Провадження № 2/756/1873/22
рішення

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2022 року Оболонський районний суд міста Києва у складі:

головуючого - судді Жука М.В.,

при секретарі Колядінцевій П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Фінфорс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2021 року ТОВ «ФІНФОРС» звернулося з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову зазначає, що ним з ТОВ «СС ЛОУН» 11.12.2019 року був укладений договір факторингу, відповідно до якого йому перейшло право вимоги за кредитними договорами, зокрема за кредитним договором від 11.08.2019 року № 626654-А, що був укладений з ОСОБА_1 .

Оскільки ОСОБА_1 свої зобов`язання за кредитним договором не виконувала належним чином, кредит не повернула, ТОВ «ФІНФОРС» просить суд стягнути з ОСОБА_1 8 037 грн. 90 коп. заборгованості за кредитним договором.

08.02.2022 року ОСОБА_1 подала до суду відзив на позовну заяву, в якому просила повністю відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на не доведення факту укладення кредитного договору та отримання нею на виконання цього договору грошових коштів.

19.09.2022 року ТОВ «ФІНФОРС» надіслало письмові пояснення щодо відзиву на позовну заяву, в яких заперечувало проти доводів ОСОБА_1 , викладених у відзиві та просило врахувати їх під час вирішення справи.

У судове засідання представник позивача та відповідачка не з`явились, про день, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, а тому з урахуванням розгляду справи у спрощеному позовному провадженні, достатністю поданих доказів сторонами, суд відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України вважає за можливе провести судове засідання за відсутності учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Судом установлено, що 11.08.2019 року між ТОВ «СС ЛОУН» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, за умовами якого відповідачу був наданий споживчий кредит у розмірі 2 700 грн. 00 коп. для власних потреб терміном на 30 днів до 09.09.2019 року з фіксованою процентною ставкою 1, 65 % в день.

Додатковою угодою № 1 від 08.09.2019 року до кредитного договору термін дії договору був продовжений до 08.10.2019 року.

Додатковою угодою № 2 від 08.10.2019 року до кредитного договору термін дії договору був продовжений до 28.10.2019 року.

Додатковою угодою № 2 від 08.10.2019 року до кредитного договору термін дії договору був продовжений до 07.11.2019 року.

11.12.2019 року між ТОВ «СС ЛОУН» та ТОВ «ФІНФОРС» був укладений договір факторингу № , за умовами якого ТОВ «СС ЛОУН» передало, а ТОВ «ФІНФОРС» отримало в розпорядження право грошової вимоги основного зобов`язання, відсотків, комісії, неустойки, штрафів, пені та інші платежі.

З наданої позивачем довідки про стан заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором від 11.08.2019 року № 626654-А вбачається, що заборгованість станом на 20.10.2021 року становить 8037 грн. 90 коп., з яких 2 700 грн. 00 коп. заборгованість за кредитом, 4001 грн. 40 коп. заборгованість за відсотками, 1 336 грн. 50 коп. заборгованість за штрафними санкціями.

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до п. 5.2 кредитного договору сплата процентів за користування кредитом здійснюється в останній день строку користування кредитом, згідно графіка платежів.

Пунктом 5.3 кредитного договору передбачено, що у разі продовження строку користування кредитом, нарахування процентів за договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів, на яку продовжено строк користування кредитом та на фактичну суму кредиту, що залишилась неповернутою.

Згідно з п. 8.3, 8.4 кредитного договору у разі виникнення у позичальника простроченої заборгованості, з першого дня прострочення нараховується пеня у розмірі 1,65% від суми загального розміру наданого кредиту, за кожен день прострочення. При цьому сумарна кількість днів нарахування пені за договором не перевищує 30 днів включно та не може перевищувати 50% від загального розміру наданого кредиту.

Згідно зі ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Порядок укладення договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію».

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Уклавши даний договір на умовах, викладених у ньому, ОСОБА_1 тим самим засвідчила свою згоду та взяла на себе зобов`язання виконувати умови, які були в ньому закріплені.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Згідно ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них.

Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Підписавши даний договір, ОСОБА_1 погодилась з умовами договору та правилами надання споживчих кредитів ТОВ «СС ЛОУН».

Правилами надання споживчих кредитів передбачено, що сторони в даних правовідносинах керуються Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі і щодо підписання документів електронним підписом.

11.08.2019 року при реєстрації на сайті ТОВ «СС ЛОУН» для ОСОБА_1 був згенерований цифровий підпис.

Надалі у правовідносинах сторони підписували всі документи, в тому числі і кредитний договір, виключно цифровим підписом.

Тому саме підписання документів цифровим підписом, і є в даному випадку волевиявленням відповідача на отримання кредиту.

Правила надання споживчих кредитів є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.

Із запропонованими умовами ОСОБА_1 ознайомилась та погодилась з ними.

За таких обставин суд вважає, що договір позики був укладений та підписаний в електронній формі, і такі дії сторін узгоджуються з вимогами ст. ст. 6, 627 ЦК України та ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Порушення відповідачем умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки ст. 629 ЦК України встановлюється принцип безумовності та обов`язковості виконання договору.

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Враховуючи, що на підставі наданих доказів установлено, що ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за укладеним кредитним договором щодо повернення отриманих коштів не виконує, суд дійшов висновку про задоволення позову

Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати у вигляді судового збору підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст. 5, 12, 13, 81, 141, 259, 263, 264, 265, 273, 280-282, 289, 354 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінфорс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ), на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінфорс" (зареєстроване місцезнаходження: м. Київ, вул. Іоана Павла ІІ, 4/6, корп. В, кабінет 508-2, ) 8 037 грн. 90 коп. заборгованості, 2 270 грн. 00 коп. судового збору, а всього 10 307 (десять тисяч триста сім) грн. 90 коп.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя