Номер провадження 2/754/5425/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2022 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Лісовської О.В.

за участю секретаря - Грей О.П.

представника позивача Хобти Ю.М.

відповідачки ОСОБА_2

представника відповідачки ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок злочину, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_4 звернулась до відповідачки ОСОБА_2 з позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок злочину. Позовні вимоги мотивовані тим, що 02.09.2022 вироком Деснянського районного суду м. Києва по справі №754/7317/22 було ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (1700грн.). Суть кримінального провадження полягала в тому, що 31.05.2022 року на громадянку ОСОБА_4 в АДРЕСА_1 було здійснено напад громадянкою ОСОБА_2 , в результаті чого було ОСОБА_4 , було заподіяно легкі тілесні ушкодження, що підтверджується висновком експертного дослідження № 043-125-2022 складеного 01.06.2022 року. Висновком було підтверджено біль при пальпації волосистої частини голови, лівої грудної клітки, живота, лівої руки та лівої ноги. На тильній поверхні правої кисті 1-3 п`ясних кісток на фоні припухлості м`яких тканин визначається розлитий синецьовальної форми синьо-фіолетового кольору, розмірами 3,5x5 см. На тильній поверхні правої кисті в проекції 1, 3, 5 п`ясних кісток від 0,8x1 см до 1x2 см, на тильно-внутрішній поверхні лівого променево-зап`ясткового суглобу

1,8x0,6см розташовані садна овальної та невизначеної форми під бурувато-червоними кірочкам рівні неушкоджених тканин. У зв`язку із заподіянням ОСОБА_4 тілесних ушкоджень, 02.06.2022 року вона звернулася до медичного закладу TOB «М-24» мережа клінік VIVA за медичною допомогою, а саме за консультацією лікаря невролога та лікаря ортопеда-травматолога та здано загальний аналіз крові для виявлення прихованих запальних процесів і прошення функцій внутрішніх органів. Згідно консультативного висновку лікаря-травматолога було встановлено ЗЧМТ Струс головного мозку, Забій лівого колінного суглобу гемартроз, больовий синдром та призначено відповідне лікування. Лікування здійснювалося ліками, які були наявні в домашній аптечці, а тому не включаються до розрахунку суми заданих збитків. Відповідно до консультативного висновку невролога від 02.06.2022 року було встановлено діагноз ЗЧМТ (анамнестично 31.05.2022 рік) Струс головного мозку та рекомендовано пройти МРТ головного мозку і призначено лікування. 02.06.2022 року позивачкою було придбано ліки, які призначені лікарем неврологом на загальну суму - 1619, 80 грн. На виконання рекомендацій лікаря невролога 03.06.2022 року ОСОБА_4 в медичному закладі ТОВ «М-24» мережа клінік VIVA було пройдено обстеження МРТ головного мозку, згідно протоколу дослідження патологій не виявлено. Разом з тим, 08.06.2022 року позивачкою було повторно пройдено обстеження в лікаря невролога, згідно його консультативного висновку основний діагноз залишився не змінним та встановлено супутній - цервікалгія з міофасціальним синдромом та рекомендовано продовжити лікування відповідно до призначення від 02.06.2022 року. Загальна вартість витрачених на обстеження та лікування коштів становить 7087,00 грн. Крім того, в наслідок заподіяння позивачці легких тілесних ушкоджень відповідачкою була також заподіяна моральна шкода, що виразилася в наступному. З часу нанесення травми і по сьогоднішній день позивачку періодично мучать сильні головні болі, болі в плечах та шиї , поперековому відділі та вона змушена приймати знеболюючі ліки. Все це негативно вплинуло і продовжує впливати як на стан здоров`я ОСОБА_4 , так і на психологічний стан, змусило і змушує її змінювати ритм та розпорядок її повсякденного життя. Разом з тим, ОСОБА_2 впродовж тривалого часу погрожувала позивачці та її родині фізичною розправою, про що ОСОБА_4 неодноразово зверталася до поліції з відповідними заявами. У позивачки було таке відчуття, що ОСОБА_2 постійно знаходиться десь позаду неї і зараз знову нападе та почне її бити. ОСОБА_4 не могла пройти і декілька метрів без відчуття страху та тривоги це змушувало її повертатися назад, постійно озираючись навсібіч. Особливо таке відчуття загострювалося, коли їй доводилося йти у темну пору доби або навіть і вдень, але у безлюдному місці. На підставі викладеного позивачка просить суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь майнову шкоду, завдану внаслідок злочинних дій цивільного відповідача в розмірі 7087,00 грн., моральну шкоду у розмірі 100000,00 грн., витрати за надання правової допомоги та судовий збір.

