КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/9503/2022
П О С Т А Н О В А

Іменем України

07 грудня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Кашперської Т.Ц.,

суддів Фінагеєва В.О., Яворського М.А.,

за участю секретаря Мороз Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на рішення Подільського районного суду м. Києва, ухвалене у складі судді Рибалки Ю.В. в м. Київ 26 травня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про стягнення суми страхового відшкодування, компенсації збитків та моральної шкоди,

заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, -

в с т а н о в и в :

В серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про стягнення суми страхового відшкодування, компенсації збитків та моральної шкоди, зменшивши позовні вимоги в жовтні 2021 року в частині грошових вимог в зв`язку з частковою сплатою відповідачем коштів, просив визнати протиправним застосування ПрАТ«УПСК» обмеження ліміту в розмірі 5 % від страхової суми при визначенні страхового відшкодування за страхову подію, що відбулася 13 лютого 2021 року за участі транспортного засобу, застрахованого відповідно до договору добровільного страхування наземного транспорту від 09 жовтня 2020 року № 223/079/000313, стягнути з відповідача на свою користь невиплачене страхове відшкодування в розмірі 200073,35 грн., вартість проведення автотоварознавчої експертизи в розмірі 5200 грн., вартість зберігання транспортного засобу на платному паркінгу СТО за період з 13 лютого 2021 року по 31 липня 2021 року в розмірі 3360 грн., штрафні санкції за несвоєчасне здійснення виплати страхового відшкодування з 22 лютого 2021 року по 31 липня 2021 року в розмірі 3067,44 грн., відшкодування моральної шкоди 50000 грн.

Позов мотивовано тим, що 09 жовтня 2020 року позивач уклав з відповідачем договір добровільного страхування наземного транспорту № 233/079/000313, за умовами якого договір укладено за програмою страхування «VIP та Економія». Предметом договору є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону і пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом - автомобілем CHRYSLER 200 д.н.з. НОМЕР_1 , належним позивачу на праві власності. При цьому транспортний засіб застраховано на всі страхові випадки.

13 лютого 2021 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участі даного автомобіля, а саме під час руху водій не врахував погодні умови та допустив зіткнення зі сніговим наметом на проїзній частині. Внаслідок ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження. ОСОБА_1 негайно після події повідомив по телефону відповідача про ДТП, надавши всю інформацію про її обставини, та викликав на місце події поліцію, якою зафіксовано час, місце та обставини ДТП та відібрано пояснення від позивача. Станом на 15 лютого 2021 року він надав відповідачу всі необхідні документи, передбачені п. 20.2 договору страхування, які були прийняті відповідачем без будь-яких зауважень та вимог про надання додаткових документів. На вимогу відповідача 13 лютого 2021 року транспортний засіб було доставлено позивачем для огляду та подальшого ремонту до станції технічного обслуговування, працівники якого після огляду автомобіля суб`єктами оціночної діяльності також оглянули транспортний засіб та склали акт дефектовки та рахунок-фактуру.

В зв`язку з відсутністю в подальшому будь-якої інформації щодо виплати страхового відшкодування та стану розгляду його заяви, ОСОБА_1 повторно направив заяву на виплату страхового відшкодування на рахунок партнерської СТО відповідача. Лише у листі від 19 травня 2021 року відповідач повідомив ОСОБА_1 про необхідність подання додаткових документів - постанови суду про притягнення до кримінальної відповідальності або копії матеріалів справи про адміністративне правопорушення за фактом виявлення події, при цьому до цього часу жодної вимоги від страховика ОСОБА_1 про надання додаткових документів не отримував.

В наступному листі від 04 червня 2021 року відповідач визначив вартість відновлювального ремонту в сумі 79360,21 грн. та повідомив про прийняте ним рішення про виплату страхового відшкодування в межах 5 % від страхової суми, що складає 15000 грн., мотивуючи це рішення начебто ненаданням страхувальником усіх необхідних документів, що не відповідає дійсності. Не погоджуючись з вартістю відновлювального ремонту, встановленою відповідачем, ОСОБА_1 замовив проведення автотоварознавчої експертизи судовим експертом, про проведення якої був повідомлений відповідач, і відповідно до висновку експерта вартість відновлювального ремонту автомобіля станом на дату виконання експертизи складає 279433,56 грн.

Крім того, з урахуванням надання позивачем всіх необхідних документів 15 лютого 2021 року, останнім днем для прийняття страховиком рішення про виплату або відмову у виплаті страхового відшкодування мало бути 22 лютого 2021 року, а днем повідомлення про таке рішення - 16 березня 2021 року. Відтак, за несвоєчасне здійснення виплати страхового відшкодування з відповідача підлягає стягненню пеня в розмірі 0,01 % від суми несвоєчасно виплаченого страхового відшкодування в розмірі 4470,94 грн.

Внаслідок пошкодження свого майна та невиконання відповідачем своїх обов`язків за договором страхування ОСОБА_1 зазнав тяжких душевних страждань і втрат, які він оцінював в 50000 грн.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 26 травня 2022 року позов ОСОБА_1 частково задоволено, визнано протиправним застосування ПрАТ«УПСК» обмеження ліміту в розмірі 5 % від страхової суми при визначенні страхового відшкодування за страхову подію, що відбулася 13 лютого 2021 року, стягнуто з відповідача на користь позивача невиплачене страхове відшкодування в розмірі 200073,35 грн., вартість проведення автотоварознавчої експертизи в розмірі 5200 грн., вартість зберігання транспортного засобу на платному паркінгу СТО в розмірі 900 грн., штрафні санкції за несвоєчасне здійснення виплати страхового відшкодування в розмірі 4163,69 грн., відшкодування моральної шкоди 5000 грн., судові витрати 2153,38 грн.

Відповідач ПрАТ«УПСК», не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення Подільського районного суду м. Києва від 26 травня 2022 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в позові в повному обсязі.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, посилався на зміст ст. 11, 626, 627, 628, 629, 979, 982, 988 ЦК України, ст. 16 Закону України «Про страхування», вказував, що судом першої інстанції не надано належної оцінки тому факту, що сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору добровільного страхування від 09 жовтня 2020 року № 233/079/000313.

Відповідно до ст. 17 договору, вартість матеріального збитку встановлюється згідно з актом автотоварознавчого дослідження або калькуляції AUTODATEX (на вибір страховика) чи рахунку СТО, письмово погодженої із страховиком. В мотивувальній частині рішення суд першої інстанції посилається на п. 17 договору, на підставі якого саме за страховиком визначено право щодо обрання документу, на підставі якого має бути здійснено страхове відшкодування та вирішення питання щодо погодження наданого рахунку СТО. Наданий ОСОБА_1 на обґрунтування розміру шкоди рахунок ФОП ОСОБА_2 № 1009 від 18 лютого 2021 року на суму 167446 грн. страховиком не погоджено, оскільки зазначений в рахунку обсяг робіт не відповідає виявленим представником ПрАТ«УПСК» під час огляду пошкодженням, а відповідно і зазначена в рахунку сума вартості ремонту також завищена.

22 лютого 2021 року було проведено огляд пошкодженого автомобіля та визначено розмір страхового відшкодування на підставі ремонтної калькуляції № 0540/21_а від 16 квітня 2021 року, як передбачено п. 17 договору страхування, згідно якої вартість відновлювального ремонту складає 79360,21 грн. Страхове відшкодування в даному розмірі, а також пеню в сумі 1403,50 грн. перераховано на користь заявника.

Вважав, що не заслуговує на увагу твердження позивача та суду про застосування 5 % ліміту при виплаті страхового відшкодування, оскільки із тексту рішення вбачається, що суд при прийнятті рішення володів інформацією про виплату страховиком відшкодування в загальній сумі 79360,21 грн. на підставі ремонтної калькуляції від 16 квітня 2021 року, і позовні вимоги в даній частині задоволені судом безпідставно.

Вказував, що надані позивачем докази вартості відновлювального ремонту свідчать про конструктивну загибель транспортного засобу в розумінні умов укладеного договору страхування, і під час розрахунку суми відшкодування, стягнутої судом, не прийнято до уваги порядок розрахунку розміру страхового відшкодування, передбачений п. 20.7 умовами договору страхування в даному випадку.

Зазначив, що не ґрунтується на умовах договору страхування рішення суду про покладення на відповідача витрат на проведення автотоварознавчої експертизи, оскільки умовами договору передбачено оплату витрат на послуги експерта, якщо експертизу призначив страховик.

Не погоджувався з рішенням в частині стягнення витрат за стоянку автомобіля, оскільки згідно п.24.3.4 договору додатково до збитків відшкодовуються витрати на оплату вартості стоянки пошкодженого транспортного засобу, але на строк не більше 30 діб і на суму, що не перевищує 30 грн. за одну добу. В матеріалах справи відсутні докази оплати позивачем вартості стоянки.

Вказував, що позивач звертався до НБУ зі скаргою на дії ПрАТ«УПСК», однак доказів наявності порушень до матеріалів справи не надано.

Наголошував, що сам лише факт виплати страхового відшкодування у розмірі, з яким не погоджується позивач, не може бути самостійною та достатньою підставою стверджувати про спричинення позивачеві моральної шкоди та не звільняє його від обов`язку надати докази на її підтвердження, чого позивачем здійснено не було.

Від позивача ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_3 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, посилаючись на те, що надання відповідачем доказів на стадії апеляційного провадження обмежує позивача у реалізації його прав і порушує принципи диспозитивності та змагальності сторін.

Вказував, що в апеляційній скарзі жодним чином не згадується про порушення саме відповідачем як договору добровільного страхування, так і приписів законодавства. В примітках до договору страхування вказано, що договір укладено на підставі та у відповідності до Правил добровільного страхування наземного транспорту, які по відношенню до умов договору мають пріоритетне значення, в тому числі при вирішенні спірних питань. При цьому ряд приписів Правил, які розширюють права страхувальника, не знайшли свого відображення в договорі страхування, тому мають бути застосовані при вирішенні спірних питань. Згідно з п. 11.3 Правил, документами, що підтверджують розмір збитків, зазначено також інші документи, в тому числі акт товарознавчої експертизи, у разі незгоди з висновком якої страхувальник має право провести іншу експертизу з оплатою її вартості за власний рахунок.

Звертав увагу, що і в п. 11.3 Правил, і в п. 17 договору страхування зазначено, що страховиком має бути погоджена саме СТО, а не рахунок СТО, натомість відповідач намагається переконати суд, що зі страховиком мав бути погоджений рахунок ФОП ОСОБА_2 від 18 лютого 2021 року. Жодних доказів того, що страховик заперечував щодо ремонту пошкодженого транспортного засобу на обраній ним СТО, матеріали справи не містять. При цьому за номенклатурою пошкоджених деталей рахунок ФОП ОСОБА_2 від 18 лютого 2021 року відповідає акту огляду КТЗ від 31 березня 2021 року, складеного на вимогу страховика судовим експертом Юзвою С.Г.

Наводив правовий аналіз акту огляду транспортного засобу від 22 лютого 2021 року, долучений відповідачем до апеляційної скарги.

Зазначив, що зважаючи на незгоду з розміром збитків, визначених страховиком, вважаючи неправильною ремонтну калькуляцію, скористався своїм правом та замовив в установленому законом порядку іншу автотоварознавчу експертизу.

Вказував, що доплату поза лімітом 5 % від страхової суми відповідач здійснив вже після відкриття провадження в справі, тому суд правильно визнав його дії щодо застосування такого ліміту неправомірними.

Вважав недоречними пояснення відповідача щодо необхідності застосування при розрахунку суми страхового відшкодування положень п. 18.9, 20.7 договору, оскільки відповідач, за його ж твердженнями, не визнає суму страхового відшкодування, а розрахунок наведено ним лише для довідки. Водночас, при визначенні збитку у разі повного знищення застрахованого транспортного засобу повинна застосовуватися пропорційна система відповідальності страховика.

Не погоджувався з визначенням вартості залишків транспортного засобу в апеляційній скарзі з використанням інтернет-платформи (аукціону) станом на 21 липня 2022 року.

Вказував, що рішення суду про покладення на відповідача витрат за проведення експертизи та вартості зберігання транспортного засобу на платному паркінгу СТО відповідає вимогам ст. 22 ЦК України та п. 24.3.4 договору страхування.

Вважав доведеним факт спричинення йому моральної шкоди, розмір якої 5000 грн. було визначено судом, виходячи з принципів розумності та справедливості.

Відповідачем направлено відповідь на відзив на апеляційну скаргу, в якому викладено власні спростування аргументів позивача.

Крім того, представником позивача було направлено клопотання про закриття апеляційного провадження на підставі ч. 2 ст. 362 ЦПК України, обґрунтоване тим, що апеляційна скарга підписана особою, яка не має права її підписувати, оскільки доданий до апеляційної скарги ордер видано на підставі договору про надання правової допомоги № 01/05 від 21 травня 2018 року, водночас, як засвідчує свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії РН № 1396, вказане свідоцтво видане адвокату Юхименку С.Ю. 25 травня 2018 року на підставі рішення Ради адвокатів Рівненської області від 25 травня 2018 року № 175, тобто до видачі свідоцтва договір про надання правової допомоги з ним не міг бути укладеним.

