ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/8092/22Головуючий у 1-й інстанції Марциновська І.В.
Провадження № 22-ц/817/994/22 Доповідач - Парандюк Т.С.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2022 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Парандюк Т.С.

суддів - Костів О. З., Храпак Н. М.,

за участі секретаря Дідух М.Є.

та сторін представника ДП Газпостач ТзОВ Тернопільміськгаз адвоката Чеканівського В.Р., відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 607/8092/22 за апеляційною скаргою дочірнього підприємства Газпостач товариства з обмеженою відповідальністю Тернопільміськгаз на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 вересня 2022 року, ухваленого суддею Марциновською І.В., повний текст рішення суду складено 16 вересня 2022 року, у справі за позовом дочірнього підприємства Газпостач товариства з обмеженою відповідальністю Тернопільміськаз до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ,

В С Т А Н О В И В:

у червні 2022 року ДП «Газпостач» ТзОВ «Тернопільміськгаз» звернулося в суд із позовом до Сороколіта про стягнення заборгованості за спожитий природний газ за період з 01.06.2019 до 01.03.2022 року у сумі 124334,24 грн.

В обґрунтування позову посилаються на те, що ДП «Газпостач» ТзОВ «Тернопільміськгаз», як постачальник, поставило ОСОБА_1 , як споживачу, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , обсяги природного газу, а останній їх фактично прийняв. При цьому, враховуючи положення п. 4 розділу ІІІ Правил постачання природного газу та зміст оборотно-сальдової відомості, проживання відповідача за вказаною вище адресою підтверджує фактичне споживання ним природного газу, що свідчить про те, що останній акцептував свою згоду на приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам.

Позивач зазначає, що в повному обсязі виконав свої зобов`язання та надав послуги з постачання природного газу відповідачу в необхідних для нього об`ємах, однак відповідач зобов`язання у частині оплати послуг з газопостачання не виконав.

Так, за особовим рахунком № НОМЕР_1 , який відкритий на ім`я ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , за розрахунковий період з 01.06.2019 до 01.03.2022 роки виникла заборгованість за спожитий природний газ на загальну суму 124 334,24 грн.

При цьому позивач зазначає, що відповідач не подавав до оператора газорозподільної системи письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт, а фактично проводив споживання природного газу. Таким чином між сторонами склались фактичні договірні відносини із споживання природного газу, за якими позивачем було поставлено об`єми природного газу, а відповідач прийняв (спожив) дані обсяги газу, однак не здійснив оплату за спожитий природний газ.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 вересня 2022 року у позові дочірнього підприємства Газпостач товариства з обмеженою відповідальністю Тернопільміськаз до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ відмовлено.

Судовий збір у сумі 2481 грн. покладено на позивача ДП Газпостач ТзОВ Тернопільміськгаз.

В апеляційній скарзі ДП Газпостач ТзОВ Тернопільміськгаз просить скасувати рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 вересня 2022 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначив, що висновки суду, щодо обов`язку позивача здійснювати контрольне зняття та перевірку об`єму (обсягу) спожитого природного газу, та як наслідок доводити факт надання відповідачу послуг щодо постачання природного газу та надавати документи, що підтверджують дійсні показники лічильника є помилковими, оскільки це є виключно повноваженнями споживача і оператора ГРМ зробити це відповідно: до умов укладеного між ними Договору розподілу природного газу; за плановою величиною середньомісячного споживання; у разі розбіжностей, до рішення суду, величина об`єму спожитого природного газу встановлюється відповідно до Оператора ГРМ тобто ПАТ Тернопільгаз.

Визначення обсягів спожитого відповідачем природного газу належить до виключної компетенції оператора ГРМ (ПРАТ Тернопільміськгаз), які є обов`язковими для їх використання позивачем. Позивач (постачальник) надає споживачам виключно послуги з постачання природного газу, а послуги обліку газу тощо, здійснює Оператор ГРМ ПРАТ Тернопільміськгаз, до якого відповідач вимог щодо неправильності обліку обсягу спожитого газу не заявляв, а також відповідачем не надано жодних доказів, які спростовують визначені обсяги спожитого газу.

ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу ДП Газпостач ТзОВ Тернопільміськгаз у якому зазначив, що твердження про наявність розбіжностей в частині визначення споживачем та оператор ГРМ об`єму спожитого природного газу не відповідають фактичним обставинам, оскільки позивач не надав суду належних та допустимих доказів наявності таких розбіжностей, яких не може бути, адже фактичне споживання природного газу відповідачем припинено ще з 2018 року.

У судовому засіданні представник ДП Газпостач ТзОВ Тернопільміськгаз адвокат Чеканівський В.Р апеляційну скаргу підтримав з мотивів, викладених в ній.

ОСОБА_1 апеляційну скаргу ДП Газпостач ТзОВ Тернопільміськгаз не визнав, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, доповідача, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог позивача, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено факту споживання відповідачем природного газу з 01 червня 2019 року по 01.03.2022 року.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується колегія суддів.

Судом встановлено, що ДП «Газпостач» ТзОВ «Тернопільміськгаз» здійснює забезпечення природним газом житлового будинку АДРЕСА_1 .

Згідно із довідкою ДП «Газпостач» ТзОВ «Тернопільміськгаз» № 4101 від 05.03.2022 року власником особового рахунку № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 (а.с. 8).

Відповідно до інформації з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 16.02.2022 року власником земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0127 за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 (а.с. 10).

При цьому згідно з оборотно-сальдовою відомістю ДП «Газпостач» ТзОВ «Тернопільміськгаз» за особовим рахунком № НОМЕР_1 , який зареєстрований на ім`я ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 наявна заборгованість за спожитий природний газ у сумі 124 334,21 грн (а.с. 50).

Частини 1, 2 ст. 509 ЦК України визначають, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Частина 1 ст. 526 ЦК України визначає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відносини, які виникли між сторонами цього спору, є правовідносинами, пов`язаними з постачанням та споживанням природного газу, та регулюються ЦК України, Кодексом газорозподільних систем, Законом України «Про ринок природного газу», Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2496 від 30.09.2015, та іншими нормативно-правовими актами України.

Так, відповідно до абз. 1, 2 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про ринок природного газу» постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із нормативно-правовими актами. Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку.

Згідно з п. 1, 2 ч. 2 ст. 13 Закону України «Про ринок природного газу» споживач зобов`язаний, зокрема: укласти договір про постачання природного газу; забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів.

Крім цього, відповідно до п. 1 Розділу ІІІ Правил (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) підставами для постачання природного газу побутовому споживачу є: наявність у побутового споживача договору розподілу природного газу, укладеного з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого підключений об`єкт споживача, та присвоєння споживачу Оператором ГРМ персонального ЕІС-коду як суб`єкту ринку природного газу; наявність у побутового споживача укладеного з постачальником договору постачання природного газу побутовим споживачам та дотримання його умов; відсутність простроченої заборгованості побутового споживача перед діючим постачальником за поставлений природний газ (за його наявності), що має підтверджуватися письмовою довідкою діючого постачальника або складеним з ним актом звірки розрахунків.

Відповідно до п. 2 Розділу ІІІ Правил (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України.

За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором

Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 ЦК України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору.

На письмову вимогу побутового споживача постачальник зобов`язаний протягом десяти робочих днів з дати отримання такого письмового звернення безкоштовно надати побутовому споживачу підписану уповноваженою особою постачальника письмову форму договору постачання природного газу побутовим споживачам.

Згідно з положеннями п. 4 Розділу ІІІ Правил (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) для забезпечення приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам усіх діючих побутових споживачів, об`єкти яких знаходяться в межах закріпленої території постачальника із спеціальними обов`язками, останній в установленому порядку надсилає кожному побутовому споживачу заяву-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам з персоніфікованими даними щодо споживача та його об`єкта.

За відсутності зауважень до персоніфікованих даних у заяві-приєднанні та її змісту побутовий споживач зобов`язаний підписати заяву-приєднання та повернути один її примірник постачальнику. Якщо споживач не повернув постачальнику заяву-приєднання, фактом згоди споживача про приєднання до умов договору (акцептування заяви-приєднання) є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника із спеціальними обов`язками - і факт фактичного споживання природного газу після офіційного опублікування договору таким постачальником відповідно до вимог цих Правил, що має підтверджуватися документально, за умови, що у споживача відсутній інший діючий постачальник.

