С О Л О М ' Я Н С Ь К И Й Р А Й О Н Н И Й С У Д М І С Т А К И Є В А
____________________________________________________________________________________________
Провадження 6/760/75/22
У Х В А Л А

І. Вступна частина

11 травня 2022 року в місті Києві

Солом`янський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Коробенка С.В.

за участю секретаря Семененко А.Д.

розглянув у відкритому судовому засіданні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про видачу дублікату виконавчих листів та поновлення строку для пред`явлення їх до виконання у цивільній справі №2-1207/10 за позовом Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, процентів, нарахованих за користування кредитним тілом.

ІІ. Описова частина

13 травня 2021 року до суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення строку для пред`явлення їх до виконання у цивільній справі №2-1207/10 за позовом Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, процентів, нарахованих за користування кредитним тілом.

В обґрунтування поданої заяви Стягувач зазначає, що на підставі рішення Солом`янського районного суд міста Києва від 08 квітня 2010 року судом було видано два виконавчі листи про солідарне стягнення з Боржників на користь Стягувача заборгованості в сумі 120 406,11грн, судового збору в розмірі 1 204,06 грн та 120,00грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи, зокрема, виконавчий лист від 28 травня 2010 року про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 та виконавчий лист від 25 травня 2010 року про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 .

Зазначені оригінали виконавчих листів було пред`явлено до ВДВС Солом`янського районного управління юстиції у місті Києві на виконання, на підставі яких 14 липня 2011 року було відкрито два виконавчі провадження.

28 лютого 2011 року державним виконавцем в межах ВП №20300838, відкритого відносно Боржника ОСОБА_2 , було винесено постанову про повернення виконавчого документа Стягувачу.

19 червня 2013 року державним виконавцем в межах ВП №20300710, відкритого відносно Боржника ОСОБА_1 , було винесено постанову про повернення виконавчого документа Стягувачу.

14 червня 2019 року ухвалою суду заяву про заміну сторони Стягувача на стадії примусового виконання рішення суду задоволено частково. Первісного Стягувача Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» на стадії примусового виконання рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 08 квітня 2010 року у справі №2-1207/10 про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 суми заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту та заставу майна №00 від 15 березня 2007 року та Договором поруки №101886 від 15 березня 2007 року в сумі 120 406,11 гривень замінено на Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» в частині стягнутого судом зобов`язання. Проте в задоволенні заяви про заміну Стягувача в частині стягнення суми судового збору в розмірі 1204,06 грн та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи в розмірі 120,00 грн відмовлено.

Стягувач зазначає, що виконавчі листи на адресу первісного Стягувача повернуто не було, з чого можна зробити висновок про його втрату при поштовій пересилці.

З метою забезпечення виконання рішення суду Стягувач просить задовольнити подану заяву.

Сторони, які беруть участь у розгляді справи, в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку.

ІІІ. Мотивувальна частина

Судом встановлено, що рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 08 квітня 2010 року позов Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, процентів, нарахованих за користування кредитним тілом задоволено та на його підставі було видано два виконавчі листи про солідарне стягнення з Боржників на користь Стягувача заборгованості в сумі 120 406,11грн, судового збору в розмірі 1 204,06 грн та 120,00грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи, зокрема, виконавчий лист від 28 травня 2010 року про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 та виконавчий лист від 25 травня 2010 року про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 .

Відповідно до п. 17.4 Перехідних положень ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Положеннями п. 1 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній станом на день видачі виконавчого листа) виконавчі листи та інші судові документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом трьох років.

Згідно з ч. 3 ст. 22 цього Закону у разі повернення виконавчого документу стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня повернення виконавчого документа стягувачу.

Зі змісту поданої заяви вбачається, що 28 лютого 2011 року державним виконавцем в межах ВП №20300838, відкритого відносно Боржника ОСОБА_2 , було винесено постанову про повернення виконавчого документа Стягувачу.

Також вбачається, що 19 червня 2013 року державним виконавцем в межах ВП №20300710, відкритого відносно Боржника ОСОБА_1 , було винесено постанову про повернення виконавчого документа Стягувачу.

Як вище вказувалося, ст. 21 Закону України «Про виконавче провадження» (був чинним на час виникнення спірних правовідносин) передбачала пред`явлення виконавчих листів до виконання протягом трьох років, отже, строк пред`явлення таких документів до виконання після переривання встановлювався з дня їх повернення і становив три роки, тобто до 28 лютого 2014 року та 19 червня 2016 року.

Стягувач вважає, що виконавчі листи №2-1207/10 від 25 травня 2010 року та 28 травня 2010 року було втрачено при пересилці.

Згідно з ч. 1 ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Аналіз змісту вказаної норми дає підстави для висновку, що поважними для поновлення строку є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для Стягувача отримати та подати у встановлений законом строк виконавчий документ до примусового виконання.

Перелік причин, які слід вважати поважними, законодавцем не зазначено, а тому суд відповідно до ст. 89 ЦПК дає оцінку поважності причин за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Новим Стягувачем жодних доказів на підтвердження обставин, які б унеможливлювали своєчасне звернення та слугували поважними підставами пропуску строку, суду не надано, оскільки були пропущені ще первісним Стягувачем у 2014 та 2016 роках.

Крім того, вбачається, що з моменту винесення постанов про повернення виконавчих листів до дати звернення Стягувачем до суду з заявою про видачу їх дублікатів та поновлення строку для пред`явлення минуло більше 7 та 5 років, протягом яких Стягувач не вчинив жодних дій щодо звернення рішення до примусового виконання.

Між тим, Стягувач не позбавлений можливості отримувати інформацію щодо стану виконавчого провадження та слідкувати за встановленими законодавством строками з метою забезпечення виконання рішення суду.

Таким чином, суду не було надано будь-яких доказів стосовно неможливості Стягувачем своєчасного як отримання дублікатів виконавчих документів, так і повторного пред`явлення їх до виконання.

Вчинення таких дій є правом, а не обов`язком Стягувача, і законом визначений строк на реалізацію такого права, а зволікання з приводу здійснення цих дій з його боку є лише наслідком його недбалого ставлення до захисту своїх прав.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що наведені у заяві Стягувачем обставини та причини щодо пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання не є поважними та істотними для його поновлення та видачі дублікату виконавчого документа, оскільки вони ніяким чином не перешкоджали Стягувачу в отриманні своєчасної інформації щодо стану виконання виконавчого листа і повторному пред`явленні його до виконання, а в разі його втрати - видачі його дублікату в межах встановленого законом строку.

При цьому суд зважає на те, що виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції.

Разом з тим, безпідставне та необґрунтоване поновлення процесуальних строків буде порушувати законні права та інтереси сторін і суперечити принципу (правової визначеності) права на справедливий суд, що закріплене в ст. 6 Конвенції (п. 53 рішення Європейського суду з прав людини від 29.10.2015 року у справі «Устименко проти України» заява №32053/13).

Поновлення процесуального строку зі спливом встановленого строку та за підстав, які не видаються переконливими, може свідчити про порушення принципу юридичної визначеності (рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України»).

З огляду на наведене, у задоволенні заяви слід відмовити.

ІV. Резолютивна частина

Керуючись ст.ст. 81, 89, 268, 433, п. 17.4 Перехідних положень ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд ухвалив:

1.У задоволенні заяви відмовити в повному обсязі.

2.Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: