Справа № 324/1364/19 Головуючий у 1 інстанції: Бачун О.І.
Провадження № 22-ц/811/408/22 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2022 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Мікуш Ю.Р.

Суддів:Приколоти Т.І.,Савуляка Р.В.

секретар :Іванова О.О.

розглянувши без участі учасників судовому цивільну справу № 324/1364/19 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 04 січня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на дитину та коштів на утримання дружини, -

в с т а н о в и в :

14 серпня 2019 року ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом про стягнення з відповідача ОСОБА_1 аліментів в її користь на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі по 1/4 частини із усіх видів доходу заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття та кошти на утримання дружини у розмірі 2000 грн., починаючи з дня подачі заяви до суду і до досягнення дитиною трьохрічного віку.

Рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 04 січня 2022 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 ) в користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 щомісячно, в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 14.08.2019року до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 768,40грн. в дохід держави.

Рішення суду оскаржив відповідач ОСОБА_1 ..

В апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду є незаконним, постановлене з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Зазначає, що у зв`язку з тим , що він подав позов до ОСОБА_2 про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання, яка в даний час зупинена до набрання законної сили судовим рішенням Пологівського районного суду Запорізької області у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Пологівської РДА Запорізької області про визнання незаконним і скасування розпорядження, визначення місця проживання дитини, а тому суд передчасно прийшов до висновку про стягнення з нього аліментів.

Просить скасувати рішення суду та постановити нове рішення яким в позові відмовити.

На виконання вимог ст.360 Цивільного процесуального кодексу України відзив на апеляційну скаргу суду не надано.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, хоч належним чином були повідомлені про день і час слухання справи, що підтверджується матеріалами справи, смс повідомленнями.

Відповідно до частини другої ст.372 ЦПК неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно ч.2 ст.247 ЦПК у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За змістом ч. 1 ст. 367 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Матеріалами справи та судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 30.01.2017 року зареєстрованому Рудниківською сільською радою Миколаївського району Львівської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 .

Під час перебування сторін у шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_5 народилася дочка ОСОБА_3 , про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 . Її батьками записані відповідно: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Відповідач по справі ОСОБА_1 усунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, не надає коштів на утримання дитини та її, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною внаслідок чого вона змушена була залишити відповідача і виїхати по місцю проживання своїх батьків.

Розпорядженням голови Пологівської РДА Запорізької області №270 від 14.11.2019 року, визначено місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 за місцем проживання матері ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_2 .

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої-другої статті 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зістаттею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Відповідно до положеньстатті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції вірно визначився з характером спірних правовідносин

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до частини першої статті 3 Конвенції про права дитини, частин сьомої-восьмої статті 7 СК України, під час вирішення будь - яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

В пункті 17 Постанови № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів`Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Отже, розмір стягнутих за судовим рішенням судом аліментів відповідає чинному закону.

Доводи апеляційної скарги про те, що існує спір щодо визначення місця проживання дитини, також не можуть бути взяті судом апеляційної інстанції до уваги, оскільки на час постановлення рішення згідно Розпорядження голови Пологівської РДА Запорізької області №270 від 14.11.2019року, визначено місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 за місцем проживання матері ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_2 .

Вказане рішення є чинним до ухвалення судового рішення у справі про визначення місця проживання дитини.

Суд апеляційної інстанції також наголошує, що як відповідач, так і позивач мають рівний обов`язок перед дитиною щодо її утримання до досягнення нею повноліття, що разом із присудженим розміром аліментів забезпечить належне утримання та її гармонійний розвиток.

Враховуючи те, що судом правильно встановлені фактичні обставини справи, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

В частині відмови у стягненні аліментів на дружину на час перебування у відпустці по догляду за дитиною, рішення суду не оскаржується і апеляційним судом не переглядається.

Відповідно до ст.375 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч.5 ст.268 ЦПК).

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.1; 375; 383; 384; 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 04 січня 2022 року залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 04 січня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку, визначеному ст. ст. 389-391 ЦПК України.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк