печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2022 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Новака Р.В.,

при секретарі судового засідання - Бурячок А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, держави в особі Державної казначейської служби України, третя особа: Маріупольське об`єднане Управління Пенсійного фонду України Донецької області про відшкодування шкоди у вигляді недоотриманої пенсії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із позовом до Міністерства юстиції України та Державної казначейської служби України, за участі третьої особи Маріупольського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області про відшкодування шкоди. Позовні вимоги мотивовані тим, що станом на 15.03.2020 боржником судове рішення від 27.09.2018 у справі № 0540/7302/18-а у обсязі, який ним передбачений, не виконане. Пенсія на рахунок позивача не надійшла. Відсутні будь-які інші примусові практичні можливості для виконання судового рішення та фактичного відновлення порушених прав стягувача. Немає зарахування на рахунок позивача законодавчо встановленої та очікуваної позивачем від боржника - ПФУ виплати у вигляді пенсії та компенсації - це є понесена майнова шкода, яка має бути відшкодована.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 29.09.2021 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою від 23.03.2020 заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

29.09.2021 до суду надійшла заява про усунення недоліків, з якої вбачається, що виявлені недоліки позивачем усунуто.

30.09.2022 представник відповідача Міністерства юстиції України подав відзив на позов, в якому зазначив, що розмір матеріальної шкоди у вигляд не отриманої вигоди позивач визначає в розмірі 13862,55 грн., тобто прирівнює матеріальну шкоду до суми не отриманої пенсії за період з 01.09.2017 по 01.07.2018. Таким чином, позивач просить відшкодувати завдану йому шкоду у вигляді не виплаченої пенсії, при цьому не надає суду доказів існування збитків як у формі реальних збитків, так і у формі упущеної вигоди. Недоотриманий позивачем розмір пенсії не може вважатися майновою шкодою, або збитками у розумінні ст.ст. 22, 1166 ЦК України.

Відповідач Державна казначейська служба України та третя особа Маріупольське об`єднане Управління Пенсійного фонду України Донецької області своїм процесуальним правом на подання заяв по суті справи не скористалися, уповноваженого представника для участі у судових засіданнях не направили, хоча про дату та час судових засідань були повідомлені належним чином.

Сторони в судове засідання не з`явилися, в про дату на місце проведення судового засідання повідомлятися належним чином.

Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, ч. 4 вказаної статті Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 27.09.2018 у справі № 0540/7302/18-а визнано протиправними дії Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області (Донецька область, м. Маріуполь, вул. Зелінського, буд. 27а, ) щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.09.2017 та бездіяльність, що полягає у невиплаті пенсії за період з 01.09.2017 по 01.07.2018. Зобов`язати Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (Донецька область, м. Маріуполь, вул. Зелінського, буд. 27а, ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) пенсію за період 01.09.2017 по 01.07.2018.Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань з Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (Донецька область, м. Маріуполь, вул. Зелінського, буд. 27а, ) на користь Державного бюджету України суму судового збору в розмірі 704 (сімсот шістдесят вісім) грн. 80 коп.

17.01.2020 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Григорян Г. Ю. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 58346764 з виконання виконавчого листа № 0540/7302/18-а, виданого 10.12.2018 Донецьким окружним адміністративним судом.

Вказаною постановою державного виконавця встановлено, що 15.01.2020 державним виконавцем скеровано до Центрального відділу поліції Національної поліції в Донецькій області повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення у порядку статті 75 Закону України «Про виконавче провадження», статті 382 КК України.

У статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).

Відповідно до статті 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

За змістом частин першої - третьої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

Таким чином, під шкодою розуміється майнова (матеріальна) шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо).

За змістом статті 1166 ЦК України для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Відповідно до ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади при здійсненні ним своїх повноважень, відшкодовується державою незалежно від вини цього органу.

Відповідно до ст. 167, 170 ЦК України держава діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин. Держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України держава, Автономна Республіка Крим, територіальна громада беруть участь у справі через відповідний орган державної влади, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування відповідно до його компетенції, від імені якого діє його керівник, інша уповноважена особа відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування), або через представника.

Верховним Судом в постанові від 06.03.2018 в справі № 757/30721/14-ц роз`яснено, що Держава Україна може брати участь у цивільних відносинах лише через відповідний орган державної влади, який, за умови доведеності позовних вимог, несе відповідальність за встановлені належним чином протиправну поведінку та/або незаконні рішення, дії чи бездіяльність, тощо, шляхом відшкодування такої шкоди від імені Держави України компетентними органами Державного Казначейства.

Визначаючи відповідачем в даній справі Міністерство юстиції України, позивач посилався на п.п. 4 п. 3 положення про Міністерство юстиції України, відповідно до якого саме Міністерство юстиції України забезпечує представництво держави у судах України.

