Справа № 755/4212/22
Провадження № 2-о/755/168/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" липня 2022 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

Головуючого судді - Хромової О.О.

при секретарі - Кошель К.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва, цивільну справу порядку окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Виконавчий орган Київської міської ради Київської міської державної адміністрації, про встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем.

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт її спільного проживання однією сім`єю з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 2008 року по день смерті останнього, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заявлені вимоги обґрунтовано тим, що ОСОБА_2 з 1963 року проживав за адресою: АДРЕСА_1 , разом зі своєю мамою - ОСОБА_3 . Заявник ОСОБА_1 та ОСОБА_2 познайомилися у 1997 році, а з 2008 року почали проживати разом однією сім`єю без реєстрації шлюбу у вказаній вище квартирі, яку ОСОБА_2 успадкував у 2011 році після смерті своєї матері. Разом вони вели спільне господарство, мали спільний побут, заявник доглядала за хворою матір`ю ОСОБА_2 , яка в останні роки життя була прикута до ліжка.

На даний час вона продовжує проживати у цій квартирі.

Померлим за життя заповіт складений не був.

У встановлений законом строк ОСОБА_1 звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину їй відмовлено, з тих підстав, що не підтверджено факт її проживання зі спадкодавцем однією сім`єю.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 08 червня 2022 року відкрито провадження у даній справі, постановлено розгляд справи проводити у окремому провадженні, призначено судове засідання. Сторонам роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки.

В судовому засіданні 13 липня 2022 року представник заявника - адвокат Мірошник О.М., заяву підтримав, надав пояснення аналогічні викладеному, просив заявлені вимоги задовольнити. Надалі подав заяву про розгляду справи за його відсутності та відсутності заявника.

У встановлений судом строк заінтересована особа - Виконавчий орган Київської міської ради Київської міської державної адміністрації, жодних пояснень з приводу даної заяви до суду не направив. Копію ухвали про відкриття провадження та копію заяви з додатками представник заінтересованої особи отримав 15 червня 2022 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, що міститься в матеріалах справи. Однак, в судове засідання представник заявника не з`явився, будь-яких заяв від заінтересованої особи про розгляд справи за відсутності уповноваженого представника та/або відкладення судового засідання до суду не надходило.

Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, керуючись частиною другою статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані заявником докази, допитавши свідків, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до свідоцтва про смерть ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер

ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З лікарського свідоцтва про смерть та довідки про причину смерті від 08 листопада 2021 року № 020.3234, виданих Лівобережним відділенням Відділу судово-медичної експертизи, вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Смерть настала вдома за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 27 січня 2011 року та Витягу про державну реєстрацію прав від 02 лютого 2011 року ОСОБА_2 на праві власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_1 .

З матеріалів спадкової справи № 3/2022, заведеної до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , вбачається, що із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Манойло О.Г. звернулася ОСОБА_1 , в особі представника за довіреністю ОСОБА_4 . Інших спадкоємців до майна померлого немає.

З постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 19 травня 2022 року вбачається, що Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Манойло Н.Г., розглянувши заяву ОСОБА_4 , який діє від імені ОСОБА_1 , подані до нотаріальної контори для оформлення свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_2 після смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , відмовив заявнику ОСОБА_4 , який діє від імені ОСОБА_1 , яка є спадкоємцем до майна померлого, з тих підстав, що заявником не надано документів, які б підтверджували факт проживання спадкоємця зі спадкодавцем.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні зазначив, що заявник ОСОБА_1 є його рідною сестрою. Спочатку вони проживали разом зі своїми батьками за адресою:

АДРЕСА_3 . У 2008 році його сестра ОСОБА_1 переїхала проживати до ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , з яким у неї були відносини ще з 1997 року. Разом вони вели спільне господарство та проживали однією сім`єю як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу. Після смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , його сестра продовжує проживати у належній йому квартирі. Наразі вона хворіє, тому практично не виходить з квартири.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні посвідчив, що ОСОБА_1 є подругою його дружини ОСОБА_7 . Йому відомо, що з 2009 року ОСОБА_1 почала проживати зі своїм цивільним чоловіком ОСОБА_2 , до яких вони з дружиною приходили в гості. ОСОБА_1 проживала за адресою: АДРЕСА_1 , лише іноді навідувалася у свою квартиру по АДРЕСА_4 .