Відповідно до п. 22 Розділу ІІІ Правил (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) побутовий споживач зобов`язаний: укласти договір постачання природного газу з постачальником, а за відсутності укладеного договору припинити відбір (споживання) природного газу з газорозподільної системи; забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договору; не пізніше ніж за двадцять робочих днів до звільнення приміщення або повного припинення газоспоживання письмово повідомити діючому постачальнику про розірвання договору та розрахуватися за спожитий природний газ; безперешкодно допускати у свої житлові та підсобні приміщення, де розташовані газові прилади і пристрої, лічильник газу, представників постачальника після пред`явлення ними відповідних службових посвідчень для звіряння показань фактично використаних обсягів природного газу; проводити на вимогу постачальника звіряння фактично використаних обсягів природного газу з підписанням відповідного акта та пред`являти платіжні документи на вимогу постачальника для перевірки правильності оплати; виконувати інші обов`язки, передбачені цими Правилами та чинним законодавством.

При цьому постачальник має право, зокрема: отримувати від побутового споживача плату за поставлений природний газ; ініціювати припинення постачання природного газу побутовому споживачеві з урахуванням вимог цих Правил; безперешкодного доступу до лічильників газу, встановлених у побутового споживача, для перевірки показань фактично використаних побутовим споживачем обсягів природного газу; проводити разом із побутовим споживачем звіряння фактично використаних обсягів природного газу з підписанням відповідного акта (п. 23 Розділу ІІІ Правил в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону, споживач зобов`язаний оплатити вартість спожитого ним природного газу, якщо він фактично споживав його. Факт відсутності договору постачання природного газу сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Подібний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 18.03.2019 у справі № 210/5796/16-ц, де встановлено, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані йому послуги.

Таким чином, враховуючи положення п. 4 розділу ІІІ Правил та зміст оборотно-сальдової відомості, ОСОБА_1 здійснив фактичне споживання природного газу протягом 2015-2017 роки, чим акцептував (підтвердив) свою згоду на приєднання до умов Договору постачання природного газу побутовим споживачам.

ОСОБА_1 в суді першої інстанції та в суді апеляційної інстанції не заперечував факту споживання ним природного газу за адресою: АДРЕСА_1 до січня 2018 року і часткову його оплату.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що між позивачем та відповідачем склались фактичні договірні відносини зі споживання природного газу, за якими позивачем було поставлено об`єми природного газу, а відповідач прийняв (спожив) надані йому обсяги природного газу

Разом з тим відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 28.07.2021року у справі № 927/1041/19, тягар доведення факту надання послуг покладається на позивача, який звертається до суду з позовом про стягнення оплати за надані послуги. Відповідач не зобов`язаний доводити факт ненадання йому послуг.

Так, відповідно до абз. 1 п. 1 глави 4 Кодексу газорозподільних систем визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу по об`єкту побутового споживача здійснюється на межі балансової належності між Оператором ГРМ і побутовим споживачем на підставі даних лічильника природного газу з урахуванням вимог цього Кодексу та договору.

Згідно з п. 4 глави 4 Кодексу газорозподільних систем побутовий споживач, який за умовами договору розподілу природного газу розраховується за лічильником газу, зобов`язаний щомісяця станом на 01 число місяця знімати фактичні показання лічильника газу та протягом п`яти діб (до 05 числа включно) надавати їх Оператору ГРМ у спосіб, визначений договором розподілу природного газу.

У разі неотримання Оператором ГРМ до 06 числа місяця, що настає за розрахунковим, показань лічильника газу та за умови, що лічильник газу не оснащений засобами дистанційної передачі даних, фактичний об`єм розподілу та споживання природного газу по об`єкту споживача за розрахунковий період визначається Оператором ГРМ на рівні планового місячного об`єму споживання на відповідний період, що розраховується, виходячи з групи споживання побутового споживача, з урахуванням вимог цього Кодексу.

Оператор ГРМ має право здійснювати контрольні зняття показів лічильника природного газу споживача та зобов`язаний не рідше одного разу на шість місяців здійснювати контрольне зняття показань лічильника газу (з урахуванням встановленого строку для контрольного огляду вузла обліку) та формувати об`єм розподілу і споживання природного газу по об`єкту споживача за розрахунковий місяць, в якому було здійснено контрольне зняття показань лічильника газу, з урахуванням його фактичних показань.

