Справа № 296/1152/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2022 року м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючої - судді Маслак В.П.,

при секретарі судового засідання Репіковій З.А.,

за участі представника позивача Кузьміна Д.Л.,

представника Житомирської обласної прокуратури Слівінського О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі в порядку загального позовного провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Житомирської обласної прокуратури, Головного управління Національної поліції в Житомирській області про відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення з Державного бюджету України грошової компенсації моральної шкоди в розмірі 1 000 000 грн.

В обгрунтування вимог позову вказав, що 24.08.2017 р. старшим слідчим СУ ГУНП в Житомирській області було проведено обшук автомобіля Peugeot 308 д.н.з. НОМЕР_1 під час якого знайдено та вилучено наркотичний засіб 1,7422 г МДМА та холодну зброю ніж. В листопаді 2017р. прокуратура Житомирської області оголосила ОСОБА_1 підозру за ч. 2 ст. 263, ч. 2 ст. 309 КК України. Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 14.11.2017 р. щодо ОСОБА_1 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та в подальшому, після внесення застави, на нього покладено обов`язки визначені КПК України. Вироком Житомирського районного суду від 31.10.2019р. по справі № 278/503/18 позивача визнано винним у вчиненні інкримінованих йому злочинів та призначено покарання у виді 6 років позбавлення волі. Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 10.11.2020р. апеляційну скаргу останнього задоволено, вирок Житомирського районного суду від 31.10.2019р. скасовано, кримінальне провадження закрито, запобіжний захід у вигляді застави скасовано.

З огляду на вищенаведене, позивач вказує, що у зв`язку з незаконними діями посадових осіб державних органів, а саме: повідомленням про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, засудженням судом першої інстанції, проведенням обшуку автомобіля Peugeot 308 д.н.з. НОМЕР_1 , а також через перебування у статусі підозрюваного, а згодом обвинуваченого та засудженого в період з 14.11.2017р. по 10.11.2020р., був обмежений в особистих немайнових правах.

ОСОБА_1 стверджує, що неправомірні дій правоохоронних органів завдали йому значних душевних страждань, страху та сформували відчуття тотального переслідування, параної. У зв`язку з вищенаведеним погіршилися стосунки з оточуючими, останній замкнувся в собі, став дратівливим та тривожним.

На підставі викладеного ОСОБА_1 просить позов задовольнити та стягнути з Державного бюджету України грошову компенсацію в розмірі 1 000 000грн. моральної шкоди.

У відзиві на позовну заяву представник ГУНП в Житомирській області просив суд відмовити у позові в повному обсязі. З матеріалів справи вбачається, що дії органу досудового розслідування позивачем не оскаржувались та незаконними судом не визнавались. Представник ГУНП в Житомирській області вказує на те, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами того, що моральна шкода завдана саме неправомірними діями посадових осіб ГУНП в Житомирській області, як і не обґрунтовано самого розміру моральної шкоди в сумі 1 000 000 грн. Враховуючи вищенаведене, просить у задоволені позову відмовити в повному обсязі (а.с. 56-63).

Представник Житомирської обласної прокуратури у відзиві на позовну заяву вказав, що відповідно до положень ст.13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури та суду», п.5 постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995р. «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з 1 розміру мінімальної заробітної плати, який діє на час розгляду справи, що становить 216 800 грн. (а.с. 70-74)

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Додатково обґрунтував, що під час досудового розслідування: ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 29.06.2017р. надано дозвіл на проведення негласних слідчих дій, тобто втручання у приватне спілкування ОСОБА_1 ; проведено обшук автомобіля Peugeot 308 д.н.з. НОМЕР_1 , що належить позивачу; здійснено примусове відібрання біологічних зразків букального епітелію; проведено судово- наркологічну експертизу; накладено арешт на майно ОСОБА_1 автомобіль Peugeot 308 д.н.з. НОМЕР_1 . Вказаними незаконними діями правоохоронних органів принижено позивача та завдано йому моральної шкоди яку останній оцінює у 1 000 000 грн.

Державна казначейська служба України, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, свого представника в судове засідання не направила, про причини неявки останнього суд не повідомила, відзиву на позовну заяву до суду не надіслала.

Представник Житомирської обласної прокуратури в судовому засіданні визнав позов частково - в сумі 216 800 грн., з підстав, що зазначені у відзиві.

Заслухавши пояснень представників сторін, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Приписами статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ч. 5 ст. 9, ч. 6 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, ст. 38 Декларації прав і свобод людини та громадянина, ч. 5 ст. 5 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожен, хто став жертвою арешту, затримання, засудження, має право на відшкодування шкоди.

Відповідно до п.2 ч.2 статті 1167 ЦК України, якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт, то моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала.

У частинах першій та другій ст. 1176 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок, зокрема, незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадянина.

Згідно п. 2 ч.1 ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.

З матеріалів справи та пояснень сторін встановлено, що СУ ГУНП в Житомирській області проводилось досудове розслідування кримінального провадження № 0000178 від 04.10.2017р. за ознаками злочинів передбачених ч. 2 ст. 263, ч. 2 ст. 309 КК України (а.с. 14-16).

