Справа №489/8131/21
Провадження №2/489/3167/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2022 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Рум`янцевої Н.О.,

із секретарем судового засідання Назаровою С.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей адміністрації Інгульського району Миколаївської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та встановлення графіку зустрічей

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, яким просить визначити спосіб участі позивача у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : побачення з дитиною кожного вівторка та кожної неділі місяця з 12.00 год. до 14.00 год. без присутності матері; день народження дитини, Різдво, Новий Рік, та інші свята за домовленістю з матір`ю. Мотивуючи свої вимоги тим, що він з відповідачкою перебували в зареєстрованому шлюбі. Шлюб між ними розірвано 15 лютого 2017 року. від шлюбу мають спільного малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який після розлучення проживає з відповідачкою. Спорів щодо місця проживання дитини між ним та відповідачкою не було. Між ним та відповідачкою періодично виникали конфлікти з приводу його побачень з дитиною, внаслідок чого він звернувся до Органу опіки та піклування ММР з відповідною заявою. Рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 13.10.2021 № 1006 було визначено його участь у вихованні дитини, надавши йому можливість визначення побачень з дитиною щовівторка та щонеділі з 12.00 до 14.00 годин без присутності матері. Однак, відповідачка не згодна виконувати вказане рішення органу опіки та піклування та усілякими способами чинить перешкоди у спілкуванні з дитиною без її присутності. Він, як батько, хоче приймати участь у вихованні та спілкування з дитиною. Вважає, що він може дати дитині тільки найкраще, його побачення з дитиною без присутності матері жодним чином не можуть негативно позначитися на його психологічному чи фізичному стані.

Від представниці відповідачки надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити в задоволенні позову. Зазначає, що спільний син позивача та відповідачки, ОСОБА_3 , має неврологічний та психічний розлад, який діагностували з 01.07.2020. як наслідок позивач не зможе правильно зреагувати на прояви діагнозу у дитини, перебуваючи з ним на одинці, без присутності матері. Дитина відвідує комунальний Дошкільний заклад № 10 м. Миколаєва та додатково індивідуально займається з психологом вказаного навчального закладу, відповідно до рекомендацій лікаря. Батько, своєю вимогою бачити сина з 12.00 год. до 14.00 год. не врахував інтереси дитини, у якої вже сформовано режим дня, тобто у зазначені години у дитини денний сон. Відповідачка розуміє, що для гармонійного розвитку спільної дитини з позивачем, присутність батька у вихованні сина є необхідною та не заперечує щодо їх побачень та спілкування будь-якими засобами зв`язку, але вважає, що вказане спілкування має проходити в її присутності, враховуючи діагноз дитини.

Від відповідача надійшла відповідь на відзив в якій він зазначив, що він має право як батько приймати участь у вихованні своєї дитини. Зазначив, що відвідування дитини без участі матері ніяким чином не може сказатись на психічному здоров`ї, більш того відповідачка не надала жодного доказу на підтвердження наявності у дитини проблем з психічним здоров`ям. Підтримав позовні вимоги.

Від представниці відповідачки надійшли заперечення в яких вона зазначає, що батько взагалі не виходить з інтересів дитини виставляючи такі позовні вимоги, не враховує стан здоров`я дитини. Також зазначила, що ОСОБА_2 жодним чином не чинить перешкод у спілкуванні з дитиною. Просила в позові відмовити.

Ухвалою суду від 13.12.2021, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання в порядку загального позовного провадження та витребувано докази.

Ухвалою суду від 18.01.2022 , закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача. На позовних вимогах наполягає. Проти винесення заочного рішення не заперечує.

Від представниці відповідачки надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та відсутності відповідачки. Проти задоволення позову заперечує. Рішення просить винести з урахуванням відзиву на позовну заяву.

Від представника третьої особи надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Просить винести рішення з урахуванням висновку органу опіки та піклування Миколаївської міської ради.

При вирішенні питання щодо можливості проведення судового розгляду цивільної справи за відсутністю сторін, суд керується тим, що сторони скористались процесуальними правами на подання заяв по суті справи, клопотань про проведення експертизи, витребування доказів, тощо. Також бере до уваги розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, відсутність ухвали про визнання явки сторін обов`язковою, тривалість розгляду, належність повідомлення сторін та учасників справи, необхідність дослідження додаткових доказів, окрім тих, що наявні в матеріалах цивільної справи, допиту свідків, тощо.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складання повного судового рішення.

Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.

Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 17 червня 2016 року. Шлюб між сторонами розірвано 15 лютого 2017 року, свідчення чого є Свідоцтво про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 .

Від шлюбу сторони мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідченням чого є свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 .

Як вбачається з медичних документацій, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 має захворювання та рекомендовано дотримуватися режиму дня та обмежувати у стресі.

Згідно психолого-педагогічної характеристики комунального Дошкільного навчального закладу № 10 м. Миколаєва, зокрема, ОСОБА_3 рекомендовано дотримуватися режиму дня, відповідно до якого з 12.00 год. обід, з 12.30 до 15.00 год. денний сон.

Позивач зазначає, що з часу розірвання шлюбу малолітня дитина проживає разом з відповідачкою. Спорів щодо місця проживання дитини між ним та відповідачкою не було. Між ним та відповідачкою періодично виникали конфлікти з приводу його побачень з дитиною, внаслідок чого він звернувся до Органу опіки та піклування ММР з відповідною заявою.

Рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради № 1006 від 13.10.2021, визначено участь ОСОБА_1 у вихованні дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , надавши йому можливість безперешкодного спілкування з дитиною щовівторка та щонеділі з 12:00 до 14:00 год. без присутності матері.

Позивач вказує, що відповідачка не згодна виконувати вказане рішення органу опіки та піклування та усілякими способами чинить перешкоди у спілкуванні з дитиною без її присутності. Одного разу, йому навіть довелося викликати наряд поліції.

З талону повідомлення Єдиного обліку про прийняття і реєстрацію заяви та листа з Відділення поліції № 2 Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Миколаївській області від 25.10.2021 за вих. № 20764/52-2021, вбачається, що ОСОБА_2 зверталася до відділу поліції з приводу конфлікту з колишнім чоловіком ОСОБА_1 з приводу побачень з дитиною.

Згідно висновку органу опіки та піклування Виконавчого комітету Миколаївської міської ради про визначення способів участі у спілкуванні з малолітньою дитиною від 25.05.2022 за вих. №2321/02.02.01-22/25/14/22, орган опіки та піклування вважає доцільним визначити участь батька, ОСОБА_1 у спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановивши наступний графік: щопонеділка з 16:30 до 18:30, щосуботи з 10:00 до 12:00 без присутності матері, враховуючі інтереси та бажання дитини, з можливістю змінювати графік за домовленістю батьків.

Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частиною 1 ст. З Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно статті 9 Конвенції держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращім інтересам дитини.

У статті 7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства», дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно ст. 153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування.

Відповідно до вимог статті 157 вказаного Кодексу питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкодити тому із батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність з виховання, навчання і розвитку дитини. Батьки або особи, які їх заміняють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно ст. 159 Сімейного кодексу України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Так, згідно із ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.

У п. 54 рішення ЕСПЛ « Хант проти України» ( від 07.12.2006 року), суд нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі Olsson v. Sweden, від 27 листопада 1992 року) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі Johansen v. Norway від 7 серпня 1996 року, п. 78.)

Практика ЕСПЛ встановлює акценти, відповідно до яких при розгляді сімейного спору пріоритет мають інтереси дитини над інтересами батьків; діти, народжені у шлюбі, і діти, народжені поза шлюбом, є рівними у своїх правах; будь-яке обмеження, накладене на особисте спілкування у відносинах між батьками та дітьми, повинне ґрунтуватися на належних до справи та обґрунтованих причинах, висунутих для захисту інтересів дитини і для подальшого об`єднання сім`ї. (Справа «Савіни проти України» від 18 грудня 2008 року, «МакМайкл проти Сполученого Королівства» від 24 лютого 1995 року).

При вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини, які полягають зокрема в забезпеченні її розвитку у стійкому середовищі.

А встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

Позивач, будучи батьком дитини прагне спілкування із нею, оскільки участь у вихованні та розвитку дитини є його правом та обов`язком.

Окрім наведеного, суд вважає, що реалізація одним із батьків свого права на спілкування з дитиною у будь-якому разі не повинна перешкоджати нормальному розвиткові дитини.

Наявне у дитини захворювання, зазначене відповідачкою у відзиві на позовну заяву не є таким, що перешкоджає побаченням батька з дитиною, як в присутності так і у відсутність матері, а доказів, що дитина часто та/або систематично проходить лікування в медичних закладах відповідачкою суду не надано.