Також відповідно до п. 1 глави 7 Кодексу газорозподільних систем оператор ГРМ в установленому законодавством порядку має право припинити/обмежити газопостачання (розподіл природного газу) на об`єкт споживача (у тому числі побутового споживача) з дотриманням ПБСГ та нормативних документів, що визначають порядок обмеження/припинення природного газу, зокрема, у випадку несвоєчасної та/або неповної оплати послуг згідно з умовами договору розподілу природного газу.

Пломбування та розпломбування газового обладнання на об`єктах споживачів, що пов`язані з припиненням/обмеженням або відновленням газопостачання (розподілу природного газу), виконуються Оператором ГРМ відповідно до вимог розділу X цього Кодексу. При припиненні (відновленні) газопостачання (розподілу природного газу) складається акт у двох примірниках, один з яких залишається у споживача (абз. 1, 2 п. 4 глави 7 Кодексу газорозподільних систем).

Як вбачається з довідки про фінансовий стан за особовим рахунком № НОМЕР_1 та з оборотно-сальдової відомості, за період з 01.06.2019 до 01.03.2022 роки ОСОБА_1 нараховано 124 334,24 грн оплати за спожитий природний газ за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 7, 50).

Разом з тим, зі змісту зазначених вище документів також вбачається, що станом на початок періоду, за який позивач просить стягнути заборгованість за спожитий природний газ, тобто станом на 01.06.2019 рік за вказаною адресою уже наявна заборгованість у сумі 123186,58 грн, яка виникла за попередній період. При цьому фактичний об`єм спожитого газу за період з 01.06.2019 до 01.03.2022 року зазначено 163 куб. м на загальну суму 1147,66 грн.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Подаючи позов ДП Газпостач ТзОВ Тернопільміськгаз просили стягнути з відповідача заборгованість за спожитий природний газ саме за період з 01.06.2019 до 01.03.2022 року, однак заборгованість, яка фактично могла виникнути за вказаний період, становить лише 1147,66 грн. Заборгованість на яку посилається позивач у сумі 124334,24 грн. виникли ще до 2019 року. Доказів надання ОСОБА_1 природного газу з 01.06.2019 до 01.03.2022 роки матеріали справи не містять.

Разом з тим відповідач також заперечував щодо наявності заборгованості і в сумі 1147,66 грн, оскільки зазначав, що ще у грудні 2017 року звертався до ПрАТ «Тернопільміськгаз» з усною заявою про припинення постачання природного газу та фактично з січня 2018 року припинив споживання природного газу за адресою: АДРЕСА_1 .

Так, з аналізу змісту зазначених вище положень Кодексу газорозподільних систем вбачається, що факт споживання відповідачем природного газу може підтверджуватись актами контрольного зняття показів лічильника природного газу споживача, які оператор ГРМ зобов`язаний здійснювати не рідше одного разу на шість місяців, а також актом остаточних показників лічильника природного газу після припинення газопостачання на об`єкт споживача або актом пломбування газового обладнання.

Разом з тим позивачем не доведено факту надання ОСОБА_1 послуг щодо постачання природного газу у період з червня 2019 року, оскільки ні до суду першої інстанції ні до апеляційного суду не надані будь-які документи, які підтверджують дійсні показники лічильника природного газу відповідача.

Судом першої інстанції правильно не застосовано строк позовної давності, оскільки позовні вимоги позивача є безпідставними і права їх не порушенні відповідачем у зазначений в позовній заяві період з 01 червня 2019 року по 01 березня 2022 роки, оскільки сума вказаної заборгованості стосується попередніх років.

Інші докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування, за наведеними у скарзі доводами, апеляційний суд не вбачає, оскільки її доводи суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер, не відповідають обставинам справи і правильності висновків суду не спростовують.

Судові витрати за розгляд справи в суді апеляційній інстанції покласти на сторони в межах ними понесеними у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 367, 369, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу дочірнього підприємства Газпостач товариства з обмеженою відповідальністю Тернопільміськгаз залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 вересня 2022 року без зміни.

Судові витрати за розгляд справи в апеляційній інстанції покласти на дочірнє підприємство Газпостач товариства з обмеженою відповідальністю Тернопільміськгаз в межах ними понесеними.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 09 грудня 2022 року.

Головуюча Т.С. Парандюк

Судді: О.З. Костів

Н.М. Храпак