ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 948/904/21 Номер провадження 22-ц/814/1387/22Головуючий у 1-й інстанції Косик С.М. Доповідач ап. інст. Чумак О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Чумак О.В.

суддів Дряниці Ю.В., Пилипчук Л.І.

за участю секретаря Клименко Я.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та її представника адвоката Тарана Романа Петровича на рішення Машівського районного суду Полтавської області від 25 березня 2022 року, ухвалене суддею Косик С.М., повний текст рішення складено 28.03.2022 р., у справі за позовом Виконавчого комітету Машівської селищної ради (органу оіпки та піклування) Полтавської області в інтересах малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2021 року Виконавчий комітет Машівської селищної ради Полтавської області (орган опіки та піклування) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якій просить позбавити її батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посилаючись на те, що відповідачка має низький рівень батьківського потенціалу, нерозуміння та не засвоєння знань щодо ставлення до дитини; не зацікавлена у створенні належних умов проживання, забезпечення та належного виховання дитини, чим порушує вимоги ст. 150 Сімейного кодексу України.

В обґрунтування позову також вказували, що відповідачка в шлюбі не перебуває, відомості про батька дитини зазначені відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України.

02.12.2019 р. малолітня ОСОБА_2 поставлена Службою у справах дітей Машівської РДА на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах на підставі проживання в сім`ї, у якій батьки або особи, які їх заміняють ухиляються від виконання батьківських обов`язків.

Відповідач власного житла та майна на території Машівської селищної ради не має, зареєстрована та проживає в АДРЕСА_1 , у будинку вітчима ОСОБА_3 , 1961 р.н. У зв`язку з незадовільними умовами проживання дитини, низьким батьківським потенціалом матері, враховуючи її стан здоров`я, неможливість забезпечити догляд за дитиною в повному обсязі, відповідачка разом з дитиною була влаштована в Полтавський обласний соціальний центр матері та дитини.

02.12.2019 р. розпорядженням голови Машівської РДА Любушкіна Д.В. влаштована до Кременчуцького обласного спеціалізованого будинку дитини, а рішенням Машівського районного суду Полтавської області від 02.10.2020 року було відібрано у відповідача малолітню доньку ОСОБА_2 та передано дитину органу опіки та піклування Машівської РДА Полтавської області для залучення до сімейних форм виховання.

Протягом минулого періоду з 2019 року відповідач в своєму житті нічого не змінила, не працює, проживає за рахунок непостійних неофіційних заробітків, умови для проживання малолітньої дитини відсутні, помешкання брудне та непридбане, потребує ремонту, відносини між нею та вітчимом завжди напружені та конфліктні. До служби у справах дітей виконачого комітету Машівської селищної ради відповідач з повідомленням про її подальші наміри щодо дитини не зверталася.

Рішенням Машівського районного суду Полтавської області від 25 березня 2022 року позов Виконавчого комітету Машівської селищної ради (органу опіки та піклування) Полтавської області в інтересах малолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав задоволено.

Позбавлено батьківських прав ОСОБА_1 стосовно її малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 908 грн.

З вказаним рішенням суду першої інстанції не погодилася відповідачка ОСОБА_1 та оскаржила його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі, поданій відповідачкою та її представником адвокатом Таран Р.П., останні прохають скасувати вказане рішення, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права, ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог Виконавчого комітету Машівської селищної ради Полтавської області в інтересах малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав.

В апеляційній скарзі відповідачка та її представник посилаються на те, що відповідачка отримує заробіток по найму, допомагаючи по господарству, намагається офіційно працевлаштуватися. Алкогольними напоями не зловживає, не палить, на обліку в лікаря-нарколога не перебуває, не притягувалась до адміністративної чи кримінальної відповідальності, в тому числі за неналежне виконання батьківських обов`язків.

Суд не взяв до уваги пояснення відповідачки та надані нею письмові докази, зокрема, листи закладу, в якому перебуває дитина, які підтверджують, що мати регулярно відвідує малолітню доньку, спілкується з нею, привозить іграшки, харчування, солодощі, бажає повернути дитину до себе.