Апеляційним судом відхилено дане клопотання як необґрунтоване.

Так, дійсно, за змістом ордеру, ордер представника відповідача - адвоката Юхименка С.Ю. № 1026311, яким підписано апеляційну скаргу, видано 28 лютого 2022 року на підставі договору про надання правової допомоги № 01/05 від 21 травня 2018 року адвокатським бюро «Юхименко та партнери», адвокат Юхименко С.Ю. дійсно отримав свідоцтво про зайняття адвокатською діяльністю 25 травня 2018 року. Зі змісту додаткових пояснень, що надані відповідачем, адвокатом Юхименко С.Ю. при генеруванні та формуванні ордеру було допущено помилку і замість правильної дати укладення договору 21.05.2019 року було вказано 21.05.2018 року.

Відтак доводи представника позивача про відсутність повноважень у представника позивача на момент укладення договору про правничу допомогу з адвокатським бюро ґрунтуються на припущеннях, оскільки повноваження представника відповідача, який подав апеляційну скаргу, підтверджені відповідно до вимог ст. 62 ЦПК України.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції даним вимогам закону в повній мірі не відповідає.

Як вбачається із матеріалів справи, 09 жовтня 2020 року ОСОБА_1 уклав з ПрАТ«УПСК» договір добровільного страхування транспорту № 233/079/000313, згідно п. 5.13 якого програмою страхування є «VIP та Економія ». Згідно п. 4 договору, його укладено на підставі Закону України «Про страхування» та Заяви на укладання договору добровільного страхування наземного транспорту (Автокаско) на умовах Правил добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного), затверджених головою правління АТ «УПСК» 31 березня 2009 року та зареєстрованих Державною комісією з регулювання ринків фінансових послуг (далі Правила) (а. с. 16 - 19).

Копія Правил знаходиться на а. с. 32 - 50.

За умовами договору № 233/079/000313 від 09 жовтня 2020 року застрахованим автомобілем є автомобіль СHRYSLER 200 д.н.з. НОМЕР_1 , до застрахованих випадків віднесено ДТП, страхова сума 310000 грн.

Згідно п. 14 договору розмір франшизи встановлено: за страховим випадком «викрадення» та за будь-якими випадками при конструктивній загибелі транспортного засобу - 10 %, в інших випадках 0 %.

Згідно п. 17 договору вартість матеріального збитку встановлюється згідно з актом товарознавчого дослідження або калькуляції ТОВ «Аудатекс Україна» (на вибір страховика) чи рахунку СТО, письмово погодженої із страховиком.

Згідно п. 18.5 договору вартість залишків - сума вартості технічно справних складників та вартості металобрухту складників, які залишилися. Вартість залишків ТЗ після настання страхового випадку визначається шляхом проведення оцінки вартості залишків ТЗ з залученням незалежних оцінювачів, фахівців, експертів або з використанням інтернет-платформи (аукціону) AUTOONLINE за вибором страховика.

Згідно п. 18.9 договору повна конструктивна загибель - рівень пошкоджень застрахованого ТЗ внаслідок настання страхового випадку, коли - витрати на відновлювальний ремонт: становлять не менше 70 % відповідної страхової суми ТЗ; - якщо на момент врегулювання події, що має ознаки страхового випадку, виявиться, що дійсна вартість застрахованого ТЗ є меншою за страхову суму, визначену цим договором, то конструктивно загиблим ТЗ вважається, якщо витрати на відновлювальний ремонт перевищать 70 % такої дійсної вартості; - перевищують різницю між страховою сумою та вартістю залишків ТЗ.

Згідно п. 19.1.2 договору страховик зобов`язаний протягом 2 робочих днів, як тільки йому стане відомо про настання події, що має ознаки страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасної виплати страхового відшкодування. Прийняття страховиком заяви-повідомлення про настання події, яка має ознаки страхового випадку, та надання консультації про порядок оформлення страхувальником документів для прийняття рішення про виплату або відмову у виплаті страхового відшкодування, підтверджує виконання страховиком обов`язку, що визначений у цьому пункті.

Згідно п. 19.1.3 договору страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити виплату страхового відшкодування у строк, передбачений договором та програмою страхування. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення виплати страхового відшкодування шляхом сплати страхувальнику пені у розмірі 0,01 % від суми несвоєчасно виплаченого страхового відшкодування за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на період прострочення.

Згідно п. 19.2 договору страхувальник зобов`язаний при настанні події, яка в подальшому може кваліфікуватись як страховий випадок, діяти згідно з умовами п. 20 цього договору; письмово узгодити із страховиком вибір СТО та вартість ремонту транспортного засобу, а також забезпечити належні умови для проведення огляду пошкодженого транспортного засобу представниками страховика та/або експертних установ. Письмове погодження СТО здійснюється страховиком шляхом візування наданого страхувальником рахунку-фактури СТО на виконання робіт з ремонту транспортного засобу.

Згідно п. 20.1 договору у разі настання події, що має ознаки страхового випадку, страхувальник зобов`язаний з місця настання події негайно, але не пізніше 3 годин з моменту настання події повідомити про таку подію диспетчерську службу технічного асистансу страховика, повідомити державні компетентні органи, що згідно з законодавством уповноважені реєструвати, розслідувати обставини та причини ДТП (патрульна поліція тощо); сплатити страховику страховий платіж згідно з умовами п. 13.2 договору та надати документи, що підтверджують факт такої сплати. Письмово повідомити страховика шляхом подання заяви-повідомлення про настання події, що має ознаки страхового випадку, протягом 2 робочих днів з дня її настання із зазначенням причин, обставин, характеру події і розміру збитків. Надати страховику або його представнику для огляду пошкоджений транспортний засіб до початку ремонту. Без письмової згоди страховика не здійснювати ремонт транспортного засобу, крім робіт, необхідних для його транспортування.

Згідно п. 20.2 договору для прийняття рішення про визнання події страховим випадком, здійснення страхового відшкодування або відмову у виплаті страхового відшкодування страхувальник зобов`язаний надати страховику: заяву-повідомлення за встановленою формою, договір страхування, письмові пояснення водія, документи для ідентифікації особи одержувача страхового відшкодування, заяву страхувальника на виплату страхового відшкодування, копію реєстраційного документу на транспортний засіб; на письмову вимогу страховика - документи, завірені банківською установою, які підтверджують сплату страхових платежів, довідку СТО; при ДТП: посвідчення водія особи, яка перебувала за кермом транспортного засобу; протокол медичного освідування у разі направлення страхувальника на медичне освідування представниками страховика або технічного асистансу страховика або співробітниками компетентних органів, що уповноважені реєструвати, розслідувати обставини та причини ДТП; для транспортного засобу, що відповідно до вимог законодавства України підлягає обов`язковому технічному контролю - дійсний на дату настання події протокол проходження обов`язкового технічного контролю; на вимогу страховика - постанову суду про притягнення страхувальника або експлуатанта до адміністративної або кримінальної відповідальності; на вимогу страховика - копії матеріалів справи про адміністративне правопорушення за фактом заявленої події; якщо факт настання ДТП був зафіксований працівниками державних компетентних органів, що згідно з законодавством уповноважені реєструвати, розслідувати обставини та причини ДТП (патрульна поліція тощо) - розширену довідку про ДТП.

Згідно п. 20.5 договору страховик приймає рішення про виплату або відмову у виплаті страхового відшкодування протягом 10 робочих днів з моменту отримання останнього документу згідно з умовами договору. У разі прийняття рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування страховик повідомляє про це страхувальника письмово з обґрунтуванням причин відмови протягом 15 робочих днів з моменту прийняття такого рішення.

Згідно п. 20.9 договору розмір страхового відшкодування за пошкоджений транспортний засіб визначається, виходячи з розрахованого обсягу матеріального збитку, з урахуванням а) пропорційної відповідальності, що застосовується в разі перевищення дійсної вартості ТЗ на дату настання страхового випадку страхової суми, зазначеної у пункті 10.3. договору, на 10 % і більше; б) штрафних санкцій за невиконання вимог цього договору, правил та програм страхування; в) фізичного зносу ТЗ на момент настання страхового випадку (якщо цей договір укладено з умовою фізичного зносу при виплаті страхового відшкодування); г) зменшення розміру страхового відшкодування ( в порядку та на умовах, визначених договором); г) суми, що відшкодована страхувальнику особою, винною у заподіяної збитків, або особою, яка їх відшкодовує замість винуватця; д) розміру збитків, відшкодованих страхувальнику іншим страховиком за тією ж самою подією; е) розміру франшизи, обумовленої цим договором; є) оплачених страхувальником послуг виконавця авто товарознавчого дослідження, за умови визнання страховиком розміру збитку; ж) витрат страхувальника, компенсація яких передбачена умовами цього договору та програми страхування; з) несплачених страхових платежів за договором; и) вартості залишків ТЗ (при повній конструктивній загибелі ТЗ); і) вартості усунення пошкоджень, наявних на момент страхування.

Згідно п. 24.3.4 договору, за програмою «VIP страхування» додатково до збитків, що підлягають відшкодуванню згідно з Правилами страхування та договором страхування, відшкодовуються витрати на оплату вартості стоянки пошкодженого транспортного засобу, але на строк не більше 30 діб іа суму, що не перевищує 30 грн. за одну добу такої стоянки.

Згідно п. 24.3.2 договору у разі настання події за обставин інших ніж передбачено п. 19.4.7 договору, виплата страхового відшкодування без довідки компетентних органів здійснюється страховиком з урахуванням наступних обмежень (лімітів): по сумі виплат страхового відшкодування - за подіями, іншими ніж пошкодження виключно автомобільного вітрового скла транспортного засобу (без інших пошкоджень транспортного засобу) - в межах 5 % від страхової суми за транспортний засіб, але не більше 75000 грн. за окремим страховим випадком.

13 лютого 2021 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участі застрахованого автомобіля CHRYSLER 200 д.н.з. НОМЕР_1 .

На а. с. 22 наявна копія пояснення водія ОСОБА_1 від 13 лютого 2021 року, відібраного поліцейським СРПП№ 1 Дністровського РВП ГУНП в Чернівецькій області про те, що ОСОБА_1 під час керування своїм автомобілем не врахувавши дорожню обстановку та погодних умов, допустив зіткнення зі сніговим наметом та пошкодив своє авто; скористався послугами європротоколу та повідомив свого страховика.

На а. с. 24 наявна копія довідки Дністровського РВП ГУНП в Чернівецькій області, виданої 15 лютого 2021 року ОСОБА_1 в тому, що 13 лютого 2021 року о 13:37 на а/д Р-63 «Данківці-Вартиківці-КПП«Сокиряни» 27 км. 500 м. сталася ДТП за участю автомобіля CHRYSLER 200 д.н.з. НОМЕР_1 , а саме водій допустив наїзд на сніговий намет, внаслідок ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження, а саме пошкоджена передня частина автомобіля. Дана подія застрахована в ІТС ІПНП (ЄО) Дністровського РВП ГУНП в Чернівецькій області за № 591 від 13 лютого 2021 року.

На а. с. 25 наявна копія електронного рапорту реєстрації події ДТП.

На а. с. 26 наявна копія листа Дністровського РВП ГУНП в Чернівецькій області від 23 лютого 2021 року на ім`я ОСОБА_1 , яким повідомлено, що по факту ДТП проведена перевірка, після якої було прийнято рішення про припинення подальшого розгляду даного повідомлення, оскільки у вказаному випадку відсутні ознаки будь-якого правопорушення.

На а. с. 27 наявна копія рахунку-фактури № СФ-0001009 від 18 лютого 2021 року ФОП ОСОБА_2 на ім`я одержувача ОСОБА_1 , автомобіль CHRYSLER 200 д.н.з. НОМЕР_1 , на загальну суму 167446 грн.

16 квітня 2021 року ОСОБА_1 подав до департаменту страхування м. Чернівці ПрАТ«УПСК» заяву на виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування 233/079/000313 від 09 жовтня 2020 року (а. с. 28).

Листом від 19 травня 2021 року ПрАТ«УПСК» повідомило ОСОБА_1 , що керуючись п. 19.3.4. договору, 20 квітня 2021 року представником страховика було направлено адвокатський запит начальнику Дністровського РВП ГУНП в Чернівецькій області з проханням надати інформацію та копії документів стосовно даного випадку для розгляду справи та прийняття рішення про виплату (відмову у виплаті) страхового відшкодування, на сьогоднішній день відповідь не отримана, інформація, зафіксована компетентними органами стосовно даного випадку, у страховика відсутня, що унеможливлює подальший розгляд справи. Керуючись п. 19.2.10, 20.2 та 20.3, просило надати постанову суду про притягнення страхувальника або експлуатанта до адміністративної чи кримінальної відповідальності, копії матеріалів справи про адміністративне правопорушення, розширену довідку про ДТП (а. с. 29).