Відповідно до вимог ст. 19, 274 ЦПК України справа за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок злочину розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

05.12.2022 року від представника відповідачки ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - до суду надійшов Відзив на позов. Заперечуючи проти задоволення позову, представник вказує, що дійсно між відповідачкою та позивачкою 31.05.2022 року виник конфлікт на фоні особистих неприязних стосунків між сторонами. Відповідачка вважає інцидент 31.05.2022 року прикрим випадком, негативним збігом обставин, якого дійсно можна було уникнути. Відповідачка розуміє всю протиправність своїх дій, щиро розкаялась, під час здійснення кримінального провадження №0000582 нею подано Заяву до прокурора щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами. Однак сторона відповідача абсолютно не погоджується з доводами позивачки, стосовно вчинення відповідачкою по відношенню до неї погроз протягом трипалого часу. Так, в обґрунтування своїх доводів позивачкою додано Заяви останньої до поліції, які датуються 03.02.2022 року та 12.05.2022 року, де вказується нібито про факти її цькування та переслідування, однак представник зазначає, що у вищевказаних документів немає вхідного номеру реєстрації заяв в журналі єдиного обліку прийняття та реєстрації заяв про кримінальні правопорушення та інші події та позивачкою не додано до позовної заяви результатів розгляду вказаних Заяв. Крім того, представник зазначає, що листування сторін в інтернет-мережі «Вайбер» не є належним доказом, оскільки неможливо ідентифікувати осіб, які здійснюють листування, оскільки є технічна можливість зміни такої інформації і навіть перевірка зворотного, не гарантує доведення відсутності факту підробки чи зміни них даних. Вказує, що після подій 31.05.2022 року відповідачка жодного разу не пересікалась з позивачкою, не мала з нею жодних контактів, хоча сторони проживають поряд. Крім того, відповідно до Обвинувального акту, відносно відповідачки вказується, що кримінальним проступком матеріальна шкода не спричинена, цивільний позов під час досудового розслідування не заявлено. Потерпіла ні на досудовому слідстві, а ні в суді не вимагала від відповідачки компенсації за нібито нанесену їй моральну шкоду. Також, в обґрунтування спричиненої моральної шкоди позивачка не надала суду докази, а саме висновок психолого-психіатричної експертизи, яка б підтвердила глибину психічної травми і зв`язок із причиною та наслідки від скоєного по відношенню до неї кримінального проступку з суттєвими змінами у її психічному стані. Сукупність викладених відповідачкою доводів та доводи, які є в цивільній справі, вказує про те, що позивачка зайве і навмисно драматизує цей прикрий випадок. Таким чином, відповідачка не може погодитись з заявленою позивачкою сумою відшкодування моральної шкоди, оскільки це не було доведено належним чином. Якщо суд не вважатиме доводи відповідачки досить переконливими, то відповідачка просить звернути увагу на те, що у неї на вихованні й утриманні знаходиться двоє малолітніх дітей. Виходячи з реальних обставин, відповідачка зможе виплатити позивачці максимальну суму 10000,00 грн., з розстрочкою протягом одного року. На підставі викладеного представник відповідача просить суд стягнути з відповідачки моральну та матеріальну шкоду, заподіяну позивачці в загальному розмірі 10000, 00 грн. та розстрочити виконання рішення на один рік.

У судовому засіданні представник позивачки Хобта Ю.М. повністю підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити.

Представник відповідачки та відповідачка у судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог.