Сторона відповідача вважає, що відсутні підстави передбачені ст. 164 СК України для позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав. Відсутня винна поведінка відповідачки, свідоме нехтування нею своїми обов`язками.

Позивачем не доведено, що вжито усіх заходів впливу з боку відповідальних органів до відповідачки, профілактична робота з нею не проводилась, на постійному соціальному супроводі вона не перебувала, ніяких заходів з боку соціальних служб не проводилось; контроль за виконанням батьківських обов`язків не проводився. Відповідачка залучалася лише як учасник при проведенні обстеження житлово-побутових умов.

Також зазначає, що судом не взято до уваги ставлення матері до дитини.

Житлово-побутові умови матері не змінилися в гірший бік від часу ухвалення рішення, яким позбавлено відповідачку батьківських прав .

Відзив на апеляційну скаргу від учасників справи не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом ст. 374 ч. 1 п. 2 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно із ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідачки ОСОБА_1 , її представника - адвоката Тарана Р.П., представника позивача ОСОБА_4 , перевіривши матеріали справи в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Суд першої інстанції встановив, і це вбачається з матеріалів справи, що відповідачка є матір`ю малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , яке видане 24 липня 2019 року (а.с. 3).

Згідно Витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження, відомості про батька дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (а.с. 4).

Відповідно до довідки виконавчого комітету Машівської селищної ради Полтавської області № 1768 від 02.12.2019, відповідачка ОСОБА_1 , 1990 року народження, зареєстрована в АДРЕСА_1 . Разом з нею зареєстровані: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , 1961 р.н. (а.с. 6).

0.12.2019 р. видано розпорядження голови Машівської РДА №183, згідно якого ОСОБА_2 влаштована до Кременчуцького обласного спеціалізованого будинку дитини (а.с.8).

Рішенням Машівського районного суду Полтавської області від 02.10.2020 року було відібрано у відповідача малолітню доньку ОСОБА_2 та передано дитину органу опіки та піклування Машівської РДА Полтавської області для залучення до сімейних форм виховання (а.с.9-12).

Актами від 12.11.2021 та від 23.03.2022 встановлено, що ОСОБА_2 проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Крім того, встановлено, що відсутні умови для виховання та розвитку дитини; родина не веде підсобного господарства, між проживаючими часті сварки (а.с. 7,66).

Свідок ОСОБА_5 показала, що вона брала участь в інспектуванні умов проживання відповідачки, під час якого встановлено відсутність умов проживання для дитини, також вона як директор служби в справах сім`ї та молоді Машівської РДА обізнана, що ОСОБА_1 самостійно не зможе доглядати за дитиною, навіть під час перебування в центрі матері та дитини, коли відповідачка перебувала під наглядом, вона не опанувала навиків догляду за дитиною, самостійно не зможе цього робити.

Рішенням виконачого комітету Машівської селищної ради Полтаської області №128 від 23.11.2021 року затверджено висновок органу опіки та піклування Машівської селищної ради про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 щодо її малолітньої дитини ОСОБА_2 (а.с.13-14).

Як убачається зі змісту вищевказаного висновку органу опіки та піклування, відповідачка ОСОБА_1 не працює, проживає за рахунок непостійних неофіційних заробітків. Після відібрання дитини умови для проживання і виховання доньки не покращила, помешкання брудне, потребує ремонту, відносини між нею та ОСОБА_3 завжди напружені та конфлікті, у зв`язку з чим вирішено звернутися до суду з позовом про позбавлення батьківських прав.

Задовольняючи позовні вимоги Виконавчого комітету Машівської селищної ради як органу опіки та піклування в інтересах малолітньої ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив із того, що відповідачка ОСОБА_1 не виконувала належним чином обов`язки по догляду та вихованню малолітньої доньки, на шлях виправлення не стала і не створила необхідних умов для повернення дитини в родину та створення усіх умов для її життя, розвитку та виховання. А позбавлення батьківських прав відповідачки відносно малолітньої дочки ОСОБА_2 буде відповідати найкращим інтересам дитини.