Листом від 04 червня 2021 року ПрАТ«УПСК» повідомило ОСОБА_1 , що відповідно до умов п. 14 договору, вартість матеріального збитку встановлюється згідно з (на вибір страховика): «актом товарознавчого дослідження або калькуляції AUTODATEX чи рахунку СТО, письмово погодженої зі страховиком». По події, яка сталася 13 лютого 2021 року, в результаті якої було пошкоджено передню частину автомобіля CHRYSLER 200 д.н.з. НОМЕР_1 , 22 лютого 2021 року та 31 березня 2021 року було проведено огляд пошкодженого автомобіля та визначено вартість відновлювального ремонту, яка відповідно до ремонтної калькуляції, складеної спеціалістами ПрАТ«УПСК» від 16 квітня 2021 року № 0540/21_а становить 79360,21 грн. з ПДВ. Наданий заявником рахунок ФОП ОСОБА_2 № 1009 від 18 лютого 2021 року на суму 167446 грн. страховиком погоджено не було. Документів, передбачених п.п. «и» п. 20.2 договору, до страховика не надходило, крім того, відповідно до листа Дністровського РВП ГУНП в Чернівецькій області від 11 травня 2021 року зазначено, що водій від оформлення поліцейськими матеріалів ДТП відмовився та протокол про адміністративне правопорушення, схема ДТП відсутні. Виходячи з вищевикладеного, страхове відшкодування у розмірі 15500 грн. буде виплачено у відповідності до умов п.п. 24.3.2.1 п. 24.3.2 договору страхування найближчим часом на рахунок ФОП ОСОБА_2 .

На а. с. 105 знаходиться копія платіжного доручення, згідно якого 07 червня 2021 року ПрАТ«УПСК » було переказано 15500 грн. на рахунок ФОП ОСОБА_2 з призначенням «виплата страхового відшкодування згідно страхового акту № 233/000/21/0023 від 07 червня 2021 року».

24 червня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Дністровського РВП ГУНП в Чернівецькій області з запитом щодо видачі довідки про ДТП, яка відбулася за його участі 13 лютого 2021 року на 27 км. 500 м. а/д Р-63 (а. с. 31).

25 червня 2021 року судовим експертом ФОП ОСОБА_5 направлено запрошення на адресу ПрАТ«УПСК » на експертизу транспортного засобу CHRYSLER 200 д.н.з. НОМЕР_1 за вказаною адресою 02 липня 2021 року на території СТО «Тандем». Згідно трекінгу Укрпошти відправлення вручене адресату 29 червня 2021 року (а. с. 51 - 52).

На а. с. 53 - 71 знаходиться копія матеріалів автотоварознавчої експертизи судового експерта ФОП ОСОБА_5 від 23 липня 2021 року про вартість відновлювального ремонту автомобіля CHRYSLER 200 д.н.з. НОМЕР_1 , згідно якого ринкова вартість автомобіля станом на момент виконання експертизи без врахування пошкоджень, отриманих у ДТП 13 лютого 2021 року, становить 325727,20 грн., вартість відновлювального ремонту станом на дату виконання експертизи складає 279433,56 грн.Вартість проведення автотоварознавчої експертизи становить 5200 грн., сплачені ОСОБА_1 23 липня 2021 року (а. с. 72).

Згідно довідки ФОП ОСОБА_2 , автомобіль CHRYSLER 200 д.н.з. НОМЕР_1 знаходиться на платному паркінгу СТО БОШ Сервіс «Тандем» з 13 лютого 2021 року по 31 липня 2021 року, вартість доби складає 20 грн., загальна вартість за розрахунковий період склала 3360 грн. (а. с. 73).

На а. с. 100 - 102 знаходиться копія листа Національного банку України на адресу ОСОБА_1 від 13 вересня 2021 року, яким повідомлено про розгляд його звернення щодо врегулювання відносин із ПрАТ«УПСК»; за наслідками перевірки встановлено, що страховиком було визначено розмір матеріального збитку на підставі ремонтної калькуляції системи AUDATEX № 0540/21_а від 16 квітня 2021 року, згідно якої вартість ремонту складає 79360,21 грн., і здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 15500 грн. на банківські реквізити ФОП ОСОБА_2 07 червня 2021 року. Оскільки при розгляді наданих страховиком документів встановлено, що в матеріалах справи наявна довідка поліції від 15 лютого 2021 року про обставини дорожньо-транспортної пригоди, таким чином страховиком здійснено страхову виплату у розмірі, що не відповідає умовам договору страхування і з порушенням передбачених договором строків, документів щодо підтвердження сплати пені не надано. Враховуючи вищевикладене, Національним банком вбачаються ознаки порушення страховиком законодавства у сфері фінансових послуг, а саме п. 3 ч. 1 ст. 20, ч. 2 ст. 20 Закону України «Про страхування».

На а. с. 103 - 104 наявна копія виписки по рахунку АТ КБ «ПриватБанк» від 14 вересня 2021 року та копія платіжного доручення, згідно яких 13 вересня 2021 року ПрАТ«УПСК» було переказано 1403,50 грн. з призначенням «пеня у страховій справі ОСОБА_1 , договір № 233/079/000313 від 09 жовтня 2020 року», а також 63860,21 грн. з призначенням «страхове відшкодування згідно Акту № 233/214/015110/21/1 від 13 вересня 2021 року».

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Крім того, до апеляційної скарги ПрАТ«УПСК» надано нові докази, а саме копію акту огляду транспортного засобу від 22 лютого 2021 року, складеного представником страховика ОСОБА_7 , копію ремонтної калькуляції № 0540/21_а від 16 квітня 2021 року, копії страхових актів від 07 травня 2021 року та від 13 вересня 2021 року, копію зобов`язуючої пропозиції інтернет-платформи (аукціону) AUTOONLINE, згідно якої найвищою пропозицією на час торгів з 19 липня по 21 липня 2022 року за даний транспортний засіб є 166900 грн.

До відзиву на апеляційну скаргу позивачем також надано нові докази, а саме копію акту огляду колісного транспортного засобу від 31 березня 2021 року, складеного судовим експертом Юзвою С.Г., копію довідок про перебування ОСОБА_1 на військовій службі з 25 лютого 2022 року, копію квитанції до прибуткового касового ордера № 252 від 30 червня 2022 року про оплату послуг стоянки автомобіля в розмірі 600 грн.