Вислухавши пояснення представника позивачки, відповідачки, представника відповідачки, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_4 підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Судом встановлено, що вироком Деснянського районного суду м. Києва від 02.09.2022 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян (1700 грн.).

Вироком встановлено, що ОСОБА_2 31.05.2022 року, приблизно о 21.55 годині, перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Лісківська, 7, на грунті особистих неприязних відносин, виник умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 . Усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи із прямим умислом, ОСОБА_2 підійшла до ОСОБА_4 та діючи умисно, протиправно, схопила її двома руками за волосся та руку, від чого остання не втримавши рівноваги впала правою стороною тулуба на асфальт. Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_2 нанесла ОСОБА_4 невстановлену досудовим розслідуванням кількість ударів обома ногами по голові та різних частинах тіла, внаслідок чого вчинила потерпілій ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми - струс головного мозку, що відноситься до легкового тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я на строк понад 6, але не менше ніж 21 добу, синець на тильній поверхні правої кисті в проекції 1-3 п`ясних кісток; садна на тильній поверхні правої кисті в проекції 1,3,5 п`ясних кісток, на тильно-внутрішній поверхні лівого променево-запясткового суглобу, що відноситься до легкого тілесного ушкодження.

Як вбачається з висновку експертного дослідження № 043-125-2022 від 01.06.2022 року було відмічено біль при пальпації волосистої частини голови, лівої грудної клітки, живота, лівої руки та лівої ноги. На тильній поверхні правої кисті 1-3 п`ясних кісток на фоні припухлості м`яких тканин визначається розлитий синецьовальної форми синьо-фіолетового кольору, розмірами 3,5x5 см. На тильній поверхні правої кисті в проекції 1, 3, 5 п`ясних кісток від 0,8x1 см до 1x2 см, на тильно-внутрішній поверхні лівого променево-зап`ясткового суглобу 1,8x0,6см розташовані садна овальної та невизначеної форми під бурувато-червоними кірочкам рівні неушкоджених тканин. Виявлені ушкодження не мають ознак небезпеки для життя.

Отримані позивачкою матеріальні збитки складається з:

-медичних послуг у медичному закладі ТОВ «М-24» мережа клінік «Viva» у розмірі 1954,00 грн., що підтверджується відповідними квитанціями та чеками;

-витрат на придбання ліків у розмірі 1619,00 грн., що підтверджується відповідними чеками;

-витрат, понесених позивачкою на МРТ у медичному закладі ТОВ «М-24» мережа клінік «Viva» у розмірі 1690,00 грн., що підтверджується відповідними квитанціями та чеками;

-витрат на консультацію невропатолога у медичному закладі ТОВ «М-24» мережа клінік «Viva» у розмірі 690 грн., що підтверджується відповідними квитанціями та чеками.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно із ч. 7 ст. 128 КПК України та ч. 3 ст. 386 ЦК України позивач має право вимагати відшкодування заподіяної шкоди, в тому числі шляхом звернення з позовом у кримінальній справі.

Особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Згідно пунктів 8 та 9 частини 2 статті 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Частиною 1 статті 1177 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

У свою чергу, загальні підстави відшкодування майнової шкоди визначені ч. 1 та ч. 2 ст. 1166 ЦК України за змістом якої майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

У відповідності до частини 1 статті 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Виходячи із загальних норм чинного законодавства України, зокрема, Кримінального Кодексу України, у випадку завдання шкоди здоров`ю чи життю потерпілого, передбачено кримінальну відповідальність, визначену ст. 286 КК України, особи за порушення правил дорожнього руху та з урахуванням того, що статтею 6 Закону встановлено порядок відшкодування шкоди, завданої забезпеченим транспортним засобом, а цивільно-правові наслідки настають лише за наявності вини особи, що підлягає страхуванню, що доводиться у порядку встановленому чинним кримінальним та кримінальним процесуальним законодавством України та визначається вироком суду, яке набрало законної сили у порядку, встановленим чинним законодавством України.

Крім того, виходячи з приписів цивільного права України фактичною підставою цивільно-правової відповідальності є склад правопорушення, елементами якого визнаються: 1) протиправність діяння; 2) шкода; 3) причинний зв`язок між протиправним діянням і шкодою; 4) вина правопорушника.

Таким чином, суд вважає, що обов`язок щодо відшкодування завданої позивачці шкоди, покладається на винну особу, а саме відповідачку ОСОБА_2 .

Суд вважає, що позивачем доведено належними та допустимими доказами заподіяння позивачці відповідачкою ОСОБА_2 матеріальної шкоди у сумі 5953,00 грн. (витрат на медичні послуги, ліки, проведення медичних досліджень та консультацій), а тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідачки на користь позивачки матеріальної шкоди підлягають частковому задоволенню в розмірі 5953,00 грн.

Що стосується позовних вимог про стягнення витрат на проведення експертизи, то слід зазначити наступне.

Відповідно до письмових матеріалів справи за проведення експертизи заподіяних тілесних ушкоджень позивачкою було сплачено 1134, 00 грн., що підтверджується відповідною квитанцією.

При цьому слід зазначити, що позивачкою не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що вказана експертиза проводилася за постановою слідчого та була доказом у кримінальному провадженні, а тому суд вважає, що підстав для стягнення витрат на проведення експертизи немає.

Що стосується позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, то судом встановлено наступне.

Позивачкою в обґрунтування вказаних позовних вимог зазначено, що з часу нанесення травми і по сьогоднішній день позивачку періодично мучать сильні головні болі, болі в плечах та шиї, поперековому відділі, у зв`язку з чим вона вимушена приймати знеболюючі ліки. Все це негативно вплинуло і продовжує впливати як на стан здоров`я ОСОБА_4 , так і на психологічний стан, змусило і змушує її змінювати ритм та розпорядок її повсякденного життя. Разом з тим, ОСОБА_2 впродовж тривалого часу погрожувала позивачці та її родині фізичною розправою, про що ОСОБА_4 неодноразово зверталася до поліції з відповідними заявами.

Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. При цьому, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Постановою Пленуму ВС України від 31.03.1995р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», пунктом 5 роз`яснено, що суду необхідно в кожній справі з`ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин.

Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди, необхідно враховувати, що відповідно до пункту 5 постанови Пленуму ВС України від 31.03.1995р. № 4, розглядаючи позов про відшкодування моральної шкоди, суд повинен з`ясувати, за яких обставин і якими діями вони завдані, яким є ступень вини заподіювана, в якій грошовій сумі потерпілий вказує на пов`язані з ними втрати та з чого при цьому виходить.

Згідно роз`яснень, даних у пункті 9 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України із змінами, внесеними постановою № 5 від 25 травня 2001 року, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди мають враховуватись вимоги розумності та справедливості.

Згідно роз`яснень, наданих Пленумом ВС України, моральна шкода може полягати у приниженні честі, гідності, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, при настанні інших негативних наслідків.

Враховуючи нематеріальність моральних страждань, відсутність чітких критеріїв майнового виразу душевного болю, з урахуванням принципів розумності та справедливості, суд вважає, що позивачці завдана моральна шкода, яка полягає у втраті душевного спокою, перебуванні у постійному стані стресу, що має триваючий характер, суд вважає можливим стягнення з відповідачки на її користь у відшкодування завданої моральної шкоди грошові кошти у розмірі 10000,00 грн.

Що стосується вимог позивачки про відшкодування витрат на правничу допомогу, то судом встановлено наступне.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат : 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою , включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно із ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

А тому Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Також діючим законодавством передбачено, що при визначенні розміру компенсації суду слід враховувати (а сторонам доводити) розумність витрат, тобто відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом (іншим фахівцем) допомоги. На доведення обсягу наданої правової допомоги суду може бути надано як доказ докладний письмовий звіт адвоката у конкретній справі, адресований клієнту.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам (наприклад, особисті розписки адвоката про одержання авансу).

До складу витрат включаються лише фактично сплачені стороною або її представником витрати.

