КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 357/2446/21 Головуючий у 1-й інст. - Бебешко М.М.
Апеляційне провадження 22-ц/824/2306/2022 Доповідач - Рубан С.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2022 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Заришняк Г.М., Кулікова С.В.

при секретарі Загородній С.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Українська залізниця» - Гаркавенко Ігоря Григоровича та апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах своїх малолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 вересня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах своїх малолітніх дітей ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про відшкодування моральної шкоди заподіяної смертю,-

В С Т А Н О В И В :

У березні 2021 року позивач звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю, в якому просила стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на її користь 500 000 гривень в якості відшкодування моральної шкоди, стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_2 750 000 гривень в якості відшкодування моральної шкоди та стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_3 750 000 гривень в якості відшкодування моральної шкоди.

Посилалась на те, що в ніч з 27 на 28 квітня 2019 року на перегоні Біла Церква-Роток поїзд № 2466 (ВЛ80к № 138) на 37 км. ПК4 смертельно травмував ОСОБА_5 . За вказаними обставинами було внесено відомості до ЄРДР та розпочато досудове розслідування. Постановою слідчого СВ Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області кримінальне провадження, внесене до ЄРДР під № 1201, було закрите.

ОСОБА_1 дружина загиблого, що підтверджується свідоцтвом про шлюб із гр. ОСОБА_5 (змінене прізвище підтверджується свідоцтвом про шлюб з гр. ОСОБА_1 ). ОСОБА_1 з чоловіком жили однією сім`єю, із сталим життєвим устроєм та планами на майбутнє. Загиблий працював і забезпечував сім`ю. У шлюбі народилося двоє дітей. Втрата чоловіка змусила її самостійно організовувати своє життя. Залишаючись з двома дітьми 3-річного і 3-місячного віку їй слід було самостійно забезпечувати своє існування та існування своїх малолітніх дітей. До смерті чоловіка позивач не розраховувала працювати, оскільки доглядала дитину. Так як після народження дитини пройшло лише 3 місяці, звістка про смерть чоловіка нанесла їй непоправну шкоду. Смерть чоловіка зруйнувала важливий життєвий зв`язок, тому що вона залишилася молодою вдовою з малолітніми, фактично новонародженими дітьми без підтримки і допомоги.

Щодо дітей загиблого, на момент смерті відповідача ОСОБА_3 було лише 3 роки, але остання вже усвідомлювала, що це її тато і зазнала травму, яка потягне за собою наслідки на все життя. ОСОБА_2 народився незадовго до смерті батька, отже взагалі був позбавлений можливості сказати слово «Тато» до рідного батька і про свого батька може дізнатися лише з розповідей. Діти позбавлені можливості отримувати допомогу та підтримку від батька, належне виховання і матеріальну допомогу, враховуючи те, що вони є малолітніми і незахищеними.

Позивач просила стягнути із Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь дітей по 750 000 гривень моральної шкоди та 500 00 гривень моральної шкоди на свою користь.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 вересня 2021 року позов ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах своїх малолітніх дітей ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про відшкодування моральної шкоди заподіяної смертю - задоволено частково .

Стягнуто з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 10 000, 00 грн в якості відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_2 10 000, 00 грн в якості відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_3 10 000, 00 грн в якості відшкодування моральної шкоди.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь держави судові витрати у справі в сумі 2 270, 00 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, 13 жовтня 2021 року представник Акціонерного товариства «Українська залізниця» - Гаркавенко Ігор Григорович подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 вересня 2021 року скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Посилається на те, що 30 липня 2019 року слідчим Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області Зінченко Д.Л. винесено постанову, якою кримінальне провадження № 0001201 від 28 квітня 2019 року закрито за відсутністю в діянні складу злочину, передбаченого ст. 276 КК України. Відповідно до вказаної постанови слідчий прийшов до висновку, що в даному діянні відсутній склад злочину, оскільки ОСОБА_5 , 1983 року народження, покінчив життя самогубством.

Крім того, біологічна смерть потерпілого ОСОБА_5 трагічного випадку настала внаслідок значного порушення ним п.п. 2.5, 2.6, 2.15, 2.19, 2.20 Правил безпеки громадян на залізничному транспорті. За таких обставин відповідач взагалі не зобов`язаний нести жодної відповідальності за моральну шкоду, завдану позивачу, або така шкода повинна бути суттєво зменшена. До позовної заяви не додано конкретні відомості про юридичні підстави заподіяння позивачу ОСОБА_1 моральної шкоди та обґрунтований розрахунок точного розміру зазначеної шкоди.

Посилається на те, що суд першої інстанції безпідставно стягнув відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_1 , як дружини померлого. Зазначає те, що позивач на день пред'явлення позову не була дружиною ОСОБА_5 відповідно до свідоцтва про шлюб від 18 вересня 2019 року, виданого Білоцерківським міськрайонним відділом реєстрації актів цивільного стану, 18 вересня 2019 року ОСОБА_1 уклала шлюб з ОСОБА_10 . Тому, уклавши шлюб з ОСОБА_10 позивач втратила статус дружини померлого ОСОБА_5 та втратила право на пред`явлення позову про відшкодування моральної шкоди у зв`язку із смертю чоловіка.

Не погоджуючись з рішенням суду, 25 жовтня 2021 року представник ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах своїх малолітніх дітей ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 вересня 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Посилається на те, що в оскаржуваному рішенні судом першої інстанції однобічно надано оцінку діям загиблого та не взято до уваги невідновність втрати позивача та її малолітніх дітей, глибину перенесених страждань та докорінні зміни у їх житті. Крім того, діти залишились напівсиротами та назавжди втратили важливий життєвий зв`язок з рідним батьком, а позивач стала вдовою та змушена самостійно виховувати двох малолітніх дітей.

Представником ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах своїх малолітніх дітей ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - ОСОБА_4 подано відзив на апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Українська залізниця» - Гаркавенко Ігоря Григоровича, в якому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Посилається на те, що твердження представника відповідача про можливу наявність умислу та ненадання судом першої інстанції оцінки даному факту, є безпідставним та не може бути приводом для скасування рішення суду.

В судовому засіданні представник Акціонерного товариства «Українська залізниця» - Шапран Людмила Іванівна підтримала подану апеляційну скаргу сторони відповідача, а у задоволенні апеляційної скарги позивача просила відмовити.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 07 грудня 2021 року задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_4 про розгляд справи в режимі відеоконференції, про що було повідомлено представника позивача ОСОБА_4 .

07 червня 2022 року судове засідання було відкрито в режимі відеоконференції за допомогою сервісу «EasyCon» з використанням власних технічних засобів представника позивача ОСОБА_4 .

Однак, представник позивача ОСОБА_4 в судове засідання на зв`язок в режимі відеоконференції не вийшов.

Інші учасники процесу в судове засідання не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому в порядку ч.2 ст.372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційних скарг, пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

Виходячи з положень статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові витрати;

7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову (стаття 264 ЦПК України).

Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що вина та протиправність дій Акціонерного товариства «Українська залізниця» відсутні, але в силу закону відповідач несе цивільно-правову відповідальність без вини, смерть потерпілого настала через його власну необережність та перебування у стані алкогольного сп`яніння у порушення вимог Правил безпеки громадян на залізничному транспорті.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Судом встановлено та апеляційним судом перевірено, що 28 квітня 2019 року близько 00 годин 45 хвилин на 37 км перегону Біла Церква-Роток, пікет № 8 відбулася подія за участю потягу та пішохода ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці події.

Згідно довідки про причину смерті, ОСОБА_11 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 35 років.Причиною смерті вказано«Зруйнування тіла» (а.с. 14).

28 квітня 2019 року відомості за вказаним фактом внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 1 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 276 КК України.

Відповідно до висновку експертного дослідження № 219 від 16 травня 2019 року смерть ОСОБА_5 , 1983 року народження , настала від зруйнування тіла. Знайдені, при судово-медичному дослідженні трупа, ушкодження заподіяні тупими предметами, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, по критерію - як небезпечні для життя та перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті. При судово-токсикологічному дослідженні в крові трупа знайдено - 2, 15 %, у сечі - 2, 64 % етилового спирту. Вказана концентрація етилового спирту в крові, як правило, за життя, може відповідати алкогольному сп`янінню середнього ступеня. Лікарське свідоцтво про смерть остаточне від 2 травня 2019 року: І. а) Інші комбінації розтрощення, які включають декілька ділянок тіла. (Т04.8) г) Пішохід, травмований при зіткненні з потягом (V 05.1). ІІ. Алкогольне сп`яніння (97 -101).