Також у відзиві на апеляційну скаргу позивачем було заявлене клопотання про призначення у справі судової автотоварознавчої експертизи за матеріалами справи, з вирішенням питань дійсної вартості автомобіля та вартості його відновлювального ремонту на момент проведення експертизи, обґрунтоване тим, що визначення дійсної вартості транспортного засобу на момент вирішення питання про відшкодування збитків неможливе без актуальної автотоварознавчої експертизи, а з моменту замовлення позивачем автотоварознавчої експертизи пройшло більше року.

Згідно з ч. 3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи (ч. 2, 3 ст. 83 ЦПК України).

Частиною 1 статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

При цьому апеляційний суд враховує правові висновки Верховного Суду в постанові від 19 травня 2021 року в справі № 488/1449/16-ц (провадження № 61-9308св20), а саме, встановивши, що суд апеляційної інстанції, змінюючи законне і обґрунтоване рішення суду першої інстанції щодо розміру заборгованості, аргументував свою позицію тим, що розмір нарахованої банком заборгованості за процентами розраховано з застосуванням збільшеної процентної ставки, що не було передбачено умовами, які були узгоджені на час підписання довідок про умови кредитування від 20 вересня 2010 року та 12 січня 2011 року. Однак, до позовної заяви банк відповідних довідок не додавав, не приєднував в якості доказу під час розгляду справи в суді першої інстанції, подавши їх лише на стадії апеляційного перегляду справи. У порушення вимог статті 367 ЦПК України позивач не надав доказів неможливості подання зазначених довідок про умови кредитування до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього, тому апеляційний суд не мав процесуальних повноважень приймати вказані докази та вирішувати справу з посиланням на ці довідки. Безпідставно змінивши законне й обґрунтоване рішення суду першої інстанції, апеляційний суд допустив помилку в застосуванні процесуального та матеріального закону.

В постановах Верховного Суду від 16 червня 2021 року у справі № 336/1461/19 (провадження № 61-17391св20), від 07 липня 2021 року у справі № 509/4286/16-ц (провадження № 61-2393св21), від 14 липня 2021 року у справі № 405/2098/18 (провадження № 61-106св21) зроблено правовий висновок про те, що така обставина, як відсутність існування доказів на момент прийняття рішення суду першої інстанції, взагалі виключає можливість прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів у порядку статті 367 ЦПК України незалежно від причин неподання позивачем таких доказів. Навпаки, саме допущення такої можливості судом апеляційної інстанції матиме наслідком порушення вищенаведених норм процесуального права, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якого є однозначність та передбачуваність.

Оскільки новий письмовий доказ, яким ПрАТ«УПСК» обґрунтовує доводи апеляційної скарги (зобов`язуючої пропозиції інтернет-платформи (аукціону) AUTOONLINE), не існував станом на момент ухвалення рішення суду першої інстанції і цей документ було виготовлено пізніше, він не може бути прийнятий апеляційним судом.

Щодо інших доказів та клопотання про призначення експертизи, сторонами не надано доказів неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від позивача та відповідача, які були обізнані про розгляд справи в суді першої інстанції, однак правом подання відповідних доказів і клопотань у встановлені законом процесуальні строки на свій розсуд не скористались. Відтак, за наведених обставин апеляційний суд не вбачає підстав для прийняття нових доказів та надання їм оцінки, а також задоволення клопотання позивача про призначення експертизи.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 979 ЦК України (тут і в подальшому статті наведено в редакції, чинній на момент укладення договору страхування) за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування).

Відповідно до ст. 8, 9 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Договори страхування укладаються відповідно до правил страхування.

У частині першій статті 6 Закону України «Про страхування» передбачено, що добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про страхування» при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. У разі необхідності страховик може робити запити про відомості, пов`язані із страховим випадком, до правоохоронних органів, банків, медичних закладів та інших підприємств, установ і організацій, що володіють інформацією про обставини страхового випадку, а також може самостійно з`ясовувати причини та обставини страхового випадку.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Таким чином, з урахуванням встановлених обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про виникнення між сторонами правовідносин внаслідок укладення договору страхування, та, зокрема, обов`язки відповідача зі сплати страхового відшкодування на користь позивача.

Судом також правильно встановлено і дані обставини не спростовуються доводами апеляційної скарги, що надані ОСОБА_1 документи підтверджують виконання ним станом на 15 лютого 2021 року усіх обов`язків страхувальника у випадку настання страхового випадку, визначених п. 19.2 та п. 20 договору страхування, та дійшов обґрунтованого висновку про визнання протиправним застосування відповідачем обмеження (ліміту) в межах 5 % від страхової суми за транспортний засіб, передбачене п. 24.3.2.1 договору страхування.

Апеляційний суд не погоджується з необґрунтованими доводами апеляційної скарги про безпідставність такого рішення, з посиланням на проведення доплати страхового відшкодування за даним випадком в повному розмірі, яке становить 79360,21 грн. і очевидно перевищує 5 % від страхової суми, з огляду на те, що така доплата була відповідачем проведена 13 вересня 2021 року вже після відкриття провадження в даній справі, крім того, вчинення відповідачем дій, спрямованих на усунення порушення, самого факту такого порушення не скасовує.

На вказані обставини правомірно звертав увагу позивач у відзиві на апеляційну скаргу.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Згідно з приписами статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок джерела підвищеної небезпеки.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

З огляду на вищенаведені положення законодавства та встановлені обставини справи, а саме, що внаслідок порушення прав позивача щодо невиконання відповідачем умов договору страхування та невиплати його страхового відшкодування в установленому договорі розмірі та строки, позивачу було заподіяно моральної шкоди, яка полягає у психологічних стражданнях, душевних хвилюваннях, тривалої необхідності докладання додаткових зусиль, пов`язаних із відновленням порушеного права, суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що позивачем доведено наявність всіх елементів складу цивільного правопорушення, яке є підставою для відшкодування моральної шкоди, та стягнув з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 5 000 грн.

Апеляційний суд приймає до уваги, що розмір моральної шкоди, яку позивач просив стягнути в сумі 50000 грн., судом першої інстанції зменшено, врахувавши принципи розумності та справедливості, на що правильно звернуто увагу позивачем у відзиві на апеляційну скаргу.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції, не вбачає підстав для зменшення присудженого судом розміру моральної шкоди та відхиляє як необґрунтовані доводи апеляційної скарги про ненадання позивачем належних і достатніх доказів, що підтверджують заподіяння йому сильних душевних страждань, заподіяння шкоди здоров`ю чи інших втрат немайнового характеру, які призвели до спричинення моральних страждань, недоведеність причинно-наслідкового зв`язку, оскільки вони зводяться до незгоди в правильним рішенням суду.

Разом із тим, з рештою висновків суду першої інстанції про стягнення на користь позивача суми страхового відшкодування та компенсації збитків апеляційний суд в повній мірі погодитися не може.

Вирішуючи питання щодо можливості застосування висновку експерта № 52-07-21 від 23 липня 2021 року для встановлення розміру страхового відшкодування в сукупності з положеннями договору добровільного страхування, апеляційний суд враховує, що згідно п. 20.4 договору розмір збитків може визначатися страховиком на підставі: а) калькуляції, складеної з застосуванням програмного комплексу ТОВ «Аудатекс Україна» аварійним комісаром страховика або незалежним експертом чи незалежним аварійним комісаром, якого обрано страховиком; б) кошторису ремонтних робіт, рахунків-фактур, нарядів-замовлення та інших документів, які підтверджують вартість відновлювального ремонту. Зазначені документи приймаються страховиком за умови, якщо з ним було письмово узгоджено вибір станції технічного обслуговування для ремонту транспортного засобу; в) акту (висновку, звіту) автотоварознавчого дослідження, яке проведене спеціалізованою експертною організацією або фахівцем, який має відповідне право на проведення таких робіт. Вибір виконавця автотоварознавчого дослідження здійснюється страховиком самостійно або страхувальником за попереднім письмовим погодженням зі страховиком. Якщо експертизу призначив страховик, то витрати на послуги експертів оплачуються страховиком.

Таким чином, висновок автотоварознавчої експертизи, складеної судовим експертом, на яку було запрошено представника страховика листом судового експерта від 25 червня 2021 року, проти проведення якої останнім не було висунуто будь-яких заперечень, є допустимим джерелом визначення розміру збитків.

Стягуючи з відповідача вартість витрат на проведення експертного дослідження від 23 липня 2021 року № 52-07-21 в розмірі 5200 грн., судом першої інстанції залишено поза увагою, що умовами договору страхування передбачено оплату страховиком витрат на послуги експерта лише у випадку призначення ним експертизи, а у випадку призначення експертизи страхувальником витрати покладаються на нього.

Крім того, стягуючи з відповідача на користь позивача різницю між вартістю відновлювального ремонту, встановленого висновком автотоварознавчої експертизи від 23 липня 2021 року № 52-07-21, на дату складання цього висновку в розмірі 279433,56 грн., та коштами, сплаченими відповідачем, в розмірі 79360,21 грн. на підставі ремонтної калькуляції, складеної спеціалістами ПрАТ«УПСК» від 16 квітня 2021 року № 0540/21_а, що становить 200073,35 грн., судом першої інстанції залишено поза увагою, що в розумінні положень 18.9, 10.3 договору добровільного страхування автомобіль CHRYSLER 200 д.н.з. НОМЕР_1 вважається таким, що загинув конструктивно, оскільки витрати на відновлювальний ремонт 279433,56 грн. перебільшують 70 % страхової суми транспортного засобу 310000 грн. і становлять 90 % цієї страхової суми.

Згідно п. 20.7 договору добровільного страхування в разі повної конструктивної загибелі транспортного засобу страховик проводить, на власний розсуд, виплату страхового відшкодування з вирахуванням сум, одержаних страхувальником в порядку відшкодування заподіяного збитку від третіх осіб за одним з варіантів:

- у розмірі страхової суми або дійсної вартості застрахованого транспортного засобу на момент настання страхового випадку, якщо дійсна вартість є меншою за страхову суму, з вирахуванням встановленої франшизи і суми раніше здійснених страхових відшкодувань за договором за попередніми страховими випадками та вартості залишків транспортного засобу. При цьому транспортний засіб залишається у власності страхувальника. Вартість залишків транспортного засобу після настання страхового випадку визначається шляхом проведення оцінки вартості залишків транспортного засобу з залученням незалежних оцінювачів, фахівців, експертів або з використанням інтернет-платформи (аукціону) AUTOONLINE за вибором страховика;

- у розмірі страхової суми або дійсної вартості застрахованого транспортного засобу на момент настання страхового випадку, якщо дійсна вартість є меншою за страхову суму, з вирахуванням суми раніше здійснених страхових відшкодувань за договором за попередніми страховими випадками і встановленої франшизи, якщо страхувальник у письмовій формі заявить страховику про відмову від своїх прав на транспортний засіб. Витрати по зняттю транспортного засобу з обліку страховиком не відшкодовуються.

Таким чином, задоволення позовних вимог про виплату страхового відшкодування шляхом стягнення з відповідача різниці між вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу та сумою сплаченого страхового відшкодування в даному випадку суперечитиме положенням п. 20.7 договору, що не було враховано належним чином судом першої інстанції.

Оскільки вартість залишків транспортного засобу після настання страхового випадку судом першої інстанції під час розгляду справи не встановлювалася і відповідних доказів сторонами надано не було, апеляційний суд позбавлений можливості самостійно встановити розмір страхового відшкодування за правилами першого варіанту п. 20.7 договору.

Також, оскільки страхувальник не заявляв страховику в письмовій формі про відмову від своїх прав на транспортний засіб і він залишається у власності позивача, апеляційний суд позбавлений можливості встановити розмір страхового відшкодування за правилами другого варіанту п. 20.7 договору.

Виходячи з вищевикладеного, не можливо встановити розмір страхового відшкодування на підставі наданого позивачем висновку автотоварознавчої експертизи від 23 липня 2021 року № 52-07-21, оскільки сам по собі даний доказ є недостатнім без надання в матеріалах справи іншого доказу - вартості залишків транспортного засобу після настання страхового випадку, і під час розгляду першої інстанції відповідних клопотань про призначення експертизи для встановлення даних обставин сторонами не заявлялось.

Разом із тим, апеляційний суд враховує, що п.п. б п. 20.4 договору добровільного страхування передбачено, що встановлення розміру страхового відшкодування допускається на підставі рахунків-фактур, нарядів-замовлення та інших документів, які підтверджують вартість відновлювального ремонту, тобто умовами договору сторони погодили альтернативний спосіб визначення розміру страхового відшкодування.

Так, 16 квітня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ«УПСК» з заявою про виплату страхового відшкодування, в якій просив здійснити виплату страхового відшкодування на рахунок ФОП ОСОБА_8 та зазначив реквізити банківського рахунку (а. с. 28).