Відповідно до ст. ст. 3, 18 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

При розгляді справи суд також приймає до уваги практику рішень ЄСПЛ, а саме: справа «М.С. проти України», в якій зазначено, що безсумнівно, врахування того, що слугує найкращим інтересам дитини, має вирішальне значення в кожній справі такого типу (справа «Ельшольц проти Німеччини»); справа «Нойлінґер і Шурук проти Швейцарії, в якій зазначається, що в усіх рішеннях щодо дітей мають переважати їхні найкращі інтереси.

При визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по-перше, в найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки з сім`єю, окрім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або явно дисфункціональна; і по-друге, в найкращих інтересах дитини забезпечити її розвиток в безпечному, надійному і стабільному середовищі та в середовищі, що не є дисфункціональним (справа «Мамчур проти України»).

Згідно ч.3 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 р. №2402-III, батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

У відповідності до ч.2 ст.15 цього ж Закону, батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватись з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Згідно з пунктом 1 статті 3 Конвенції, дитина наділяється правом на те, щоб її найкращі інтереси оцінювалися і бралися до уваги в якості першочергового міркування при прийнятті в її відношенні будь-яких дій або рішень як в державній, так і в приватній сфері. Більш того, в ньому втілений один з фундаментальних принципів Конвенції.

Метою законодавчого закріплення права батьків на спілкування з дитиною і є насамперед захист інтересів дитини. Здійснення батьками своїх прав і виконання обов`язків повинно ґрунтуватися на повазі до прав дитини і її людської гідності.

Суд звертає увагу на те, що позивач виявляє бажання спілкуватись та зустрічатись з дитиною, приймати участь не тільки в її утриманні а і у вихованні, що враховуючи заперечення відповідача без рішення суду змоги зробити не має.

Суд вважає, що безпосередня участь батька у вихованні дитини, регулярне спілкування між ними не лише забезпечить виконання батьківських прав позивача, а насамперед, буде повністю відповідати інтересам дитини.

Як зазначив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у інформаційному листі від 17.08.2017 р. №9-1580/0/4-17 «Щодо окремих питань судової практики у справах про визначення місця проживання дитини» враховуючи необхідність забезпечення однакового правозастосування у справах про визначення місця проживання дитини відповідно до вимог національного сімейного законодавства, а також врахування практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права, під час вирішення такої категорії справ судам слід керуватись статтею 51 Конституції України, яка гарантує кожному із подружжя рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Схожа норма міститься також у частині шостій статті 7 Сімейного кодексу України, відповідно до якої рівність прав і обов`язків жінки та чоловіка у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї є однією із загальних засад регулювання сімейних відносин. Це узгоджується з практикою ЄСПЛ, який неодноразово наголошував, що батьки повинні мати рівні права у спорах про опіку над дітьми, і жодні презумпції, які ґрунтуються на ознаці статі, не повинні братись до уваги (рішення у справі «Зоммерфельд проти Німеччини» («Sommerfeld v. Germany») від 08.07.2003 р., «Цаунеггер проти Німеччини» («Zaunegger v. Germany») від 03.12.2009 р.).

Суд наголошує, що для дитини вкрай важлива комунікація батьків у спілкуванні між собою в питаннях виховання останньої, що батьками, як встановлено судом, не здійснюється та між ними виникли неприязні стосунки.

Суд, вважає за необхідне зазначити про те, що саме батьки, як матір, так і батько, несуть відповідальність по відношенню до малолітньої дитини, та саме вони повинні докласти усіх зусиль для того, щоб у їх дитини виникало прагнення бути як із мамою, так і з татом.

При цьому, на обох батьках лежить відповідальність за збереження психічної рівноваги дитини, що досягається шляхом уникнення конфліктних, напружених стосунків між батьками, оскільки, саме це в подальшому може бути причиною початку емоційних розладів у дитини.

Важливо підтримувати позитивні, неконфліктні взаємини з колишнім чоловіком (дружиною), зберігати незгоду між собою у таємниці від дитини, досягти співробітництва в інтересах дитини.

Щодо доводів відповідачки стосовно психологічного стану дитини, то відповідачкою не доведено, що побачення з батьком призводять до негативних наслідків для здоров`я дитини.

Від представниці відповідачки надійшло клопотання про виклик свідків, однак явку свідків у судове засідання не було забезпечено в порушення вимог ст. 81 ЦПК України.

