КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2022 року місто Київ

єдиний унікальний номер справи: 355/1109/20

номер провадження: 22-ц/824/5556/2022

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: головуючого - Желепи О.В. (суддя - доповідач), суддів: Кравець В.А., Поливач Л.Д.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Баришівського районного суду Київської області від 01 грудня 2021 року (у складі судді Червонописького В.С., інформація щодо дати складання повного тексту відсутня)

в справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2021 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з позовом доОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг і підписала Анкету-заяву № б/н до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 31жовтня 2011 року. Положеннями Анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом із пам`яткою клієнта про надання банківських послуг, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами складають між банком та клієнтом договір про надання банківських послуг.

Позивач відкрив відповідачу картковий рахунок, встановив ліміт кредитування та здійснював обслуговування. Відповідач зобов`язався у строки здійснювати погашення заборгованості. Через неналежне виконання умов договору виникла заборгованість, яку позивач просить стягнути відповідача.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Баришівського районного суду Київської області позов Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість у сумі 10 766,50 грн.

В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір у сумі 1 410,88грн.

Суд першої інстанції, частково відмовляючи у задоволенні позовних вимог виходив з того, що умови та правила надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк» при наданні банківських послуг, щодо карткових продуктів, які містяться в матеріалах справи, не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 24 січня 2018 року шляхом підписання умов кредитного продукту.

За таких обставин відсутні підстави вважати, що сторони обумовили відповідальність у вигляді відсотків за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважав за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 10766,50 грн. заборгованості за тілом кредиту.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погодившись з таким рішенням суду 19 січня 2022 року згідно поштової відмітки, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 безпосередньо до апеляційного суду подала апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким відмовити у задоволені позову у повному обсязі, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що анкета-заява містить відомості виключно про особу відповідача, інших відомостей, які б свідчили про намір укладення кредитного договору/відкриття кредитної лінії в АТ КБ «Приват Банк» анкета-заява не містить. З вказаної заяви також не вбачається ані суми наданого кредитного ліміту, ані розміру отриманих відповідачем коштів, ані умов кредитування, ані відомостей про видачу їй будь-якого кредитного продукту, тому застосування умов та правил надання банківських послуг в будь-якій редакції не є можливим.

Зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази погодження відповідачем розміру кредитного ліміту.

Вказує, що банк самостійно здійснював списання відсотків (у розмірі, який не був погоджений з відповідачем за користування кредитним лімітом), чим в свою чергу збільшував навантаження на ОСОБА_2 в частині повернення тіла кредиту, який наданий останній не був. Фактично виписка по рахунку являє собою суцільнуоперацію по списанню відсотків за користування коштами, які не були надані ОСОБА_2 . При цьому списання коштів здійснювалося з декількох карт, відомості про володіння чи користування якими ОСОБА_2 в матеріалах справи відсутні.

Окрім того, звертає увагу суду на те, що так званий кредитний договір(анкета-заява) від 31 жовтня 2011 року не містить строку повернення кредиту. Банком також не доведено з якого терміну починається прострочення виконання зобов`язання для погашення кредиту частково або у повному обсязі. Доказів направлення відповідачу вимог із встановленим строком виконання зобов`язань матеріали справи не містять, а відтак, підстави для стягнення тіла кредиту та простроченого тіла кредиту також відсутні.

Також в тексті апеляційної скарги посилається на постанови Верховного Суду, а саме: на постанову від 13 червня 2018 року у справі № 700/3902/15-ц, від 07 червня 2018 року у справі № 755/17553/16, від 06 червня 2018 року у справі № 364/594/17, від 24 травня 2018 року у справі № 630/366/16-ц, від 10 травня 2018 року у справі № 357/16301/15-ц, від 27 березня 2020 року у справа №703/3063/18, від 14 липня 2020 року у справі №174/108/19, від 28 жовтня 2020 року у справі № 644/888/18.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 03 лютого 2022 року відкрито провадження в даній справі та надано учасникам справи 5-ти денний строк з моменту отримання ухвали для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачсвоїм правом щодо подачі відзиву не скористався.

Відповідно до ч. 1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Фактичні обставини справи, встановлені судами.

Судом встановлено, що 31 жовтня 2011 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та відповідачем було підписано заяву №б/н про надання банківських послуг, згідно з умовами якого ОСОБА_2 31 жовтня 2011 року стала клієнтом банку. Положеннями анкети-заяви визначено, що заява разом з пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг , а також тарифами складає між клієнтом та банком договір про надання банківських послуг.

14 червня 2018 року внаслідок державної реєстрації, змінено повне та скорочене найменування позивача з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк».