На а. с. 27 знаходиться рахунок-фактура № СФ-0001009 від 18 лютого 2021 року ФОП ОСОБА_2 на ім`я одержувача ОСОБА_1 , автомобіль CHRYSLER 200 д.н.з. НОМЕР_1 , на загальну суму 167446 грн.

Апеляційний суд приймає до уваги, що під час розгляду справи 13 вересня 2021 року відповідачем ПрАТ«УПСК» перераховано на користь ФОП ОСОБА_2 страхове відшкодування в розмірі 63860,21 грн. та пеню за несвоєчасну виплату страхового відшкодування в розмірі 1403,50 грн., тобто відповідач своїми діями погодився з тим, що згідно п. 17, 20.4 договору добровільного страхування на підставі відповідного рахунку-фактури з визначенням пошкоджених деталей і обсягу проведених робіт може встановлюватися вартість матеріального збитку.

При цьому розмір страхового відшкодування відповідачем належними та допустимими доказами не спростовано, а нові докази, додані до апеляційної скарги, апеляційний суд не приймає з наведених вище підстав відповідно до ст. 367 ЦПК України.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд не приймає як необґрунтовані доводи апеляційної скарги, що рахунок ФОП ОСОБА_2 від 18 лютого 2021 року в сумі 167446 грн. страховиком не погоджено, зазначений в рахунку обсяг робіт не відповідає виявленим представником страховика під час огляду пошкодженого транспортного засобу пошкодженням, а відповідно і зазначена в рахунку сума вартості ремонту також завищена.

Відтак, вирішуючи питання про стягнення страхового відшкодування, апеляційний суд приходить до висновку про стягнення з відповідача різниці між вартості матеріального збитку в розмірі 167466 грн. та фактично виплаченою сумою страхового відшкодування в розмірі 79360,21 грн., що становить 88105,79 грн.

Оскільки судом першої інстанції прийнято в цілому правильні висновки про стягнення з відповідача пені на користь позивача за несвоєчасну сплату страхового відшкодування, правильно визначено період стягнення пені і формулу розрахунку, однак базу розрахунку пені визначено помилково в розмірі 279433,56 грн., відтак в даній частині рішення суду першої інстанції також не може залишатися чинним.

Визначаючи розмір пені, апеляційний суд виходить із того, що 07 червня 2021 року ПрАТ«УПСК » перерахував 15500 грн. на банківські реквізити ФОП ОСОБА_2 , таким чином з 08 червня 2021 року по 31 липня 2021 року сума несвоєчасно виплаченого страхового відшкодування відповідно зменшилась і складала 72 605,79 грн. Другий платіж в сумі 63860,21 грн. було здійснено відповідачем 13 вересня 2021 року, тому вказаний платіж не впливає на розрахунок пені, зазначений в позові з 22 лютого 2021 року по 31 липня 2021 року.

Таким чином, пеня розраховується таким чином: з 02 березня 2021 року по 07 червня 2021 року (98 днів): 167446 х 0,01 % х 98 = 1640,97 грн., з 08 червня 2021 року по 31 липня 2021 року (54 днів): 88105,79 х 0,01 % х 54 = 475,77 грн., разом 2116,74 грн.

Крім того, встановивши, що з урахуванням вартості зберігання на платному паркінгу СТО 20 грн. за одну добу з відповідача на користь позивача підлягає задоволенню вимога про відшкодування витрат на оплату вартості стоянки пошкодженого транспортного засобу в розмірі 600 грн., судом першої інстанції залишено поза увагою, що позивачем на час розгляду справи не надано доказів понесення таких витрат, оскільки сама по собі довідка про вартість послуг стоянки, видана ФОП ОСОБА_2 (а. с. 73), не є платіжним документом, не зобов`язує позивача здійснювати будь-яку оплату і не підтверджує сплату коштів в будь-якому розмірі.

Таким чином, судом першої інстанції в даній частині вимоги були задоволені безпідставно як недоведені та необґрунтовані.

Апеляційний суд приймає до уваги, що дійшовши помилкового висновку про відшкодування витрат на стоянку в розмірі 600 грн., судом фактично стягнуто більшу суму, а саме 900 грн., без наведення будь-якого обґрунтування.

Разом із тим, апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що позивач звертався до Національного банку України із скаргою на дії ПрАТ«УПСК», однак доказів наявності порушень до матеріалів справи не надано, з огляду на те, що судом першої інстанції вказані обставини не встановлювались і від власних висновків з цього питання суд першої інстанції утримався.

З огляду на викладене апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції в частині стягнення страхового відшкодування та компенсації збитків і судових витрат, ухвалене за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, з невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, що відповідно до ст. 376 ЦПК України є підставою для його скасування в зазначеній частині з прийняттям нової постанови, яким позов частково задовольнити, стягнувши з відповідача на користь позивача страхове відшкодування в розмірі 88105,79 грн., пеню в розмірі 2116,74 грн.

В решті вимог про стягнення страхового відшкодування та компенсації збитків позов задоволенню не підлягає з наведених вище підстав.

В частині визнання дій протиправними та компенсації моральної шкоди рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та не підлягає скасуванню або зміні з підстав, наведених в апеляційній скарзі.

Вирішуючи питання про перерозподіл судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, апеляційний суд виходить з того, що при зверненні з позовом позивачем понесено витрати у вигляді судового збору в розмірі 3424,66 грн. за майнові вимоги. Пропорційно до задоволених позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 902,22 грн.

Відповідачем при поданні апеляційної скарги сплачено 3230,07 грн. судового збору. Оскільки за наслідками апеляційного перегляду загальний розмір стягнутих з відповідача коштів зменшено з 215 337,04 грн. до 95 222,53 грн., апеляційну скаргу задоволено на 44 % та з позивача на користь відповідача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 1 421,23 грн.

Таким чином, остаточно з позивача на користь відповідача підлягає стягненню 519,01 грн.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» задовольнити частково.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 26 травня 2022 року в частині стягнення страхового відшкодування та компенсації збитків, а також в частині стягнення судових витрат скасувати та прийняти нову постанову.

Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про стягнення суми страхового відшкодування, компенсації збитків задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» (м. Київ вул. Кирилівська 40 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_2 ) страхове відшкодування в розмірі 88105,79 грн., пеню в розмірі 2116,74 грн.

В решті позову ОСОБА_1 відмовити.

В частині визнання дій протиправними та компенсації моральної шкоди рішення Подільського районного суду м. Києва від 26 травня 2022 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» судовий збір в розмірі 519,01 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 08 грудня 2022 року.

Головуючий: Кашперська Т.Ц.

Судді: Фінагеєв В.О.

Яворський М.А.