Колегія суддів не погоджується з висновками місцевого суду, з огляду на таке.

Згідно з ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України в пунктах 15, 18 постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи.

Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Як у суді першої інстанції, так і в апеляційному суді відповідачка та її представник адвокат Таран Р.П. посилалися на те, що відповідачка працює по найму, алкогольними напоями не зловживає, не палить, на обліку в лікаря-нарколога не перебуває, не притягувалась до адміністративної чи кримінальної відповідальності, в тому числі за неналежне виконання батьківських обов`язків; регулярно відвідує малолітню доньку, яка перебуває в обласному спеціалізованому будинку дитини, спілкується з нею, привозить іграшки, харчування, солодощі та бажає повернути дитину до себе.

Наявність вказаних обставин стороною позивача не спростована.

У справі наявні акти обстеження умов проживання відповідачки ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , затвердженого головою Машівської селищної ради 12.11.2021 р., а також 23.02.2022 р., якими встановлено відсутність належних умов для проживання дитини.

Разом з тим, доказів того, що після ухвалення оскаржуваного рішення умови проживання відповідачки істотно погіршилися, в матеріалах справи відсутні та позивачем не надано.

Як пояснила апеляційному суду відповідачка, вона не може офіційно влаштуватися на роботу, оскільки відповідною установою виготовляється паспорт, проте вона працює та отримує дохід; постійно відвідує дитину у спецзакладі, привозить їй іграшки, солодощі; дитина її впізнає, знає, що вона її мати. До того часу, коли в неї відібрали дитину, вона отримувала державну допомогу на дитину, яку витрачала на її утримання. Повідомила, що проживає наразі з чоловіком, в якого належні умови проживання, та який не має дітей та не заперечує утримувати та виховувати її дочку. Наполягала на тому, що бажає повернути свою дитину та займатися її вихованням та утриманням.

Як вказав Верховний Суд у постанові від 06 травня 2020 року при розгляді справи № 753/2025/19, де предметом позовних вимог було позбавлення батьківських прав, тлумачення п. 2 ч.1 ст.164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Водночас Верховний Суд послався на те, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Матеріалами справи не встановлено передбачених ст. 164 СК України обставин, які б слугували підставою для позбавлення батьківських прав, а також винної поведінки відповідачки, свідомого нехтування нею своїми обов`язками по відношенню до малолітньої дочки ОСОБА_2 , яку вона постійно відвідує у спецзакладі, до якого дитина поміщена за рішенням суду від 02.10.2020 р., яке набрало законної сили 10.11.2020 р. (а.с. 9 -12) та виявляє стійке бажання повернути дитину, а також займатися її вихованням й утриманням.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову Виконавчого комітету Машівської селищної ради як органу опіки та піклування про позбавлення відповідачки батьківських прав відносно малолітньої дитини.

При цьому, колегія суддів приймає до уваги положення ст. 166 СК України, яка передбачає, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини.

Також колегія суддів враховує стан здоров`я відповідачки, яка знаходиться на обліку у лікаря-психіатра КНП «Машівська «ЦРЛ» з певним діагнозом, що не в повній мірі дозволяє їй виховувати та утримувати дитину. Проте, це не може бути підставою для позбавлення відповідачки батьківських прав щодо малолітньої дочки.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 376 ч. 1 п.п. 3,4, 381, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та її представника адвоката Тарана Романа Петровича задовольнити.

Рішення Машівського районного суду Полтавської області від 25 березня 2022 року скасувати. Ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову Виконавчого комітету Машівської селищної ради (органу оіпки та піклування) Полтавської області в інтересах малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав, - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст рішення складено 28.07.2022 р.

Головуючий суддя О.В.Чумак

Судді Ю.В.Дряниця

Л.І.Пилипчук