період в розмірі 110329 грн. 04 коп. від підприємницької діяльності 79.11 Діяльність туристичних агентств, податкову декларацію платника Єдиного податку фізичної особи підприємця, декларацію за 2020 рік, згідно якої ОСОБА_3 отримав дохід за звітний (податковий) період в розмірі 114999 грн. 00 коп. від підприємницької діяльності 79.11 Діяльність туристичних агентств та податкову декларацію платника Єдиного податку фізичної особи підприємця за 2021 рік, згідно якої ОСОБА_3 отримав дохід за звітний (податковий) період в розмірі 126976 грн. 00 коп. від підприємницької діяльності 79.11 Діяльність туристичних агентств.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення упущеної вигоди задоволенню не підлягають у зв`язку з недоведеністю їх обґрунтованості.
Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_3 в частині відшкодування моральної шкоди, суд враховує наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення їх прав.
Частина друга вказаної статті передбачає, що моральна шкода, крім іншого, може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна.
Згідно з ч. 2 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.
При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Наявність моральної шкоди доводиться позивачем, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв`язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації.
В обґрунтування позовних вимог про відшкодування завданої позивачу моральної шкоди представник позивача у позові посилається на те, що внаслідок пошкодження під час ДТП належного позивачу транспортного засобу він зазнав потрясіння, стресу, відчував хвилювання від факту ДТП, постійно нервувався через поведінку відповідача після ДТП, який залишив місце події, переживаючи чи встановлять особу порушника, а потім дізнавшись про відсутність поліса ОСЦВП переживав чи отримає відшкодування за пошкодження майно. Він переживав через втрату товарного вигляду транспортного засобу й неможливість ним користуватись, вимушений був витрачати свій час на ремонт транспортного засобу, збір документів, консультації та зустрічі з різними спеціалістами з питання відновлення пошкодженого автомобіля, що об`єктивно змінило спосіб його життя, він відчував себе стомленим від цієї ситуації, дратівливим в тому числі через те, що не зміг в повному обсязі якісно надавати послуги з туризму, що погіршило його ділову репутацію та зменшило обсяги прибутку.
Оцінюючи доводи, наведені позивачем в обґрунтування позовних вимог, суд враховує, що під час судового розгляду справи не знайшов підтвердження той факт, що позивач використовував пошкоджений автомобіль "CITROEN C-ELYSEE", держ. номер НОМЕР_2 , для здійснення підприємницької діяльності та отримання доходу.
Разом з тим, встановлені судом обставини безперечно свідчать, що внаслідок протиправних винних дій відповідача ОСОБА_4 відбулась ДТП, під час якої був пошкоджений автомобіль позивача ОСОБА_3 , що об`єктивно викликало у нього переживання та порушення звичного способу життя. А тому суд приходить до висновку про доведеність факту заподіяння йому моральної шкоди та наявність підстав для її відшкодування.
Вирішуючи питання щодо розміру грошового відшкодування моральної шкоди, суд враховує характер правопорушення, ступінь тяжкості заподіяних внаслідок ДТП наслідків, глибини моральних та душевних страждань позивача внаслідок пошкодження належного йому майна, ставлення до порушення та його наслідків з боку відповідача, а також факт лише часткового відшкодування страховою компанією завданої матеріальної шкоди, інші обставини, які мають істотне значення, а також вимоги розумності і справедливості.
Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995 року розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.
Оскільки такий спосіб захисту цивільних прав як компенсація моральної (немайнової) шкоди не повинен стати засобом безпідставного збагачення потерпілої особи, розмір присудженої до відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен вести до збагачення потерпілого за рахунок винного.
З урахуванням конкретних обставин справи, характеру наслідків протиправних дій відповідача, суд вважає, що належною компенсацією завданої позивачу моральної шкоди, що підлягає стягненню на його користь з відповідача, є сума у розмірі 5000 грн.
Вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, суд враховує наступне.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі і витрати на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем при подачі позовної заяви сплачено судовий збір за дві позовні вимоги по 908 грн. 00 коп. за кожну.
Як вбачається з акту прийому-передачі робіт по незалежній оцінці транспортного засобу від 12.11.2021 року, вартість цих робіт становить 3000 грн. без ПДВ. Оплата ОСОБА_3 проведена повністю.
У позовній заяві позивач ставить також питання про стягнення з відповідача понесених витрат на правову допомогу в сумі 8000 грн. 00 коп. та приєднав попередні (орієнтовний) розрахунок судових витрат на вказану суму.
З матеріалів справи вбачається, що представництво інтересів позивача ОСОБА_3 здійснювала адвокат Бурбак О.В., якою на підтвердження повноважень представника надано суду ордер серії ВІ № 1065859, Договір про надання правових послуг № 18-Б/10 від 29.10.2021 року, укладений між ОСОБА_3 та адвокатом Бурбак Оксаною Валеріївною.
Як встановлено в ч. 4 ст. 58 ЦПК України, повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".
