"14" липня 2022 р. Справа № 363/4866/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2022 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючогосудді Чіркова Г.Є.,

при секретарі Гриб Л.І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що відповідач участі в утриманні своєї малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не приймає, а тому позивачка просить присудити від доходів відповідача виплату коштів у розмірі 3 500 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття.

Позивачка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила про задоволення позову з викладених у ньому підстав.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, в тому числі в порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України, повторно в судове засідання не з`явився.

Оскільки суд позбавлений можливості відкласти розгляд справи на підставі ст. 223 ЦПК України, в межах строку встановленого ст. 210 ЦПК України, дану справу слід розглянути на підставі наявних доказів в заочному порядку.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження останнього серії НОМЕР_1 від 04 лютого 2016 року.

Як вбачається з довідок Димерської селищної ради Київської області про реєстрацію місця проживання від 25 жовтня 2021 року позивачка разом з сином проживають за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно акту обстеження умов проживання віл 25 жовтня 2021 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на утриманні матері ОСОБА_1 .

Відповідно до довідки №01/08-11 від 08 листопада 2021 року ОСОБА_1 працює в ФОП ОСОБА_4 на посаді робітника теплиці теплично-ягідного господарства, посадовий оклад якої становить 6 100 грн.

Позивачка стверджує, що відповідач працює неофіційно в сфері будівництва та має достатній дохід для утримання дитини в розмірі 3 500 грн. щомісячно.

Відповідач є громадянином Азербайджанської Республіки, проживає окремо від дитини та за твердженням позивачки достатньої участі в її утриманні не приймає, що змусило її звернутись до суду.

Спір про стягнення аліментів, що виник між громадянкою України та громадянином Азербайджанської Республіки, в силу ч. 1 ст. 3 ЦПК України, ст.ст. 63,75,76 Закону України «Про міжнародне приватне право», ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 29 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах підлягає вирішенню із застосуванням національного законодавства України як договірної сторони, установа якої розглядає справу про стягнення аліментів, та чинних міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

В Україні діє ратифікована Законом України №240/94-ВР від 10 листопада 1994 року «Конвенція про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах» між державами - членами Співдружності Незалежних Держав, учасниками цієї Конвенції, іменовані як договірні сторони. Серед інших, сторонами цієї Конвенції є Україна та Азербайджанська Республіка.

Відповідно до ст. 32 Конвенції правовідносини батьків і дітей визначаються за законодавством договірної сторони, на території якої постійно проживають діти.

Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно ч. 1, 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно вимог ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Вирішуючи питання про визначення розміру аліментів, суд виходить зі змісту позовних вимог та згідно ст. 182 СК України враховує матеріальний позивачки, яка самостійно утримує спільну з відповідачем дитину та дитину від іншого чоловіка й потребує матеріальної допомоги відповідача, а тому вважає необхідним визначити аліменти в розмірі 3 500 грн. щомісячно, тобто в заявленій у позові сумі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Крім того, згідно ч. 1 та ч. 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відтак з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 908 грн. за розгляд вказаної позовної заяви, від сплати судового збору за яку позивачка звільнена на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Таким чином, позовні вимоги ґрунтуються на вимогах Закону й підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись статтями 259, 265, 268, 279, 280 ЦПК України,

вирішив:

позовну заяву задовольнити.

Стягнути щомісячно із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 3 500 (три тисячі п`ятсот) грн., але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11 листопада 2021 року до його повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його підписання.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем у апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його підписання.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 24 травня 2003 року Вишгородським РВ ГУ МВС України в Київській області, РНОКПП - НОМЕР_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , остання відома адреса: АДРЕСА_3 .

Суддя