РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2022 року

м. Рівне

Справа № 566/1403/20

Провадження № 22-ц/4815/106/22

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя: Боймиструк С.В.,

судді: Хилевич С.В., Шимків С.С.,

секретар судового засідання: Пиляй І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 на рішення Млинівського районного суду Рівненської області від 01 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Ідея Банк», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгена Михайловича, Млинівський районний відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Млинівського районного суду Рівненської області з позовом, до акціонерного товариства «Ідея Банк», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгена Михайловича, Млинівський районний відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що у вересні 2020 року позивач дізнався, що 25 серпня 2020 року постановою державного виконавця Млинівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) відкрито виконавче провадження № 62881874 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості на підставі виконавчого напису вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович за р.№5600 від 27 липня 2020р. в сумі 57 923 грн.00 коп.

Зі змісту постанови про відкриття виконавчого провадження вбачається, що виконавчий напис вчинено на користь акціонерного товариства Ідея банк, з яким в позивача існують неврегульовані фінансові зобов`язання за кредитним договором.

Позивач вважає вчинений виконавчий напис незаконним, таким що не підлягає виконанню та скасуванню.

Рішенням Млинівського районного суду Рівненської області від 01 липня 2021 року відмовлено в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Ідея Банк», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгена Михайловича, Млинівський районний відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Не погоджуючись із рішенням місцевого суду, представником ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом проігноровано основний критерій можливості нотаріусом вчинити виконавчий напис - а саме документ на якому він може бути вчинений.

Виконавчий напис вчиняється на нотаріально посвідчених договорах, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, що власне передбачено статтею 87 Закону України "Про нотаріат", для стягнення грошових сум нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Розділом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів затвердженого постановою КМУ від 29 червня 1999 року №1172.

Тобто, оскаржений напис вчинений "з дефектом форми" на документі який укладений в простій письмовій формі.

З наведених міркувань просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухваливши нове рішення, яким задоволити позовні вимоги.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві представник відповідача просить залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення місцевого суду - без змін.

Вказує, що позивач не вказав в апеляційній скарзі, які процесуальні порушення допущені місцевим судом.

Зазначає, що у позовній заяві не зазначалось, що основним критерієм можливості вчинення нотаріусом виконавчого напису є вчинення такого на нотаріально посвідчених договорах.

Стверджує, що Постанова КМУ від 26.11.2014 року №662 не скасована (відповідно виконавчий напис відповідає вимогам закону).

Судом встановлено, 25 січня 2019 року між ОСОБА_1 та АТ «Ідея Банк» було укладено Кредитний договір №Z62.00208.004840669.

Згідно пункту 1.1. банк надав позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 36 821,00 грн. (тридцять шість тисяч вісімсот двадцять одна гривня 00 копійок), включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), а позичальник зобов`язався одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості) згідно з умовами цього договору.

Відповідно до пункту 1.2. Кредитного договору банк надав кредит строком на 60 місяців.

Пунктом 1.3 передбачено, що за користування кредитом позичальник сплачує річну змінювану процентну ставку в розмірі, що визначається як змінні частина ставки, збільшена на 12,49 % (маржа банку).

Станом на день укладення договору змінна частина ставки, визначена за Рішення Правління банку, становить 9,5%, що разом з маржею банку складає змінювану процентну ставку в розмірі 21,99% річних (згідно пункту 1.4 Кредитного договору).

Графік щомісячних внесків за Кредитним договором передбачено п. 6.1. Кредитного договору.

Договір підписаний сторонами, зокрема, ОСОБА_1 .

