КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 357/7388/21 Головуючий у 1 інстанції: Ярмола О.Я.
Провадження № 22-ц/824/4537/2022 Доповідач: Шебуєва В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шебуєвої В.А.,

суддів Верланова С.М., Матвієнко Ю.О.,

секретар Шевченко Т.В.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 листопада 2021 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради, про визначення місця проживання дитини,-

в с т а н о в и в:

В липні 2021 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради, про визначення місця проживання дитини.

29 жовтня 2021 року ОСОБА_2 подав до суду заяву про залишення його позовної заяви без розгляду.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01 листопада 2021 року позовну заяву ОСОБА_2 залишено без розгляду.

03 листопада 2021 року ОСОБА_1 подала заяву про стягнення із ОСОБА_2 понесених нею витрат на професійну правову допомогу на підставі ч. 5 ст. 142 ЦПК України в сумі 5000,00 грн.

Додатковим рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 листопада 2021 року відмовлено ОСОБА_1 у стягненні з ОСОБА_2 витрат на правничу допомогу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати додаткове рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити її заяву про ухвалення додаткового рішення. Посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права. На думку апелянта, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у стягненні з ОСОБА_2 на її користь витрат на правничу допомогу, пославшись на те, що нею не доведено необґрунтованих дій позивача. При зверненні до суду з даним позовом ОСОБА_2 не надав суду всіх необхідних доказів і це на думку апелянта свідчить про недобросовісне виконання ним своїх процесуальних обов`язків. Метою пред`явлення ОСОБА_2 даного позову було створення для неї стресової ситуації та виведення її з рівноваги. Такі дії ОСОБА_2 мають систематичних характер. ОСОБА_2 вже звертався до суду з іншим позовом про стягненні із неї аліментів і ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 вересня 2021 року за заявою ОСОБА_2 його позовна заява також була залишена без розгляду.

В судове засідання сторони та їх представники не з`явилися, повідомлені про місце і час розгляду справи, а тому судова колегія дійшла висновку про можливість слухання справи у їх відсутність.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість додаткового рішення суду першої інстанції , колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про стягнення із ОСОБА_2 понесених нею витрат на професійну правову допомогу на підставі ч. 5 ст. 142 ЦПК України в сумі 5000,00 грн., суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 не доведено необґрунтованості дій позивача.

Колегія суддів не вбачає порушень судом першої інстанції норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 133 ЦПК Україна, правнича допомога є складовою судових витрат.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до ч. 5 ст. 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Згідно ч. 6 ст. 142 ЦПК України у випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 9 ст. 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Відтак, для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідач повинен довести, що позовна заява була залишена без розгляду внаслідок необгрунтованих дій позивача. Відповідна правова позиція була викладена у постановах Верховного Суду від 20 листопада 2019 рокув справі № 546/842/18, від 26 вересня 2018 року по справі №148/312/16-ц.

Відповідно до роз`яснень, викладених в п. 38 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», в разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про відшкодування здійснених ним витрат, пов`язаних із розглядом справи внаслідок необґрунтованих дій позивача. У такому разі заявлені вимоги розглядаються у цій же справі одночасно із вчиненням наведених процесуальних дій. Розмір відшкодування доводить відповідач. При цьому саме по собі пред`явлення позову не може свідчити про необґрунтовані дії позивача.

Матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про необґрунтованість дій позивача ОСОБА_2 , а тому суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про наявність підстав для відмови ОСОБА_1 у стягненні з ОСОБА_2 витрат на правничу допомогу.

Колегія суддів відхиляє посилання апелянта на те, що метою пред`явлення ОСОБА_2 даного позову було виключно створення для неї стресової ситуації та виведення її з рівноваги, а при зверненні з даним позовом, ОСОБА_2 не надав суду всіх необхідних доказів, що свідчить про недобросовісне виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

Звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантоване статтями 55, 124 Конституції України, є безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.

Відповідно до положень ст. ст. 13, 257 ЦПК України подання заяви про залишення позовної заяви без розгляду є диспозитивним правом позивача, постановляючи ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, суд не перевіряє підстави подання такої заяви.

Заходи процесуального примусу щодо зловживання позивачем чи його представником процесуальними правами, чи необґрунтованих дій позивача при звернення до суду з вказаним позовом, судом не приймалися.

Колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , що ОСОБА_2 вже звертався до суду з іншим позовом про стягненні із неї аліментів і ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 вересня 2021 року за заявою ОСОБА_2 його позовна заява так само була залишена без розгляду. Вказані обставини не свідчать про необґрунтованість дій позивача в даній справі.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а додаткове рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а додаткове рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач Шебуєва В.А.

Судді Верланов С.М.

Матвієнко Ю.О.