Як вбачається з письмових матеріалів справи, у позовній заяві позивачкою було заявлено про судові витрати, які вона очікує понести у зв`язку з розглядом даної справи.

Під час розгляду справи судом представником позивачки було долучено до матеріалів справи квитанції про сплату витрат на правничу допомогу.

З наданих суду доказів вбачається, що 05.06.2022 року між позивачкою та Адвокатським об`єднанням «НДК СМАРТ ПАРТНЕРЗ» в особі в.о. керуючого партнера Хобти Ю.М. був укладений Договір № 05/06-22 про надання правової допомоги, додаток № 1 від 05.06.2022 року додаткова угода № 1 від 05.06.2022 року, акт № 1 приймання-передачі юридичних/консультаційних послуг від 07.06.2022 року, акт № 2 приймання-передачі юридичних/консультаційних послуг від 10.06.2022 року, акт № 3 приймання-передачі юридичних/консультаційних послуг від 15.06.2022 року до договору від 15.06.2022 року, акт № 5 приймання-передачі юридичних/консультаційних послуг від 28.06.2022 року до договору від 15.06.2022 року, акт № 6 приймання-передачі юридичних/консультаційних послуг від 30.08.2022 року до договору від 15.06.2022 року, акт № 7 приймання-передачі юридичних/консультаційних послуг від 14.10.2022 року до договору від 15.06.2022 року.

Судові витрати, які позивачка понесла у зв`язку з розглядом даної справи, складаються з витрат на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 6700,00 грн.

На підтвердження сплачених позивачкою витрат на правничу допомогу суду було надано копії виписок від 08.09.2022 року .

Враховуючи вимоги діючого законодавства, надані стороною позивача письмові докази, суд приходить до висновку про те, що витрати позивача на правничу допомогу у розмірі 1300,00 грн. грн. підлягають стягненню з відповідача.

Разом з тим, стороною позивача надано акти приймання-передачі юридичних/консультаційних послуг до Договору про надання правової допомоги від 15.06.2022 року, який в матеріалах справи відсутні, тому суд вважає, що підстав для задоволення заяви в цій частині немає.

Враховуючи вищевикладене та вимоги діючого законодавства, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок злочину, підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1984,00 грн.

Що стосується заяви відповідачки про розстрочення виконання судового рішення, то слід зазначити наступне.

Відповідно до вимог ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання… Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. При відстроченні або розстроченні виконання судового рішення суд може вжити заходів щодо забезпечення позову. Про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена. У необхідних випадках ухвала надсилається установі банку за місцезнаходженням боржника або державному виконавцю, приватному виконавцю.

Обгрунтовуючи дану заяву, відповідачка вказує про те, що у разі задоволення позовних вимог просить врахувати, що у неї на утриманні знаходиться двоє неповнолітніх дітей, вона не має роботи, а тому просить розстрочити виконання судового рішення протягом одного року.

Але слід зазначити, що належних та допустимих доказів у розумінні ст.. 435 ЦПК України на підтвердження викладених у заяві обставин відповідачкою не надано, як і не надано підтвердження її важкого матеріального становища, що давало б суду підстави для розстрочки виконання судового рішення.

Крім того, статтею 435 ЦПК України передбачена можливість розстрочення виконання судового рішення після набрання ним законної сили, а саме на стадії його виконання.

З урахуванням викладеного вище, вимог діючого законодавства, суд вважає, що підстав для задоволення заяви відповідача про розстрочення виконання судового рішення немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 19, 81, 141, 258-260, 263-265 ЦПК України, ст. 16, 23, 1167, 1168, 1187 ЦК України, постановою Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України від 01.03.2013 року № 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок злочину, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 у рахунок відшкодування матеріальної шкоди 5953, 00 грн., у рахунок відшкодування моральної шкоди 10000, 00 грн., витрати на правничу допомогу у розмірі 1300, 00 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1984, 80 грн.

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про розстрочення виконання судового рішення - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Позивачка - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , адреса проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідачка - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 .

Повний текст рішення виготовлений 26 грудня 2022 року.

Суддя О.В.Лісовська