Справа № 127/2-1807/2010
Провадження № 22-ц/801/2196/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Бойко В. М.
Доповідач:Медвецький С. К.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2022 рокуСправа № 127/2-1807/2010м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Медвецького С. К. (суддя-доповідач),

суддів: Копаничук С. Г., Оніщука В. В.,

за участю секретаря судового засідання Литвина С. С.,

учасники справи:

заявник Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія»,

стягувач Товариство з обмеженою відповідальністю «Гроуф Капітал Факторинг»,

боржники: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2 цивільну справу №127/2-1807/2010 за апеляційною скаргою адвоката Лунегова О. О. в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 15 листопада 2022 року, постановлену у складі судді Бойка В. М. у залі суду,

встановив:

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» (далі ТОВ «УФК») звернулося до суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження.

Заява мотивована тим, що заочним рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 21 квітня 2010 року стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «БМ Банк» заборгованість за кредитним у сумі 107 280,66 доларів США, що еквівалентно 858 288,19 грн, судовий збір в сумі 1700,00 грн та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду судової справи в сумі 120,00 грн.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 22 травня 2019 року замінено стягувача у виконавчому провадженні з виконання заочного рішенні Ленінського районного суду м. Вінниці від 21 квітня 2010 року з Публічного акціонерного товариства «БМ Банк» (далі ПАТ «БМ Банк») на Товариство з обмеженою відповідальністю «Гроуф Капітал Факторинг» (далі ТОВ «Гроуф Капітал Факторинг»).

15 лютого 2022 року між ТОВ «УФК» та ТОВ «ГРОУФ КАПІТАЛ ФАКТОРИНГ» укладено договір відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 15.02/2022_ГКФ.

За умовами договору право вимоги за кредитним договором № 1/26/050308 від 05 березня 2008 року укладеним між ТОВ «БМ Банк» та ОСОБА_3 перейшло до ТОВ «УФК».

Ураховуючи викладене, заявник просив суд замінити ТОВ «ГРОУФ КАПІТАЛ ФАКТОРИНГ» на його правонаступника ТОВ «УФК» у виконавчому листі, виданому на виконання заочного рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 21 квітня 2010 року по справі № 127/2-1807/2010 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 15 листопада 2022 року заяву ТОВ «УФК» задоволено.

Замінено стягувача у виконавчому листі з виконання заочного рішення Ленінського районного суду Вінницької області від 21 квітня 2010 року по справі №127/2-1807/2010 з ТОВ «Гроуф Капітал Факторинг» на ТОВ «УФК» щодо боржників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У листопаді 2022 року адвокат Лунегов О. О. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати й ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 28 листопада 2022 року для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Медвецький С. К., судді: Копаничук С. Г., Оніщук В. В.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 29 листопада 2022 року відкрито апеляційне провадження у справі.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду Вінницької області від 13 грудня 2022 року справу призначеного до розгляду на 22 грудня 2022 року о 09:45 год.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що:

суд першої інстанції неправильно визначив правовідносини, які виникли між сторонами та неправильно застосував норми матеріального права щодо набуття заявником права вимоги за кредитним договором до боржника та поручителя;

судом у порушення вимог статей 76, 77, 80, 81, 263 ЦПК України не взято до уваги, що постановою державного виконавця від 29 вересня 2017 року повернуто виконавчий лист. Строк повторного пред`явлення до виконання виконавчого листа закінчився 29 вересня 2020 року;

не можна замінити сторону виконавчого провадження, яке було закінчене, якщо не існує підстав для його відновлення.

Відзив на апеляційну скаргу впродовж встановленого апеляційним судом строку не надходив.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 21 квітня 2010 року стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , на користь ВАТ «БМ Банк» заборгованість за кредитним договором №1/26/050308 від 05 березня 2008 року в сумі 107 280,66 доларів США, що еквівалентно 858 288,19 грн, а також судовий збір у сумі 1700,00 грн та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 120,00 грн. (т.1, а.с.52).

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 22 травня 2019 року замінено сторону виконавчого провадження стягувача з ПАТ «БМ Банк» на його правонаступника ТОВ «Гроуф Капітал Факторинг», у виконавчому провадженні з примусового виконання рішення Ленінського районного суду м Вінниці від 21 квітня 2010 року у справі № 2-1807-2010 (т.1, а.с.172-173).

Указані судові рішення набрали законної сили.