Дійсно, Міністерство юстиції України діє та керується у своїй діяльності Положенням про Міністерство юстиції України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 02 липня 2014 року № 228.

Пунктом 54-1 Положення № 228 передбачено, що Міністерство юстиції України бере участь у справах, діє в судах України від імені та в інтересах держави у випадках, передбачених законом, зокрема через територіальні органи Мін`юсту.

Згідно п. п. 57, 58 ч. 3 Положення № 228, Міністерство юстиції України забезпечує представництво інтересів держави, Президента України, Кабінету Міністрів України, міністерства, іншого центрального органу виконавчої влади, його посадових осіб під час урегулювання спорів, розгляду в закордонних юрисдикційних органах справ за участю іноземного суб`єкта та України; забезпечує підготовку документів та представництво інтересів держави в Європейському суді з прав людини під час розгляду справ про порушення Україною Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та звітує перед Комітетом міністрів Ради Європи про стан виконання рішень Європейського суду з прав людини у справах проти України.

Отже, з огляду на зміст Положення № 228, доводи позивача про безумовне, в усіх випадках представництво держави в судах Міністерством юстиції України є помилковими.

Відповідно до частини першої статті 58 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» Пенсійний фонд України є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів ПФУ, вирішує питання, пов`язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління накопичувальним фондом та інші функції, передбачені цим Законом і статутом ПФУ.

Кошти ПФУ відповідно до статті 73 Закону № 1058-IV використовуються на: виплату пенсій, передбачених цим Законом; надання соціальних послуг, передбачених цим Законом; фінансування адміністративних витрат, пов`язаних з виконанням функцій, покладених на органи ПФУ; оплату послуг з виплати та доставки пенсій; формування резерву коштів ПФУ.

Відповідно до пункту 1 Положення про управління ПФУ в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління ПФУ від 22 грудня 2014 року № 28-2 управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також об`єднані управління є територіальними органами ПФУ.

Основними завданнями управління ПФУ є: реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення; ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; виконання інших завдань, визначених законом (пункт 3 зазначеного Положення).

Відповідно до підпунктів 7, 8 пункту 4 Положення управління ПФУ відповідно до покладених на нього завдань призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до законодавства; забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів ПФУ та інших джерел, визначених законодавством.

Відповідно до ст. 107 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" Пенсійний фонд, його органи та посадові особи за шкоду, заподіяну особам внаслідок несвоєчасного або неповного надання соціальних послуг, призначення (перерахунку) та виплати пенсій, передбачених цим Законом, а також за невиконання або неналежне виконання ними обов`язків з адміністративного управління Накопичувальним фондом несуть відповідальність згідно із законом.

Отже, відповідно до покладених завдань і функцій ПФУ є суб`єктом владних повноважень у сфері нарахування та виплат пенсій і несе передбачену законом відповідальність за неналежне виконання обов`язків в цій сфері підпорядкованими органами.

З позовної заяви вбачається, що суб`єктом спірних правовідносин є Маріупольське об`єднане управління ПФУ України Донецької області, яке позивач визначає заподіювачем шкоди.

Таким чином, органом державної влади, який наділений повноваженнями представляти державу у спірних правовідносинах, є відповідний орган Пенсійного фонду України, а Міністерство юстиції України відповідно до законодавства не наділене повноваженнями щодо нарахування та виплати пенсій та/або компенсаційних виплат, не є суб`єктом вирішення пенсійних питань.

За таких обставин, залучене до участі в справі Міністерство юстиції України не є належним відповідачем, уповноваженим представляти державу у спірних правовідносинах, і позовні вимоги пред`явлені до нього безпідставно.

Крім того, пунктом 11 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судове рішення у цивільній справі" роз`яснено, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

В даному випадку відсутній один із обов`язкових елементів складу цивільного правопорушення - факт наявності незаконного рішення, незаконної дії чи бездіяльності Міністерства юстиції України, дії відповідача щодо невиплати пенсії позивачу не визнавались незаконними, а тому у суду відсутні підстави для задоволення позову, пред`явленого до цього відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст., ст. 258, 259, 263, 264, 265, 354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, держави в особі Державної казначейської служби України, третя особа: Маріупольське об`єднане Управління Пенсійного фонду України Донецької області про відшкодування шкоди у вигляді недоотриманої пенсії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду, розгляду справи апеляційним судом.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Київського апеляційного суду, або через Печерський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення, а особою, яка була відсутня при проголошенні рішення, протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1

відповідач-1: Міністерство юстиції України, 01001, м. Київ, вул. Городецького, буд. 13,

відповідач-2: держава в особі - Державна казначейська служба України, 01601, м. Київ, вул.. Бастіонна, буд. 6,

третя особа: Маріупольське об`єднане Управління Пенсійного фонду України Донецької області, 87548, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Зелінського, буд. 27а, .

Суддя Р.В. Новак