24 січня 2018 року відповідач ознайомилася з кредитними продуктами «Універсальна» та «Універсальна Голд», за яким на її ім`я надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка, про що свідчить підпис відповідача (а.с.16-17). Водночас наданою позивачем довідкою вказано, що 24 січня 2018 року на ім`я ОСОБА_2 видано кредитну картку № НОМЕР_1 , а 25 серпня 2018 року видано кредитну картку № НОМЕР_2 , що підтверджує факт отримання та користування відповідачем кредитними коштами.

Згідно з довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на відповідача, старт карткового рахунку відбувся 24 січня 2018 року за карткою № НОМЕР_1 , того ж дня встановлено кредитний ліміт 700 грн 00 к., який було 11 лютого 2018 року збільшено до 8 100 грн 00 к., 22 лютого 2019 року зменшено до 7 450 грн 00 к., а 30 травня 2019року зменшено до 00 грн 00 к.

Згідно з доданим до позовної заяви розрахунком заборгованості за договором про надання банківських послуг, станом на 15 червня 2020 року у відповідача утворилась заборгованість у розмірі 16 040 грн 44 к., з яких: 10 766 грн 00 к. - заборгованість за тілом кредиту; 768 грн 18 к. заборгованість за простроченими відсотками; 4 505 грн 76 к. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит відповідно до ст. 625 ЦК України (а.с.10-12).

Позиція суду апеляційної інстанції

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що заявлялися у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права.

Частиною 1 статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Суд першої інстанції вірно встановив, що відповідачка отримала кредитні кошти у визначеному судом розмірі.

Доводи апеляційної скарги про те , що сторонами не погоджені ані суми наданого кредитного ліміту, ані розміру отриманих відповідачем коштів, ані відомостей про видачу їй будь-якого кредитного продукту апеляційним судом не приймаються до уваги з огляду на таке.

Відповідач 31 жовтня 2011 року звернулась до АТ КБ «Приват Банк» з метою отримання банківських послуг де підписала анкету-заяву, положеннями якої визначено, що заява разом з пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг , а також тарифами складає між клієнтом та банком договір про надання банківських послуг.

В подальшому 24 січня 2018 року відповідач ознайомилася з кредитними продуктами «Універсальна» та «Універсальна Голд», за яким на її ім`я надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок.

Як вбачається з виписки по особовому рахунку та розрахунку заборгованості, відповідач активувала кредитну картку, змінювала кредитний ліміт, знімала кредитні кошти, здійснювала перекази за картками та здійснювала погашення заборгованості, а отже, активно користувалась кредитними коштами.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Разом з тим, відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Як вбачається з матеріалів справи, виписка по особовому рахунку надана на ім`я ОСОБА_2 , містить інформацію щодо: ІПН НОМЕР_3 , дати народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , за яким договором надається (№ б/н) та за якими кредитними картками здійснювались операції, а отже, є належним доказом.

Крім того, позивачем надано довідку про надання кредитних карток відповідачу, які за своїми номерами є ідентичними до тих, що вказані у виписці по особовому рахунку, а також довідку про зміни умов кредитування, з якої вбачається що відповідачем не одноразово було збільшено кредитний ліміт.

Таким чином, наявна в матеріалах справи виписка по рахунку, за якою обліковуються кошти клієнта банку, в сукупності з іншими доказами, зокрема, копією довідки про надання кредитних карток, довідкою про зміну умов кредитування, розрахунком заборгованості, підтверджують отримання відповідачем кредитних карток, користування коштами, а також наявність заборгованості відповідача за виданим кредитом.

Доводи скарги про те, що позивач не довів розмір боргу та штучно збільшував борг по тілу кредиту є недоведеними, оскільки ні відповідач ні її представник не навели конкретних доводів та розрахунків, які б спростували наданий позивачем розрахунок заборгованості за тілом кредиту.

Доводи скарги про те, що сторони не погодили строк повернення отриманих коштів а також відсутність в матеріалах справи вимоги про повернення кредиту, колегія суддів відхиляє, з огляду на те, що подача позову також розцінюється судом як вимога повернути борг.

Інші доводи скарги висновків суду, про наявність підстав для стягнення з відповідача боргу за тілом кредиту, не спростовують.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні підстави для його скасування.

Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності є малозначними справами.

Оскільки ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа незначної складності, то вона відноситься до малозначних справ.

В зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а) - г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 375, 383, 384, 389 ЦПК України,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Баришівського районного суду Київської області від 01 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 12 липня 2022року.

Суддя-доповідач О.В. Желепа

Судді

В.А. Кравець

Л.Д. Поливач