27 серпня 2010 року на виконання судового рішення видано виконавчі листи по справі № 2-1807-2010, за якими боржниками є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (т. 1, а. с. 141-142).

18 березня 2015 року головним державним виконавцем Ленінського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції Сирдюк Т. В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 46934507 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1807-2010, виданого Ленінським районним судом м. Вінниці 27 серпня 2010 року (т. 1, а. с. 143).

Постановою державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Сирдюк Т. В. від 29 вересня 2017 року ВП № 53210137 виконавчий лист № 2-1807-2010 повернуто стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». Роз`яснено, що виконавчий документ може бути повторно пред`явлений для виконання у строк до 29 вересня 2020 року (т. 2, а. с. 45).

15 лютого 2022 року ТОВ «УФК» та ТОВ «Гроуф Капітал Факторинг» уклали договір відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 15.02/2022_ГКФ, за умовами якого ТОВ «Гроуф Капітал Факторинг» відступило на користь ТОВ «УФК» право вимоги заборгованості за кредитним договором № 1/26/050308 від 05 березня 2008 року (т. 2, а. с. 4-8).

Позиція суду апеляційної інстанції

Апеляційний суд у складі судової колегії, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги дійшов таких висновків.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За змістом частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Указаним вимогам ухвала суду першої інстанції не відповідає.

Відповідно до частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Питання процесуального правонаступництва врегульовано частиною першою статті 55 ЦПК України, відповідно до якої у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Процесуальне правонаступництво - це перехід процесуальних прав та обов`язків від однієї особи до іншої. Виникнення процесуального правонаступництва безпосередньо пов`язане із переходом матеріальних прав між такими особами. Заміна сторони правонаступником відбувається, як правило, у випадках зміни суб`єкта права або обов`язку у правовідношенні, коли новий суб`єкт права (позивач, відповідач або третя особа) повністю або частково приймає на себе права чи обов`язки попередника.

Для настання процесуального правонаступництва необхідно встановити факт переходу до особи матеріальних прав попередника. У кожному конкретному випадку для вирішення питання про можливість правонаступництва суду необхідно досліджувати відповідні фактичні обставини, передбачені нормами матеріального права.

Підставою для процесуального правонаступництва є правонаступництво у матеріальному правовідношенні, яке настало після відкриття провадження у справі. Відтак особливості здійснення процесуального правонаступництва визначаються особливостями норм матеріального права, що регулюють перехід прав й обов`язків у матеріальних правовідносинах від особи до її правонаступника, або в інших випадках зміни сторони у правовідносинах, з яких виник спір.

Отже, процесуальне правонаступництво, передбачене статтею 55 ЦПК України, є переходом процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні.

Водночас відповідно до статті 55 ЦПК України заміна учасника справи його правонаступником допускається не будь-коли (не впродовж невизначеного терміну), а лише на стадіях судового процесу. Тобто таке право не є абсолютним та обмежено часовими рамками певних стадій судового процесу.

Частиною першою статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з частинами першою, другою, п`ятою статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного чи приватного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Відповідно до вимог частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Заміна сторони виконавчого провадження правонаступником, тобто здійснення процесуального правонаступництва після набрання судовим рішенням законної сили, полягає в поширенні на правонаступників законної сили судового рішення. На правонаступників законна сила судового рішення поширюється усіма своїми правовими наслідками незмінністю, неспростовністю, виключністю, преюдиційністю, виконуваністю.

Отже, вчинення правочинів, наслідком яких є заміна особи в окремому зобов`язанні через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги), є різновидом переходу до особи прав у матеріальних правовідносинах. Унаслідок такої заміни кредитора в матеріальному правовідношенні відбувається його заміна на іншу особу і в процесуальних правовідношеннях у визначених законом випадках. Зокрема, у процесуальних відносинах правонаступник може бути замінений там, де вони є триваючими, або за умови відновлення процесуальних строків для вчинення процесуальних дій. Втрата первісним кредитором певних процесуальних прав унаслідок пропуску ним строків для вчинення процесуальних дій до моменту укладення договору відступлення права вимоги означає, що саме у такому обсязі новий кредитор може стати процесуальним правонаступником і автоматичного поновлення процесуальних прав за наслідком укладення договору відступлення права вимоги не відбувається.