30 липня 2019 року слідчим Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області Зінченко Д.Л. винесено постанову, якою кримінальне провадження № 0001201 від 28 квітня 2019 року закрито за відсутністю в діянні складу злочину, передбаченого ст. 276 КК України.Відповідно до вказаної постанови слідчий прийшов до висновку, що в даному діянні відсутній склад злочину, оскільки ОСОБА_5 , 1983 року народження, покінчив життя самогубством (а.с. 95-96).

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб (Серія НОМЕР_1 ) ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , 02 червня 2016 року уклали шлюб. (а.с. 16).

Від даного шлюбу у ОСОБА_5 та ОСОБА_1 народилося двоє дітей, донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .(а.с.21-22).

18 вересня 2019 року ОСОБА_1 уклала шлюб із ОСОБА_10 та після реєстрації шлюбу їй присвоєно прізвище ОСОБА_1 . (а.с.20).

Відповідно до довідки, виданої приватним підприємством «БУДМАРКЕТ» від 15 січня 2021року, ОСОБА_5 , був прийнятий у даному підприємстві на посаду продавця непродовольчих товарів 04 березня 2019 року та звільнений 27 квітня 2019 року. За вказаний період часу ОСОБА_5 нараховано заробітну плату в розмірі 8 620 грн 87 коп. (а.с. 15).

Згідно з копією довідки локомотивного депо Козятин, електровоз серії ВЛ80к № 138 знаходиться в приписному парку на балансі виробничого підрозділу локомотивне депо Козятин регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Укрзалізниця».

Відповідно до копії довідки виробничого підрозділу локомотивне депо Дарниця, ОСОБА_13 , дійсно працював у виробничому підрозділі локомотивне депо Дарниця регіональної філії «Південно-Західна залізниця» з 13 листопада 2008 року по 22 грудня 2020 року машиністом електровоза.

Відповідно до ст. 23 ЦК України - особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.1167 ЦК України - моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:

1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;

2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт;

3) в інших випадках, встановлених законом.

Згідно ч.2 ст. 1168 ЦК України - моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Відповідно дл п. 3, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Згідно Правил безпеки громадян на залізничному транспорті, затверджених наказом міністра транспорту України №1059 від 22.11.2007 року, а саме п. 2.5 та 2.6 де вказано, що пішоходам забороняється ходити по залізничним коліям та переходити і перебігати через залізничні колії перед потягом, що наближається, до якого залишилось менш як 400 метрів.

Пунктом 2.20 Правил безпеки громадян на залізничному транспорті передбачено, що пішоходам забороняється знаходитись на об`єктах залізничного транспорту в стані алкогольного сп`яніння.

Колегія суддівпогоджується з висновком суду першо інстанції про те, що вина та протиправність дій Акціонерного товариства «Українська залізниця» відсутні, алев силу закону відповідач несе цивільно-правову відповідальність без вини, смерть потерпілого настала через його власну необережність та перебування у стані алкогольного сп`яніння у порушення вимог Правил безпеки громадян на залізничному транспорті.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку щодо частково задоволення позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди у розмірі по 10 000 грн на користь кожного з позивачів, враховуючи фактичні обставини справи, поведінку померлого, характер, глибину і тривалість душевних страждань позивачів, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості. Саме такий розмір моральної шкоди буде співмірним із фактом заподіяння шкоди та страждань позивачів у даній справівиходячи із встановлених обставин загибелі потерпілого.

Вищевказане узгоджується з правовим висновком викладеним у Постанові Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 355/981/16-ц.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що в діях потерпілого мала місце груба необережність, яка сприяла виникненню моральної шкоди, що виразилася в порушенні Правил безпеки громадян на залізничному транспорті, а саме переході через залізничні колії перед потягом, що наближається на відстані менше 400 метрів, та перебуванні потерпілого у стані алкогольного сп`яніння.

Суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що об`єктивні дані щодо вчинення загиблим самогубства, незважаючи на наявність в матеріалах справи постанови слідчого про закриття кримінального провадження від 30 липня 2019 року та показів в суді першої інстанції свідка ОСОБА_14 про намір потерпілого закінчити життя самогубством, які б могли бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог в матеріалах справи відсутні. Крім того, свідок ОСОБА_14 не був безпосередньо на місці події із потерпілим ОСОБА_5 , та не бувочевидцем того, що саме стало причиною зіткнення останнього з потягом - самогубство чи груба необережність.

Доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах своїх малолітніх дітей ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - ОСОБА_4 про те, що судом першої інстанції однобічно надано оцінку діям загиблого та не взято до уваги невідновність втрати позивача та її малолітніх дітей, глибину перенесених страждань та докорінні зміни у їх житті колегія судді не приймає до уваги виходячи з наступного.

Згідно Правил безпеки громадян на залізничному транспорті, затверджених наказом міністра транспорту України №1059 від 22.11.2007 року, а саме п. 2.5 та 2.6 вказано, що пішоходам забороняється ходити по залізничним коліям, переходити та перебігати через залізничні колії перед потягом, що наближається, до якого залишилось менш як 400 метрів.

Пунктом 2.20 Правил безпеки громадян на залізничному транспорті передбачено, що пішоходам забороняється знаходитись на об`єктах залізничного транспорту в стані алкогольного сп`яніння.

Вказані вимоги потерпілим ОСОБА_5 були повністю проігноровані, та такі його дії призвели до його загибелі.

В діях потерпілого мала місце груба необережність, яка сприяла виникненню моральної шкоди, що виразилася в порушенні Правил безпеки громадян на залізничному транспорті, а саме переході через залізничні колії перед потягом, що наближається на відстані менше 400 метрів, та перебуванні потерпілого у стані алкогольного сп`яніння.

30 липня 2019 року слідчим Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області Зінченко Д.Л. винесено постанову, якою кримінальне провадження № 0001201 від 28 квітня 2019 року закрито за відсутністю в діянні складу злочину, передбаченого ст. 276 КК України. Відповідно до вказаної постанови слідчий прийшов до висновку, що в даному діянні відсутній склад злочину, оскільки ОСОБА_5 , 1983 року народження, покінчив життя самогубством.

Таким чином, позивач, як колишня дружина потерпілого, так і діти останнього втратили близьку для них людину і мають право на відшкодування моральної шкоди черех душевні страждання, заподіяні смертю потерпілого, проте розмір вказаної моральної шкоди є значно завищеним та не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Вказане вище узгоджується з висновками викладеними у постанові Великої палати Верховного Суду від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц.

Доводи апеляційної скарги представника Акціонерного товариства «Українська залізниця» - Гаркавенко Ігоря Григоровича про те, що постановою 30 липня 2019 року слідчого Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області Зінченко Д.Л. від 30 липня 2019 року закрито кримінальне провадження № 0001201 від 28 квітня 2019 року, оскільки ОСОБА_5 , 1983 року народження, покінчив життя самогубством, колегія суддів не приймає до уваги виходячи з наступного.

Незважаючи на наявність в матеріалах справи постанови слідчого про закриття кримінального провадження від 30 липня 2019 року та покази в суді першої інстанції свідка ОСОБА_14 про намір потерпілого закінчити життя самогубством, не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки свідок ОСОБА_14 не був безпосередньо на місці події з потерпілим ОСОБА_5 , та не був очевидцем того, що саме стало причиною зіткнення останнього з потягом - самогубство чи груба необережність.

Інші доводи апеляційних скарг висновків суду не спростовують та не впливають на правильність ухваленого у справі рішення.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04).

Європейський суд з прав людини зауважив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

За встановлених обставин, доводи апеляційнихскарг не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи та порушення прав скаржника.

Таким чином, доводи апеляційних скарг висновків суду не спростовують та не впливають на правильність ухваленого у справі рішення.

Оскільки рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для скасування.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 376, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Українська залізниця» - Гаркавенко Ігоря Григоровича - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах своїх малолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 вересня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 09 червня 2022 року.

Головуючий

Судді