Відповідачкою не доведено жодних обставин, які б свідчили про те, що спілкування позивача з малолітньою дитиною буде перешкоджати її нормальному розвитку. При цьому, з урахуванням всіх обставин справи, суд приходить до висновку, що між тим з батьків, хто проживає окремо, і дитиною повинен існувати постійний, систематичний контакт. Таке спілкування буде сприяти повноцінному вихованню дитини, її розвитку, оскільки спілкування дитини з батьками, а батьків - з своїми дітьми - служить задоволенню життєво важливих потреб дитини.

Крім того, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю обох батьків, що забезпечить її виховання в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Наявність між подружжям спорів, не повинно впливати на реалізацію права та на виконання обов`язку щодо батьківського спілкування та виховання дитини. Взаємовідносини між батьками дитини не мають відображатися на дитині, дитина не може бути заручником тих чи інших непорозумінь. Дитина має знати батька та матір, має право любити їх, спілкуватися з ними без обмеження.

В справі відсутні докази того, що позивач негативно характеризується, має шкідливі звички, зловживає алкогольними напоями чи наркотичними засобами, притягувався до адміністративної або кримінальної відповідальності. Судом також береться до уваги, що позивач матеріально забезпечений, має наміри та бажання піклуватися за дитиною, має житло, де створені умови для перебування дитини.

Суд при встановленні способу спілкування має дотримуватись розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини, зокрема, батько зобов`язаний приймати участь у вихованні дитини постійно, а не тільки за домовленістю із матір`ю. Не врахування цього при вирішенні спору і встановлення способу спілкування позивача із дитиною виключно за домовленістю із відповідачем може протиправно обмежити їх участь у вихованні дитини.

При вирішенні вимог позивача в даній справі про визначення способу участі батька у вихованні дитини та спілкування з нею суд враховує: інтереси дитини та малолітній вік дитини, режим дня дитини, поведінку кожного з батьків, навички кожного з батьків щодо догляду за малолітніми дітьми, прихильність дитини до кожного з батьків, важливість спілкування дитини з батьком.

При цьому суд враховує наступні критерії, що мають значення в даній ситуації: малолітній вік дитини (4 роки); вразливий психологічний стан малолітньої дитини, на який значний вплив мають такі чинники як: звичний режим дня, відхід до сну в один і той час, гігієнічні процедури перед сном, заспокоювання дитини перед сном, певні сформовані звички та ритуали дитини перед сном, що сприяють нормальному відпочинку (вживання певної їжі, читання казок, співання колискових, наявність певної іграшки, присутність когось із дорослих, вмикання нічного світла, тощо).

Суд, беручі до уваги Висновок органу опіки та піклування від 28 липня 2020 року за №2009/01-20, приходить до висновку про встановлення такого порядку участі батька у вихованні дитини, врахувавши його стан здоров`я, медичні висновки щодо захворювань, на які страждає дитина, вважає для забезпечення інтересів дитини та його безпечного розвитку затвердити наступний порядок участі батька ОСОБА_1 у вихованні малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : - щотижня у понеділок з 16:30 до 18:30 годин та у суботу з 10:00 до 12:00 годин без присутності матері;

- побачення та спільне перебування у день народження дитини, Новий рік, Різдво, Пасху за попередньою домовленістю між батьками;

Усі зустрічі проводити враховуючи розпорядок дня дитини та за умови забезпечення батьком необхідного духовного, фізичного та морального розвитку дітей.

Рекомендувати батькам всі питання стосовно виховання дітей вирішувати мирним шляхом.

Згідно із ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 141, 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей адміністрації Інгульського району Миколаївської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та встановлення графіку зустрічей задовольнити.

Встановити час та дні для зустрічей ОСОБА_1 з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :

- щотижня у понеділок з 16:30 до 18:30 годин та у суботу з 10:00 до 12:00 годин без присутності матері;

- побачення та спільне перебування у день народження дитини, Новий рік, Різдво, Пасху за попередньою домовленістю між батьками;

Усі зустрічі проводити враховуючи розпорядок дня дитини та за умови забезпечення батьком необхідного духовного, фізичного та морального розвитку дітей.

Рекомендувати батькам всі питання стосовно виховання дітей вирішувати мирним шляхом.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено скорочене судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua або за веб-адресою Судової влади України: https://court.gov.ua/fair/.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Третя особа: Служба у справах дітей адміністрації Інгульського району Миколаївської міської ради, юридична адреса: м. Миколаїв, пр-т Богоявленський, 1

Повний текст судового рішення «12» грудня 2022.

Суддя Н.О. Рум`янцева