Справа № 522/2050/22
Провадження № 2-о/522/124/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2022 року Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючої судді Ковтун Ю.І.,

за участі секретаря Лахматової С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одесі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Одеська міська рада про встановлення факту родинних відносин,

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ), заінтересована особа: Одеська міська рада (місцезнаходження: 65026, м. Одеса, пл. Думська, 1), в якій просить: встановити юридичний факт, а саме, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 дійсно є батьком - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Заява обґрунтована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько заявника ОСОБА_2 , після смерті якого відкрилася спадщина на однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 . В червні 2021 року заявник звернулася до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округа із заявою про прийняття спадщини після смерті батька, однак, нотаріусом їй було повідомлено, що згідно наданих документів, встановлені розбіжності щодо прізвища спадкодавця. Зазначає, що у її свідоцтві про народження, вказано в графі батько « ОСОБА_2 », але в паспорті батька вказано прізвище батька з м`яким знаком « ОСОБА_4 ». В наступному, всі правовстановлюючі документи були отримані її батьком на прізвище « ОСОБА_4 ». У зв`язку з реєстрацією шлюбу вона змінила прізвище на « ОСОБА_5 ». Зазначені обставини, а саме розбіжність у написанні прізвища її батька, унеможливлюють отримання заявником свідоцтва про право на спадщину.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 10 лютого 2022 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за заявою ОСОБА_1 .

У судове засідання призначене на 19.07.2022 р. заявник не з`явилася, надала суду заяву, в якій просив судове засідання провести без її участі.

Представник заінтересованої особи Одеської міської ради на 19.07.2022 р. у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи судом повідомлявся належним чином.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.

Відповідно до ст. 268 ЦПК України датою складання повного тексту рішення є 01 серпня 2022 року.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених вимог, суд встановив наступне.

Судом установлено, що заявниця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є громадянкою України, що підтверджується паспортом НОМЕР_2 , виданим 24.05.2006 Шевченківським ВМ Приморського РВ УМВС України в Одеській області (а.с. 4-5).

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 російською мовою вказано: « ОСОБА_6 родилась ІНФОРМАЦІЯ_5 Родители: отец ОСОБА_2 украинец, мать ОСОБА_7 украинка», про що 27 червня 1968 року зроблено відповідний актовий запис № 798 (а.с.7).

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 російською мовою вказано: «между ОСОБА_8 и ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_6 заключен брак. После заключения брака жене присвоена фамилия « ОСОБА_9 », про що 18 березня 1989 року зроблено відповідний актовий запис № 281 (а.с.8).

01 серпня 1991 року було розірвано шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу Серія НОМЕР_5 , про що зроблений відповідний актовий запис № 644. Прізвище заявника залишено « ОСОБА_9 » (а.с.10).

29.04.2006 було укладено шлюб між ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_6 , про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції м.Одеси зроблений відповідний актовий запис № 315. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини « ОСОБА_5 » (а.с. 9).

Згідно паспорту виданого Сєвєродонецьким МВ УМВС України в Луганській області від 26.05.1999 прізвище батька заявника значиться як ОСОБА_12 (а.с.17).

29.08.2007 ОСОБА_2 було складено заповіт, який було посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Фесенко О.М. та зареєстрований в реєстрі за № 2-1550, згідно якого ОСОБА_2 на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: належну йому на праві приватної власності квартиру АДРЕСА_3 заповів ОСОБА_1 (а.с. 18).

Як вбачається з договору купівлі-продажу від 11.06.2015 року, який укладено між ОСОБА_13 та ОСОБА_2 , що посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Нікітюк О.М. та зареєстрований в реєстрі за № 894, останній купив квартиру за адресою: АДРЕСА_4 (а.с. 13- 16).

Право власності ОСОБА_2 на вказану квартиру було зареєстровано у встановленому законом порядку 11.06.2015, про що свідчить Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.47).

Згідно довідки № П1-182134-ю/л від 23.07.2021 року виданої Департаментом надання адміністративних послуг Одеської міської ради вбачається, що за адресою АДРЕСА_4 зареєстрований ОСОБА_2 (а.с. 43).

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , про що свідчить свідоцтво про смерть, яке видано Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) серія НОМЕР_7 , актовий запис №591 (а.с. 12).

18.06.2021 ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Кіріченко Ірини Євгенівни з заявою про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 31).

Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Кіріченко Іриною Євгенівною зареєстровано спадкову справу № 15/2021 (номер у спадковому реєстрі 67851838), спадкодавець ОСОБА_14 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 37).

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Частиною 1 ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Право безперешкодного звернення людини до суду за захистом своїх прав гарантується ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якій зазначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Так, у рішенні ЄСПЛ у справі «Белле проти Франції» суд зазначив, що частина 1 статті 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві (Bellet v. France, 04/12/1995, Series A № 333-B, crop. 42, пункт 36).

Порядок розгляду справи щодо встановлення фактів, що мають юридичне значення, врегульовано у главі 6 «Розгляд судом справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» Розділу IV «Окреме провадження» Цивільного процесуального кодексу України, зокрема щодо встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.

Як визначено у ч. 1 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи у тому числі про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, наводиться у ч. 1 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України і не є вичерпним.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Факт родинних відносин між фізичними особами встановлюється у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника.

Для встановлення факту необхідна наявність певних умов, зокрема, встановлюваний факт повинен бути юридичним, тобто від його встановлення у особи виникають, змінюються або припиняються особисті чи майнові права; чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення.

Суд має право встановлювати юридичні факти тільки за додержання таких умов: а) це мають бути юридичні факти, тобто такі, які тягнуть за собою виникнення, зміну чи припинення правовідносин; б) заявниками у цих справах можуть бути тільки громадяни; в) коли чинне законодавство допускає судовий порядок встановлення даного факту; г) коли в іншому порядку його встановити не можна; ґ) при встановленні факту не повинен вирішуватися спір про право.

При вирішенні питання про цивільну юрисдикцію справи суди повинні враховувати норми законодавчих актів, якими передбачено позасудовий порядок встановлення певних фактів або визначені факти, які у даних правовідносинах можуть підтверджуватися рішенням суду.

З роз`яснень п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вбачається, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем.

Відповідно до пункту 7 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" №5 від 31 березня 1995 року, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину.

Встановлення факту родинних відносин необхідно заявнику для оформлення спадщини.

Без встановлення вказаного факту родинних відносин заявник позбавлений можливості отримати спадщину.

Таким чином, заявник скористався своїм правом на звернення до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин та надав про це відповідні докази.

Підстав для суду вважати про наявність спору про право немає.

Виходячи з викладеного та здійснюючи аналіз поданих доказів, необхідно дійти висновку, що вони в достатній мірі підтверджують факт того, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 дійсно є батьком - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , даний факт ніким не оскаржується і має для заявника юридичне значення, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 4, 76-81, 89, 259, 264, 265, 293, 294, 315, 318, 319 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Одеська міська рада про встановлення факту родинних відносин, задовольнити.

Встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , є батьком - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 01 серпня 2022 року.

Суддя Ю.І. Ковтун