Стадія виконавчого провадження як завершальна стадія судового процесу починається з видачі виконавчого документа стягувачу та закінчується фактичним виконанням судового рішення або зі спливом строку пред`явлення документа до виконання, оскільки у разі пропуску такого строку виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання. Отже, за межами цього процесуального строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження спливає одночасно зі строком пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Така правова позиція викладена в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 910/10031/13 та від 11 березня 2021 року у справі № 910/2954/17.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 2-7763/10 (провадження № 14-197цс21) зроблено висновок, що:

«відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Окреслене завдання включає в себе як своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ, так і досягнення мети ефективного захисту порушених прав шляхом своєчасного та ефективного виконання судового рішення.

Заміна будь-якого учасника справи судом носить не виключно формальний характер, покликаний зафіксувати процесуальне правонаступництво на підставі матеріального правонаступництва, а здійснюється для реалізації завдань цивільного судочинства, передбачених частиною першою статті 2 ЦПК України, в межах стадій судового процесу.

Реалізація процесуального правонаступництва має мати процесуальну мету, яку суд також враховує разом із доказами матеріального правонаступництва, яке стало підставою процесуального правонаступництва. Заміна судом сторони у справі на підставі матеріального правонаступництва здійснюється з процесуальною метою реалізації правонаступником прав щодо виконання судового рішення у виконавчому провадженні, а тому потребує розгляду підстав поновлення такого виконавчого провадження, якщо воно вважається закінченим.

Ураховуючи завдання виконавчого провадження як складової судового провадження, процесуальною метою заміни як сторони відкритого виконавчого провадження, так і сторони у справі (стягувача у виконавчому документі), є отримання виконання судового рішення в межах виконавчого провадження.

Якщо ж виконавче провадження не закінчене, але виконавчий документ був повернутий стягувачу без виконання, у його правонаступника є можливість отримати право на повторне звернення з виконавчим документом до виконання за умови дотримання строків звернення виконавчого документа до виконання. Якщо ці строки пропущені, то разом з питанням процесуального правонаступництва заявник повинен звернутися з заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. За відсутності підстав для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання відсутні і підстави для процесуального правонаступництва».

Отже, обов`язковою умовою для процесуального правонаступництва є звернення із такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання або його поновлення за рішенням суду.

Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про заміну стягувача на його правонаступника у справі, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку.

Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про заміну стягувача на його правонаступника у справі суд відмовляє у задоволенні цієї заяви».

Матеріалами справи встановлено, що 18 березня 2015 року головним державним виконавцем Ленінського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції Сирдюк Т. В. відкрито виконавче провадження за виконавчим листом № 2-1807-2010, виданим 27 серпня 2010 року.

Постановою державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м. Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Сирдюк Т. В. від 29 вересня 2017 року повернуто вищевказаний виконавчий лист стягувачу на підставі пункту другого частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Цією постановою стягувачу роз`яснено, що виконавчий документ може бути повторно пред`явлений до виконання у строк до 29 вересня 2020 року.

У матеріалах справи відсутні відомості про оскарження зазначеної постанови державного виконавця стягувачем та повторне пред`явлення відповідного виконавчого документа до виконання.

Договір про відступлення права вимоги грошових зобов`язань укладено між ТОВ «Гроуф Капітал Факторинг» та ТОВ «УФК» 15 лютого 2022 року.

ТОВ «УФК» разом з питанням процесуального правонаступництва із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання не зверталось.

Підсумовуючи наведене, слід дійти висновку, що виконавчий лист до виконання повторно стягувачем не пред`являвся, а строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання був пропущений. При цьому, заявник не ставив у суді першої інстанції питання про поновлення такого строку, а відтак воно судом не вирішувалося.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не повно з`ясував обставини, що мають значення для справи, невірно застосував норми процесуального права, а тому дійшов передчасного висновку про задоволення заяви про заміну сторони виконавчого провадження.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно із ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, як постановлена за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, які зроблені з порушенням та неправильним застосуванням судом норм матеріального та процесуального права, що відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України є підставами для його скасування з прийняттям нового судового рішення про відмову в задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга задоволена й ухвалене нове судове рішення про відмову в задоволенні заяви, то з ТОВ «УФК» на користь ОСОБА_1 слід стягнути 496,20 грн судового збору сплаченого за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381 384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів,

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Лунегова О. О. в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 15 листопада 2022 року скасувати й ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» про заміну сторони виконавчого провадження відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» на користь ОСОБА_1 496,20 грн судового збору сплаченого за подання апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий С. К. Медвецький

судді: С. Г. Копаничук

В. В. Оніщук