У ході розслідування, 06.11.2017р. ОСОБА_2 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 263, ч. 2 ст. 309 КК України.

В подальшому, Корольовським районним судом м. Житомира 14.11.2017р. підозрюваному ОСОБА_2 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, а саме до 12.01.2018р. з можливістю внесення застави у розмірі 15 прожиткових мінімумів, що становить 24 000 грн. (а.с. 13).

ОСОБА_1 14.11.2017р. внесено кошти у розмірі 24 000 грн., як застава.

Вироком Житомирського районного суду Житомирської області від 31.10.2019р. ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 263, ч. 2 ст. 309 КК України та призначено покарання у вигляді шести років позбавлення волі. Міру запобіжного заходу відносно засудженого, до набрання вироком законної сили, залишено попередню заставу (а.с.17-20).

Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 10.11.2020р. вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 31.10.2019р. скасовано, кримінальне провадження щодо ОСОБА_1 закрито на підставі п. 3 ч. 1. ст. 284 КПК України оскільки не встановлено достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді. Запобіжний захід обраний судом першої інстанції у вигляді застави скасовано (а.с. 21-32).

Враховуючи встановлені судом обставини у ОСОБА_1 внаслідок незаконного засудження виникло право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку встановленому Цивільним кодексом України, Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Згідно висновку судово - психологічної експертизи від 30.03.2022р. №2264/21-25 у ОСОБА_1 відмічаються зміни в емоційному стані (у вигляді емоційного вигорання, нестійкості, надмірної вразливості), індивідуально-психологічних проявах (у вигляді дратівливості, вразливості до критичних зауважень, перебудови стереотипів поведінки та потреб), які перешкоджають активному соціальному функціонуванню як особистості і виникли внаслідок притягнення до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 263, ч. 2 ст. 306 КК України. Ситуація, що досліджувалась, визначається для останнього як постійний накопичений (хронічний) стрес як сумарна реакція на тривалий вплив стресорів, тобто є психотравмувальною. Враховуючи наведене, ОСОБА_1 досліджувальна ситуація завдала моральних страждань. Кількісний еквівалент моральної шкоди причиненої позивачу може становити 45 МЗП, розмір яких приймається рівним розміру мінімальної заробітної плати в україні, прийнятої на момент винесення рішення суду.

Відповідно до п.5 ст. 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» громадянинові відшкодовується моральна шкода у наведених в статті 1 цього Закону випадках.

Частинами п`ятою та шостою ст. 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» розмір відшкодування моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Тобто, законом передбачено, що розмір відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом повинен визначатися судом з урахуванням мінімального розміру заробітної плати.

Викладене дає підстави для висновку, що у випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні до мінімального розміру заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, суд при вирішенні питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподаткованого мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. При цьому визначений законом розмір є мінімальним, що гарантований державою, а суд, враховуючи обставини конкретної справи, може визнати обґрунтованим і достатнім й більший розмір відшкодування.

Вказане відповідає правовим висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах від 27.03.2019р. по справі № 405/7623/16-ц, від 08.11.2018р. №296/2443/16-ц.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» мінімальна заробітна плата у місячному розмірі з 1 жовтня - 6700 гривні.

Отже, відповідно до ч.3 ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», мінімальний розмір моральної шкоди, завданої ОСОБА_1 за час незаконного перебування під слідством та судом (36 місяців та 4 дня) буде становити 241 200 грн., виходячи з розміру одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Однак, визначення розміру відшкодування залежить також від таких чинників, як характер і обсяг страждань яких зазнав позивач, можливості відновлення немайнових втрат, їх тривалість, тяжкість вимушених змін у його життєвих і суспільних стосунках, ступінь зниження престижу, репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, і сама можливість такого відновлення у необхідному чи повному обсязі та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я позивача, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Так, суд приймає доводи позивача щодо наявності моральної шкоди з огляду на те, що він 36 місяців і 4 дні перебував під слідством та судом, до нього було застосовано запобіжний захід у вигляді застави, проведено: негласні (слідчі) розшукові дії, обшук автомобіля, примусове відібрання біологічних зразків, судову-наркологічну експертизу, що призвело до змін в емоційному стані та індивідуально-психологічних проявах. Тому позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди є мотивованими, доведеними і такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства. Визначаючи розмір грошової компенсації суд враховує вказані обставини, які свідчать про заподіяння позивачу душевних страждань, та вважає, що сума в 300 000,00 грн. буде сприяти відновленню емоційного стану позивача, в тому числі відповідатиме засадам розумності і справедливості.

Позивач просить стягнути з відповідача витрати пов`язані з наданням правової допомоги, проте в матеріалах справи відсутні будь-які докази розміру витрат які сторона сплатила, або має сплатити у зв`язку із розглядом справи на правову допомогу, а тому дана вимога задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76 - 91, 141, 258, 259, 265, 268, 273, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 300000,00 грн. моральної шкоди.

В решті вимог позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м.Житомира протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В. П. Маслак