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні підтвердила, що вона є подругою ОСОБА_1 , знайомі вони ще з 1986 року. У 1997 році помер батько ОСОБА_1 , а ОСОБА_2 допомагав з його похованням. З того часу вони почали спілкування, а разом почали проживати у належній ОСОБА_2 квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , з 2008 року. Вона часто приходила до них в гості, бачила, що вони спільно ведуть побут. ОСОБА_2 допомагав робити ремонт у квартирі ОСОБА_1 , а проживали вони у належній йому квартирі до його смерті.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні зазначила, що вона працює соціальним робітником, з ОСОБА_1 знайома з 2020 року. Заявник звернулася до них в службу через травму - перелом шийки лівої кістки стегна. Вона відвідувала її у належній їй квартирі за адресою:

АДРЕСА_3 , однак по обстановці в квартирі було видно, що вона там постійно не проживає. Як з`ясувалося пізніше, вона постійно проживала з ОСОБА_2 за адресою:

АДРЕСА_1 , однак отримавши травму, змушена була деякий час мешкати у своїй квартирі. У вересні 2021 року, коли ОСОБА_2 захворів, ОСОБА_1 , повернулася проживати до нього. Свідок зазначила, що вона допомагала з похованням ОСОБА_2.

Свідок ОСОБА_11 в суді зазначив, що він знайомий з ОСОБА_12 через свою дружину ОСОБА_13 , оскільки допомагав їй по роботі. Разом вони відвідували ОСОБА_1 . Йому відомо, що вони з ОСОБА_2 постійно проживали за адресою:

АДРЕСА_1 , близько 25 років.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

У пункті 5 частини другої статті 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Таким чином, юридичні факти можуть бути встановленні лише для виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Відповідно до пункту п`ятого частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Суддя відмовляє в відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (частина четверта статті 315 ЦПК України).

Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, в разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Якщо під час розгляду справи в порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.

Тобто, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

У частині першій статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Згідно із частинами першою та другою статті 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 10 лютого 2021 року у справі № 725/3535/18.

З матеріалів справи не вбачається на етапі розгляду заяви ОСОБА_1 про встановлення зазначеного юридичного факту спору про право між заявником та органом місцевого самоврядування, в даному конкретному випадку - Київською міською радою.

У силу статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до частини першої статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно із частиною другою статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Обов`язковою умовою для визнання осіб членами однієї сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, наявність інших обставин, які підтверджують реальність сімейних відносин (рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року

№ 5-рп/99).

Пленум Верховного Суду України у пункті 21 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив судам, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки.

Тлумачення вказаних норм права дає підстави для висновку, що для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів, а саме: 1) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; 2) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.

Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 22 серпня 2018 року у справі № 644/6274/16-ц (провадження № 14-283цс18), та Верховним Судом у постановах: від 21 березня 2019 року у справі № 461/4689/15-ц (провадження

№ 61-43735св18); від 10 жовтня 2019 року у справі № 520/8495/17 (провадження № 61-7058св19); від 17 жовтня 2019 року у справі № 712/1294/17 (провадження № 61-34351св18); від 09 січня 2020 року у справі № 186/421/17 (провадження № 48280св18); від 09 червня 2021 року у справі № 346/5702/18 (провадження № 61-17111св20) та від 01 вересня 2021 року у справі № 523/9720/17 (провадження № 61-7715св21).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Доказами, відповідно до статті 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Приписами частин першої, шостої статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З аналізу вищезазначених норм закону та обставин справи, враховуючи покази свідків, суд приходить до висновку, що заявник ОСОБА_1 проживала зі спадкодавцем ОСОБА_2

з 2008 року, вони вели спільне господарство та мали спільний побут, надавали один одному взаємну допомогу, а тому суд вважає за можливе встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Враховуючи викладене, керуючись статтями статтями 12, 13, 81, 259, 263-265, 353 ЦПК України, статтями 1216, 1264 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Виконавчий орган Київської міської ради Київської міської державної адміністрації, про встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем, - задовольнити.

Встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 2008 року по день смерті ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повне рішення суду виготовлено 01 серпня 2022 року.

Суддя О.О. Хромова