На останньому аркуші приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. зазначено, що 27 липня 2020 року у відповідності до п.2 Постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, на цьому Кредитному договорі №Z62.00208.004840669 від 25 січня 2019 року вчинено виконавчий напис нотаріуса за реєстровим №5300 про стягнення грошової суми у розмірі 56023,25 грн. 25 коп. з громадянина ОСОБА_1 на користь кредитора Акціонерного товариства «Ідея Банк» (), за період з 03 грудня 2019 року по 10 червня 2020 року включно.(а.с.104-107)

Постановою від 25 серпня 2020 року, було відкрито виконавче провадження ВП №62881592, з виконання виконавчого напису №5301 виданого 27 липня 202 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк»: 73 453,31 грн. строковий основний борг; 1173,29 грн. прострочений борг; 15194,54 грн. прострочені проценти; 2212,30 грн. строкові проценти; 443,82 пеня; 1900 грн. плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 94377 грн. 26 коп. (а.с.9)

Відповідно до положень ст. ст. 87, 88 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Відповідно до п.3.2. Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172 (надалі по тексту - Перелік).

Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 21.09.2021 по справі № 916/3006/17 зробила наступні висновки щодо втрати чинності постановою № 662 (в частині).

Постановою № 662 Перелік документів доповнено після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту:

«Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин»

2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями.

Для одержання виконавчого напису додаються:

а) оригінал кредитного договору;

б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості».

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 залишено без змін.

Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Відповідно до частин восьмої, одинадцятої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції, яка діяла до 15 грудня 2017 року (далі - КАС України), суд може визнати нормативно-правовий акт незаконним чи таким, що не відповідає правовому акту вищої юридичної сили, повністю або в окремій його частині. Резолютивна частина постанови суду про визнання нормативно-правового акта незаконним або таким, що не відповідає правовому акту вищої юридичної сили, і про визнання його нечинним невідкладно публікується відповідачем у виданні, в якому його було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили.

У частині п`ятій статті 254 КАС України зазначено, що постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення, а якщо їх було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п`ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі.

Постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов`язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України (стаття 255 КАС України).

Судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт. Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14.

Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що виконання судового рішення про присудження полягає у вчиненні певних дій або в утриманні від певних дій, передбачених судовим рішенням. Наприклад, за судовим рішення про стягнення коштів відповідач повинен сплатити позивачу відповідну суму; за рішенням про припинення дії, яка порушує право, відповідач повинен утриматись від відповідних дій тощо. Водночас інші судові рішення, зокрема рішення про визнання права, про зміну правовідношення, виконанню не підлягають, оскільки такі судові рішення безпосередньо створюють відповідний правовий ефект: призводять до усунення правової невизначеності, змінюють правовідношення.

Безпосередній правовий ефект створює і судове рішення про визнання незаконним та нечинним нормативно-правового акта: такий акт втрачає чинність з моменту набрання законної сили судовим рішенням. Указане судове рішення не потребує його виконання.

У постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17, суд зазначив: «Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 27 березня 2017 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника».

Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Зазначене вище дає підстави для визнання спірного виконавчого напису № 5600 від 27 липня 2020 року таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час його вчинення вимог статей 87 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів.

За таких обставин, місцевий суд порушив норми матеріального та процесуального права, неповно з`ясував обставини, які мають значення для справи, його висновки не відповідають обставинам справи, а тому апеляційна скарга підлягає до задоволення, а рішення суду першої інстанції до скасування з ухваленням нового рішення відповідно до заявлених позовних вимог.

У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі №379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Сторона позивача не надала доказів згідно з положеннями статті 81 ЦПК України, які б підтверджували прийняття клієнтом конкретних наданих адвокатом послуг та здійснення оплати у розмірі наведеному у попередньому розрахунку, тому наявні підстави для задоволення клопотання відповідача про зменшення витрат на професійну правничу допомогу представника позивача у цій справі до нуля гривень.

Оскільки позивач на підставі п.9 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» звільнений від його с плати, то судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи у суді першої та апеляційної інстанції, що становлять 908+1362=2270 грн., слід стягнути з відповідача на користь держави у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Млинівського районного суду Рівненської області від 01 липня 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Визнати виконавчий напис №5600, вчинений 27 липня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Ідея банк" у розмірі 57923 гривні 25 копійок, таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Акціонерного товариства "Ідея банк" на користь держави 908 гривень сплаченого судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та 1362 гривні сплаченого судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції, а всього 2270 гривень судового збору.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 30 червня 2022 року.

Головуючий: С.В. Боймиструк

Судді: С.В. Хилевич

С.С. Шимків