Таким чином, повноваження адвоката Бурбак О.В. як представника позивача підтверджені в порядку, встановленому чинним цивільним процесуальним законодавством.
Наявні у справі документи безперечно свідчать про те, що адвокат Бурбак О.В. надавала правову допомогу позивачу ОСОБА_3 на підставі укладеного з нею Договору про надання правових послуг № 18-Б від 29.10.2021 року.
Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
За змістом п.п. 1.1, 1.2, 4.1 Договору про надання правової допомоги № 18Б/10 від 29.10.2021 року Клієнт доручає, а Адвокат приймає на себе зобов`язання надати йому правові послуги у вигляді представництва інтересів Клієнта в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об`єднаннях, у всіх судових установах України, в органах прокуратури, СБУ, митних органах, ДФС України, Національній поліції України, перед громадянами, посадовими і службовими особами, до повноважень яких належить вирішення відповідних питань в Україні. До інших видів правової допомоги належить надання Адвокатом Клієнту правової допомоги з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, складення та подання заяв, клопотань, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів Клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення, виконання інших конфіденційних завдань Клієнта, а також здійснює інші види адвокатської діяльності, що є необхідними для виконання договору, не заборонені законом. Гонорар, оплата на виконану роботу, порядок розрахунків визначаються згідно усної або письмової домовленості
та оформлюється квитанцією та/або грошовим переказом.
Відповідно до акту приймання передачі наданих послуг до Договору про надання правових послуг № 18Б/10 від 18.10.2021 року складеного 19.07.2022 року, адвокат Бурбак О.В. та Фень В.В. склали цей акт про те, що послуги (роботи), передбачені умовами Договору про надання правових послуг № 18Б/10 від 18.10.2021 року Адвокатом були надані, а Клієнтом прийняті, а саме: консультація (10 хв.), аналіз документів (20 хв.), позовна заява з додатками (4 години), аналіз практики Верховного Суду (1 год.), всього втрачено часу 5 год. 30 хв. сума виконаної роботи (надання послуг) 4000 грн., участь у 3 судових засіданнях з урахуванням часу прибуття до суду 4 год. 00 хв., сума виконаної роботи (надання послуг) 3000 грн. З урахуванням викладеного, узгоджений між Сторонами розмір оплати за надані послуги, гонорару Адвоката за виконану роботу (надання послуг) згідно п. 4.1 Договору про надання правових послуг № 18Б/10 від 18.10.2021 року становить 7000 грн. 00 коп.
Сума гонорару, на яку станом на 19.07.2022 року надано правову допомогу за договором про надання правових послуг № 18Б/10 від 29.10.2021 року, у розмірі 7000 грн. ОСОБА_3 сплачена адвокату Бурбак Л.В. згідно квитанцій № 887958 від 20.12.2021 року та № 887968 від 18.07.2022 року.
За змістом ч.ч. 3, 4, 5 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
В ч. 6 ст. 136 ЦПК України визначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Враховуючи викладене, наявність підстав для висновку, що витрати на правову допомогу фактично понесені позивачем та пов`язані саме з даною справою, беручи до уваги, що відповідач з клопотанням про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката до суду не звернувся, а також враховуючи часткове задоволення позовних вимог, суд приходить до висновку про необхідність покладення на відповідача ОСОБА_4 витрат на правову допомогу, понесених ОСОБА_3 , пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 5799 грн. 20 коп., що підтверджується наданими суду документами.
Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог адвоката Бурбак О.В. в інтересах ОСОБА_3 , відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачені ним судові витрати пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, в тому числі судовий збір за позовну вимогу щодо стягнення матеріальної шкоди в сумі 675 грн. 64 коп., судовий збір за позовну вимогу щодо стягнення моральної шкоди в сумі 454 грн. 00 коп., витрати за пересилання документів в сумі 47 грн. 84 коп., витрати за проведення незалежної оцінки транспортного засобу в сумі 2332 грн. 30 коп., а також витрати на правову допомогу в сумі 5799 грн. 20 коп.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 76-83, 89, 263-265 ЦПК України, суд -
Позов адвоката БУРБАК Оксани Валеріївни (місцезнаходження м. Полтава, вул. Небесної Сотні, 57/1) в інтересах ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_4 ) до ОСОБА_2 (місце проживання АДРЕСА_2 , місце реєстрації АДРЕСА_3 , РНОКПП невідомий) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.
В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 витрати по сплаті послуг щодо проведення звіту про оцінку майна в сумі 2332 грн. 30 коп., витрати за пересилання документів в сумі 47 грн. 84 коп., судовий збір в сумі 1129 грн. 64 коп., витрати на правову допомогу в розмірі 5799 грн. 20 коп., а всього 9308 (дев`ять тисяч триста вісім) грн. 98 коп.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі до Полтавського апеляційного суду апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.
Учасник справи якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Повний текст рішення складений 03.08.2022 року.
Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиЄ. В. Парахіна