Справа № 523/728/17
Провадження №2-др/523/20/22
ДОДАТКОВЕ Р І Ш Е Н Н Я
"15" липня 2022 р. м.Одеса
Суворовський районний суд м. Одеси, в складі:
головуючого судді Малиновського О.М.
за участю секретаря - Дашковської Т.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 15, в м. Одесі заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення,
Вивчивши заяву про ухвалення додаткового рішення суду, матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.
Згідно п.1 ч.1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
За змістом ч.ч.3,4 той же статті суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Призначене судове засідання на 14.06.2022р. було відкладено за клопотанням відповідача. Про наступне судове засідання сторони належним чином були сповіщені. В судове засідання сторони не з`явились. Їхня неявка не перешкоджає розгляду справи (ч.4 ст.270 ЦПК).
За змістом статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Так, згідно п. 3.1. Договору від 10.01.2017р. вартість послуг була встановлена у розмірі визначеному за домовленістю сторін:
підготовка процесуальних документів 1350,0 грн.;
участь у судовому засіданні 5400,0грн. за одне;
участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції 2700,00грн. за одне засідання.
Разом з тим, згідно п.3.3. Договору сторони домовились про те, що транспортні витрати на проведення експертизи, замовлення документів, довідок, тощо, поштові витрати здійснюються окремо (не входять у вартість послуг, визначених в п.3.1. Договору), за наявності копії підтверджуючих документів.
Як убачається з представленого акту виконаних робіт від 29.06.2021р. серед іншого у п.4 та п.5 визначені послуги у вигляді оплати експертизи, довідок 675,0грн., транспортні витрати в розмірі 4280,00грн.
Суд звертає увагу на те, що вказані частини із наданих послуг (оплата експертизи, транспортні витрати) не можуть бути віднесені саме до правничої допомоги.
Так, згідно з п.4 ч.1 статті 1 Закону України №5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон №5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).
Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності є:
1) надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;
2) складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;
3) захист прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення;
4) надання правової допомоги свідку у кримінальному провадженні;
5) представництво інтересів потерпілого під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні;
6) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами;
7) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб, держави, органів державної влади, органів місцевого самоврядування в іноземних, міжнародних судових органах, якщо інше не встановлено законодавством іноземних держав, статутними документами міжнародних судових органів та інших міжнародних організацій або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана ВРУ;
8) надання правової допомоги під час виконання та відбування кримінальних покарань.
Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.
Отже, витрати на зазначені у п.п.4,5 акту виконаних робіт на загальну суму 4955,0грн. не можуть бути віднесені до жодного з видів правничої допомоги, які передбачені статтями 1, 19 Закону № 5076-VI, а тому, зазначені витрати не можуть бути відшкодовані у якості витрат на професійну правничу допомогу.
Крім того, суд зазначає, що питання про стягнення витрат понесених ОСОБА_1 на проведення експертного дослідження було вирішено у даній справі рішенням суду від 25.06.2021р.
Згідно ч1, п.1 ч.2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При цьому у розумінні положень ч.5 ст. 141 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, є можливим лише на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим адвокатом на виконання робіт.
Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
З боку представника відповідача суду надано клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу в якому вона ставить питання про зменшення витрат до 5000,0грн. На думку представника відповідача представлений позивачем та її представноком розрахунок суперечить принципам співмірності, розумності та справедливості.
Вирішуючи питання співмірності витрат понесених позивачем, що регламентовано ч.4 ст.137 ЦПК України в поєднанні з п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, суд виходить з наступного обґрунтування.
Отже, виходячи з пропорційності задоволених позовних вимог у процентному співвідношенні, судом були задоволені позовні вимоги у розмірі 20,34 % від первісної заявленої ціни позову (77 405,14грн. х 100 : 380 520,00грн.). Відтак, розмір витрат на правничу допомогу, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 8237,70грн. (40 500,0грн. х 20,34грн. : 100).
На думку суду, такий розмір буде відповідати принципам справедливості, розумності та критерію складності розглянутої судом справи.
Відповідно до ч.1 ст.138 ЦПК України витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, а також найманням житла, несуть сторони.
Представником позивача заявлені вимоги про стягнення з відповідача понесених витрат на проїзд ОСОБА_1 до суду в розмірі 2261,81грн. На обґрунтування таких вимог суду надано посадочні документи до пасажирського потягу Одеса-головна Львів від 27.06.2021р. на суму 691,56грн., Львів-Одеса-головна від 24.06.2021р. на суму 579,46грн. на ім`я ОСОБА_1 , та два посадочних документа на ті ж самі дати та напрямків на суму 537,43грн., 453,36грн., на ім`я ОСОБА_4 .
Судом відхиляються представлені квитки на ім`я ОСОБА_4 , так як він не є стороною у справі.
Отже, слід визнати документально обґрунтованим розмір понесених ОСОБА_1 витрат на приїзд до суду на суму 1271,02 грн., які підлягають стягненню з відповідача.
Керуючись ст.270 ЦПК України,
Ухвалити по справі додаткове рішення.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 8237,70грн., витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін в розмірі 1271,02грн., а всього 9508,72грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 15 липня 2022р.

Суддя