Провадження № 2-др/127/57/22
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 серпня 2022 року Вінницький міський суд Вінницької області
в складі: головуючого - судді Воробйова В.В.,
за участю секретаря Жигарової Д.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, -
В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини.
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 15.07.2022 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини було розглянуто та ухвалено рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Представник позивача звернувся до суду із заявою про розподіл судових витрат, яка мотивована тим, що в зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог необхідно розподілити витрати по справі, які ОСОБА_1 понесла при наданні їй адвокатських послуг в розмірі 8100,00 грн. На підтвердження понесення цих витрат представником долучено: копію договору про надання правничої (правової) допомоги від 20.10.2021 року; квитанцію до прибуткового касового ордеру та акт приймання-передачі адвокатських послуг.

В судове засідання позивач не з`явилася, проте її представник в заяві про розподіл судових витрат просив розглянути заяву у їх відсутність.

В судове засідання відповідач не з`явився, проте його представник подала до суду клопотання, відповідно до якого заявлені позивачем витрати на правову допомогу не підлягають стягненню, оскільки сума є завищеною та неспівмірною для такої категорії справи з урахуванням її складності та часткового визнання позову. Також в акті приймання-передачі адвокатських послуг взагалі не зазначено скільки часу представник витратив та з якого розрахунку виходив. Крім того, представник відповідача просить врахувати ту обставину, що відповідач не був впевнений у своєму батьківстві, а позивач добровільно відмовлялась пройти експертизу на предмет батьківства, що спричинило подачу позовної заяви про оспорювання батьківства. Після того, як підтвердився факт батьківства, ОСОБА_2 добровільно сплатив аліменти в розмірі 13000,00 грн. Враховуючи викладене, представник просила розглянути заяву у її відсутність та відповідача, у стягненні витрат на професійну правничу допомогу відмовити та у випадку, якщо суд дійде висновку про їх стягнення, зменшити їх розмір.

Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Оскільки їх неявка не перешкоджає розгляду заяви, тому суд проводить розгляд справи без їх участі.

Частинами 3, 4 ст. 270 ЦПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що заява представника позивача про розподіл судових витрат підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 15.07.2022 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини було задоволено частково (а.с. 78- 80).

20.10.2021 року між адвокатом Корнійчук С.А. та Пащенко М.М. укладено договір про надання правничої (правової) допомоги (а.с. 85-86), відповідно до умов якого клієнт доручає, а адвокат приймає на себе зобов`язання представляти інтереси клієнта на території України з метою захисту його прав та законних інтересів; від імені клієнта представляти його інтереси в усіх судах судової системи України тощо.

В п. 3 договору, адвокат та клієнт погодили гонорарні відносини, зокрема: зустріч та усна консультація з клієнтом 600,00 грн.; складання та підготовка клопотань, заяв, запитів, адвокатських запитів - 900,00 грн.; написання позовної заяви 4500,00 грн.; участь адвоката у судових засіданнях в судах першої інстанції 1500,00 грн. (одне засідання).

19.07.2022 року між адвокатом Корнійчуком С.А. та Пащенко М.М. було підписано акт приймання-передачі адвокатських послуг, яким визначено обсяг виконаних робіт та їх вартість, зокрема: консультація, визначення позиції захисту, підготовку позовної заяви, прийняття участі адвоката у двох судових засіданнях. Вартість послуг за вказаним договором становить 8100,00 грн., яка відповідає п.3 договору про надання правничої (правової) допомоги (а.с. 88).

Матеріалами справи підтверджується той факт, що представник позивача приймав участь в судових засіданнях, а саме 07.12.2021 року та 15.07.2022 року.

Також в матеріалах справи наявний ордер (а.с. 29) та квитанція до прибуткового касового ордеру №б/н від 19.07.2022 року на суму 8100,00 грн.

За змістом ч. 4 ст. 62 ЦПК України, повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Частиною 1 статті 270 ЦПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати;

4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Суд звертає увагу, що представник позивача до закінчення судових дебатів у справі зробив заяву про те, що після ухвалення судового рішення у цій справі ним буде подано суду протягом п`яти днів заяву про розподіл судових витрат по справі із відповідними доказами їх понесення.

Отже, стороною позивача було зроблено заяву про надання доказів на підтвердження понесених судових витрат після проголошення судового рішення. Вказані докази було подано суду в строк визначений законодавством.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Вимогами п. 3 ч.2 ст. 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно із ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Суд враховує критерії, які застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Надання доказів про факт та розмір витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Частиною 6 ст. 137 ЦПК України визначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц вказано, що при визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Проте, відповідачем та його представником не доведено неспівмірність заявленої до стягнення суми витрат на професійну правничу допомогу позивача з реальним обсягом такої допомоги.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Відповідно до статті 28 Правил адвокатської етики, затверджених звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.)

Враховуючи фактичні обставини справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що вимоги заяви сторони позивача щодо стягнення суми витрат за надання правничої допомоги в розмірі 8100,00 грн. відповідає вимогам ч. 4 ст. 137 ЦПК України.

Доказів протилежного стороною відповідача суду не надано.

Суд не приймає до уваги посилання представника відповідача на те, що в акті приймання-передачі адвокатських послуг взагалі не зазначено скільки часу адвокат витратив, оскільки розмір винагороди за надання правової допомоги визначений у Договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу.

На підставі викладеного, суд вважає необхідним ухвалити додаткове рішення в частині вирішення питання про судові витрати щодо витрат позивача на правничу допомогу, а саме відповідно до ст.ст. 137, 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу пропорційно задоволеним вимогам в розмірі 4050,00 грн.

Керуючись ст.ст. 137, 141, 270 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 4050,00 грн. (чотири тисячі п`ятдесят гривень 00 коп.).

В іншій частині витрати на правничу допомогу - залишити за позивачем.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Повний текст додаткового рішення складено 01.08.2022 року.

Суддя: