Справа № 215/4355/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2022 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області

у складі: головуючого, судді - Квятковського Я.А.

за участю: секретаря - Манько В.В.

представника заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку окремого провадження заяву представника заявника Мельник Лариси Григорівни в інтересах ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа: Головне управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області-

ВСТАНОВИВ:

15.11.2022 адвокат Мельник Л.Г. в інтересах ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійно, безвиїзно, проживав на території України станом на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року.

В обґрунтування заяви посилається на те, що ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , з дитинства мав фізичні вади у зв`язку із чим до школи не ходив, з 15.06.1978 року в спеціалізованому Стародобровольському будинку-інтернаті для дітей з особливими вадами. 27.03.1979 року був переведений в КЗ «Криворізькмй психоневрологічний інтернат» і з 09.04.1979 року то теперішній час перебуває у ньому.

13.11.1979 року ОСОБА_2 була безстроково встановлена 2 група інвалідності. Батьки будучи необізнаними не приділили належної ваги для отримання ОСОБА_2 паспорта громадянина України. Так, лише 06.10.2022 сестра заявника ОСОБА_3 звернулась до міграційної служби з документами для отримання ОСОБА_2 паспорта, однак їй було відмовлено, оскільки на даний період часу інформація про те, що ОСОБА_2 зареєстрований на території України.

На підтвердження викладених у заяві обставин представник завника просить допитати свідків.

Ухвалою суду від 18.11.2022 заяву прийнято до розгляду та відкрито окреме провадження у справі, призначено справу до судового розгляду на 23.12.2022.

08.12.2022 до суду надійшли пояснення Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області, в яких вказує, що факт проживання на території України з 24.08.1991 повинен бути підтверджений доказами, в т.ч. показами свідків.

Заявник ОСОБА_2 в судове засідання не з"явився.

Представник заявника ОСОБА_1 в судовому засіданні просила встановити факт, для отримання заявником паспорта громадянина України.

Заінтересована особа - Головне управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області в судове засідання не з`явився.

Дослідивши письмові докази, суд дійшов такого висновку.

Сукупністю належних, допустимих і достовірних доказів встановлено, що ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у Кіровоградській області, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , а.с.3.

З 09.04.1979 ОСОБА_2 перебуває у КЗ «Криворізькмй психоневрологічний інтернат» по теперішній час, що підтверджується довідкою від 02.09.2022, а.с.3.

ОСОБА_2 є інвалідом 2 групи починаючи з 1979 року, а.с. 4.

ОСОБА_3 зверталась до відділу міграційної служби з заявою про паспортизацію ОСОБА_2 , але їй було відмовлено, що підтверджується листом від 06.10.2022, а.с. 5.

Свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в судовому засіданні , кожен окремо, підтвердили, що ОСОБА_2 є інвалідом з дитинства і постійно проживав на території Криворізького району, в т.ч. станом на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року.

Оцінка суду.

Вислухавши пояснення учасників провадження, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У ч.1 ст.315 ЦПК України передбачено перелік фактів, які встановлюються судом в порядку окремого провадження. Разом з тим, відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Так, факти, що мають юридичний характер - це факти, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення правовідносин. Юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20.06.2019 року у справі № 632/580/17 зроблено висновок, що юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків.

Питання, яке поставлено перед судом у заяві ОСОБА_2 , є питанням встановлення факту, що має для неї юридичне значення, оскільки встановлення рішенням суду факту проживання на території України станом на 24.08.1991 року або 13.11.1991 року, створює для особи право на отримання паспорта громадяна України та визначення приналежності до громадянства України, що відповідно підтверджує права та обов`язки громадянина України.

При розгляді даної справи суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є: 1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; 2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав; 3) особи, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис «громадянин України», та діти таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття, якщо зазначені особи подали заяви про оформлення належності до громадянства України; 4) особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України.

Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року, а у пункті 3, - з моменту внесення відмітки про громадянство України.

27 березня 2001 року затверджено «Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень», який відповідно до Закону України «Про громадянство України» (далі - Закон) визначає перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України.

Відповідно до Розділу 1 п.1 Порядку для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, виходу з громадянства України особа подає заяву, а також інші документи, передбачені розділом II цього Порядку.

Відповідно до розділу 2 п. 7 підп. а Порядку встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року.

Відповідно до розділу 2 п.8 Порядку для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає: а) заяву про встановлення належності до громадянства України; б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального підрозділу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); в) судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року.

Відповідно до розділу 2 п.9 Порядку для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 2 частини першої статті 3 Закону особа, яка проживала на території України за станом на 13 листопада 1991 року і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її проживання в Україні на зазначену дату, подає: а) заяву про встановлення належності до громадянства України; б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального підрозділу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 13 листопада 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); в) судове рішення про встановлення юридичного факту проживання особи на території України за станом на 13 листопада 1991 року.

Відповідно розділу 2 п.44 Порядку у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Отже, відповідно до положень Закону України «Про громадянство України» і Порядку для набуття громадянства України заявник повинен, зокрема, подати документи, що підтверджують народження його на території України чи постійне проживання на ній, або підтверджують родинні відносини з такою особою, або рішення суду.

Ураховуючи вищезазначене, слід дійти висновку, що належність до громадянства України встановлюється на підставі статті 3 Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час та такий факт підлягає встановленню на підставі судового рішення.

Подібні правові висновки висловлені у постановах Верховного Суду від 24 лютого 2021 року у справі № 522/20494/18, від 05 квітня 2021 року у справі № 523/14707/19, від 29.06.2022 року у справі № 522/9243/20.

Отже, виходячи з норм чинного законодавства, юридичне значення має саме факт постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України 24.08.1991 року або на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» 13.11.1991 року.

Оцінивши всі вищевказані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про доведення факту, що ОСОБА_2 постійно проживав на території України станом на 24.08.1991 року з метою забезпечення права особи набути громадянство України.

Керуючись ст. ст. 10-13, 76-82, 89, 141, 263-265, 274, 279 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву представника заявника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 - задовольнити.

Встановити факт простійного проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на території України станом на 24.08.1991 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 13.01.2023

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Заявник: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Заінтересована особа: Головне управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області, місцезнаходження за адресою: 49000, м. Дніпро, вул.В.Липинського, 7.

СУДДЯ: