Справа № 206/4992/21
Провадження № 2/206/158/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.12.2022 Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

Головуючого судді Поштаренко О.В.

секретаря судового засідання Дерця В.С.

за участю сторін:

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпро цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про поділ спільного майна подружжя та зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

04 листопада 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить провести розподіл спільно нажитого майна подружжя, а саме: визнати за ним право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 70,7 кв.м, що є спільним сумісним майном ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Стягнути з ОСОБА_2 судові витрати по справі (а.с.1-5). В обґрунтування позовних вимог позивач ОСОБА_1 посилається на те, що він та ОСОБА_2 перебували у шлюбі, який був зареєстрований 04 квітня 2009 року. Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 29 листопада 2013 року шлюб між позивачем та відповідачем, був розірваний. В період шлюбу за спільні кошти позивача та відповідача на підставі договору купівлі-продажу від 17 лютого 2010 року набуто спірне майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 , вартість якої становила 50773 грн., покупцем якого є відповідач. Квартира АДРЕСА_1 , є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, тобто позивача та відповідача. У зв`язку з вищевикладеним, позивач вважає за необхідним поділити спільне сумісне майно, яким визнати за ним 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 відзив на позовну заяву не подала.

22 грудня 2021 року відповідачем ОСОБА_2 подано до суду зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1 , щодо предмета спору, в якій просить визнати за нею право власності на 2/3 частини квартири загальною площею 70,7 кв. розташованої за адресою: АДРЕСА_2 . Стягнути з ОСОБА_1 судові витрати по справі (а.с.35-38). В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 посилається на те, що ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою про поділ майна подружжя та просить визнати за ним право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 . У зв`язку з перебуванням на її утриманні сина з інвалідністю вона звертається до суду та просить суд відступити від рівності часток співвласників нерухомого майна та виділити у її власність 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 . Так, 04 квітня 2009 року був укладений шлюб між нею та ОСОБА_1 , 1975 року вродження, який був зареєстрований Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції. 17.02.2010 придбано квартиру АДРЕСА_1 . Квартира складається з 1- коридору; 2, 3, 6 - житлових кімнат, 4- кухні, 5 - санвузлу; I, II - лоджій, житлова площа квартири складає 45, 0 кв. м., загальна площа складає 70,7 кв.м., що підтверджується договором купівлі-продажу від 17.02.2010. Пізніше, спільне життя між позивачем і відповідачем не склалося, шлюб було розірвано рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська по справі 206/7603/13-ц від 29 листопада 2013 року. Під час розірвання шлюбу ОСОБА_1 повідомив, що квартиру ділити з нею буде, матеріальних претензій до неї не має, частину квартири він залишає сину, так як останній є особою з інвалідністю. Сторони мають сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 , виданим Самарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області. Спільна дитина, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є дитиною з інвалідністю підгрупи А з 30.10.2013. Основний діагноз: дезінтегративний розлад дитячого віку з помірним когнитивним дефіцитом. Розлад поведінки дитячого віку з рисами аутизму. Дитячий дезінтегративний розлад (англ. Childhood disintegrative disorder CDD) порушення психічного розвитку, для якого характерна різка втрата набутих навичок. Дитина стає нездатною до самообслуговування, збільшується гіперактивність, спостерігаються розлади сечовипускання. Дитина, ОСОБА_5 , самостійно не їсть, не одягається і не роздягається, гігієнічні процедури самостійно не виконує та потребує постійного догляду і допомоги фізичної особи. Такий постійний догляд забезпечується синові нею (матір`ю - ОСОБА_2 ). Син та вона проживають разом за адресою: АДРЕСА_3 . Батько дитини не здійснює постійний нагляд за дитиною та не проживає разом із спільним сином з жовтня 2013 року, що підтверджується актом обстеження домогосподарства. Такий постійний догляд дитині забезпечується нею (матір`ю). Факт здійснення постійного догляду за дитиною з інвалідністю лише нею підтверджується та визнається батьком дитини - ОСОБА_1 у рішенні Самарського районного суду м. Дніпропетровська по справі під №206/3428/21 від 14.09.2021. ОСОБА_1 , батько дитини, не сплачує аліменти на утримання сина, докази, про що надані до суду. З огляду на стан здоров`я сина та приймаючи до уваги, що обов`язок щодо забезпечення утримання, лікування, реабілітації та фізичного і духовного розвитку дитини фактично виконую лише, вона, а також враховуючи площу та технічну характеристику квартири АДРЕСА_1 , просить суд відступити від рівності часток співвласників нерухомого майна та виділити у її власність 2/3 частини зазначеної квартири в розумінні ст. 70 СК України.

17 січня 2022 року представник відповідач адвокат Виприк С.О. за зустрічним позовом ОСОБА_2 подав до суду відзив на зустрічний позов, в якому зазначає, що Позивач за зустрічним позовом здійснює посилання на ст. 70 СК України, як на підставу для зменшення частки ОСОБА_1 та збільшення її частки в спільній сумісній власності подружжя, а саме на те, що на її утриманні перебуває спільна дитини Позивача та Відповідача, яка проживає з нею та того, що ОСОБА_1 не сплачує аліменти на утримання сина. Проте такі доводи не підтверджені жодними доказами та Позивачем не доведено, що розміру аліментів, які вона одержує недостатньо для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування, оскільки ОСОБА_1 не має заборгованості зі сплати аліментів на спільну дитину та постійно приймає участь у його виховані та утриманні, а також додаткових витратах. Отже ОСОБА_1 належним чином виконує свої батьківські обов`язки та належно матеріально забезпечує дитину. Крім того ОСОБА_1 сплачує аліменти також і на утримання самої Позивачки за зустрічним позовом. Так, проживання дитини з Позивачем, з огляду на положення статті 70 СК України, саме по собі не є підставою для збільшення частки у майні одному з подружжя. Наявність інших обставин, за яких можливе відступлення від засад рівності часток подружжя при поділі спірної квартири, позивач не довела. Отже, спірна квартира була придбана подружжям у період шлюбу, а тому є їх спільною сумісною власністю, частки сторін є рівними, а підстави для відступлення від засад рівності часток подружжя при поділі майна відповідно до частини третьої статті 70 СК України відсутні. Крім того звертає увагу на те, що, так дійсно в період шлюбу за спільні кошти позивача, а саме його частка коштів складала 30000 тис. доларів США, дані кошти були надані батьками Позивача за первісним позовом після продажу їхньої квартири та коштів Відповідача, у розмірі 15 000 тис. доларів США було набуто спірне майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 , вартість якої становила відповідно до договору купівлі-продажу 50773 грн., проте фактична вартість відповідно до розписки на день придбання складала 363 600,00 грн. (45 тис. доларів США). 17.02.2010 мати Позивача за первісним позовом продала свою квартиру, що підтверджується договором купівлі-продажу, зареєстрований в реєстрі за №164 та розпискою від 17.02.2010 та надала того ж дня в дар за усною домовленістю між нею та її сином ОСОБА_1 грошову суму у розмірі 242 400,00 грн. (30 000 тис. доларів США) для придбання спірної квартири, яку того ж дня було придбано згідно договору купівлі-продажу, зареєстрованого в реєстрі під № 465 та розписки від 17.02.2010. Також дані обставини можуть бути підтверджені свідками, а саме: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Також Позивач за первісним позовом просить суд визнати частки у спільній сумісній власності подружжя рівними навіть з урахуванням вищевикладених обставин, щодо більшого вкладу Позивача за первісним позовом в придбані спірної квартири. У зв`язку з вищевикладеним, вважають зустрічну позовну заяву необгрунтованою та такою, що не підтверджена належними доказами, щодо неналежного виконання батьківських обов`язків та неналежного матеріального забезпечення з боку ОСОБА_1 та необхідності збільшення частки у спільному майні подружжя за ОСОБА_2 . При зазначених обставинах, вважають, що у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , необхідно відмовити. (а.с.66-70). Відповідач ОСОБА_2 за первісним позовом не погоджуючись із відзивом представника відповідача адвокат Виприка С.О. за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 подала до суду відповідь на відзив, в якій зазначила наступне. Так, у вказаному відзиві на зустрічну позовну заяву зазначається, що ОСОБА_1 належним чином виконує свої батьківські обов`язки та належно матеріально забезпечує дитину. Вказані обставини не відповідають дійсності, оскільки батько дитини вже майже пів року не бачиться з дитиною та не приймає участі в її особливому догляді та не забезпечує матеріально. Не заслуговують на увагу твердження щодо відсутності заборгованості у ОСОБА_1 щодо сплати аліментів на утримання дитини, оскільки доказів щодо відсутності заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_1 не надано. Натомість матеріли справи містять розрахунок заборгованості відповідно до виконавчого листа № 206/3427/21 та розрахунок заборгованості за в/д № 206/3428/21, відповідно до яких загальна сума заборгованості складає 27873,83 грн. Вказане свідчить, що ОСОБА_1 , батько дитини, не сплачує аліменти на утримання сина, а доводи відповідача щодо відсутності заборгованості є необґрунтованими. З урахуванням наведеного просить зустрічну позовну заяву про поділ майна задовольнити в повному обсязі та відступити від рівності часток співвласників нерухомого майна та виділи у її власність 2/3 частини зазначеної квартири, адже на її утриманні перебуває спільна дитина, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина з інвалідністю підгрупи А з 30.10.2013. Основний діагноз: дезінтегративний розлад дитячого віку з помірним когнитивним дефіцитом. Розлад поведінки дитячого віку з рисами аутизму.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 за первісним позовом в судовому засіданні наполягали на задоволенні первісного позову з підстав викладених у ньому. У задоволенні зустрічного позову просили відмовити.

Позивач ОСОБА_1 за первісним позовом в судовому засідання пояснив, що з 2013 року він з відповідачем ОСОБА_2 припинив спільне проживання, як чоловік та дружина. Під час перебування у шлюбі у 2010 році ними була придбана квартира АДРЕСА_1 . Вказану квартиру вони купили, оскільки була продана квартира його батьків та останні надали йому 30 000 доларів для покупки зазначеної квартири, яка коштувала 45 000 доларів. Також ним та відповідачем було продано квартиру відповідача ОСОБА_2 та частину коштів з якої було витрачено на придбання їх спільної квартири, а половину коштів з продажу якої було передано минулому чоловіку ОСОБА_8 . Також його батьки допомогли купити їм автівку. Окрім того зазначив, що їх спільний син з відповідачкою більшу частину часу проводить з його батьками. На утримання сина та ОСОБА_2 він сплачує аліменти, витрачає на дитину 4000 гривень на місяць. Також вказав, що має наміри жити в квартирі, дитина буде проживати з ним та з минулою дружиною.

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечували проти задоволення первісного позову та наполягали на задоволенні зустрічного.

Відповідач ОСОБА_2 , яка також була допитана судом, пояснила, що позовні вимоги ОСОБА_1 не визнає, оскільки вказану квартиру вони придбали за її кошти, які вона надала від продажу своєї квартири та за кошти отримані від продажу квартири батьків відповідача ОСОБА_1 . Разом з тим зазначила, що на продаж було виставлено дві квартири, одна її, а інша чоловіка ( ОСОБА_1 ), чоловіка квартира продалася швидше, потім вона взяла в борг гроші для покупки квартири, а після цього вже продалася її квартира та нею були повернуті кошти, надані їй у борг. Ремонт в квартирі був зроблений нею самостійно. Окрім того зазначила, що в них з відповідачем є спільна дитина, син - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина з інвалідністю підгрупи А з 30.10.2013. ОСОБА_1 обіцяв допомагати їй з дитиною, проте цього не робить. Також вони мали усну домовленість про те, що відповідач ОСОБА_1 автівку, яка була придбана у шлюбі забирає собі, а квартиру залишає дитині, проте відповідач своєї домовленості не дотримався. З ними в квартирі не мешкає та не приходить до дитини.

ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі.

04.11.2021 позивачем ОСОБА_1 до суду було подано первісну позовну заяву (а.с. 1-5).

Ухвалою судді від 22.11.2021 відкрито провадження по цивільній справі та призначено попереднє судове засідання (а.с. 22).

13.12.2021 судове засідання було відкладено на 24.12.2021 за клопотанням представника відповідача ОСОБА_4 у зв`язку із ознайомленням з матеріалами справи (а.с. 32). 22.12.2021 відповідачем ОСОБА_2 подано зустрічну позовну заяву (а.с. 35-38).

24.12.2021 від представника позивача ОСОБА_3 , якій діє в інтересах ОСОБА_1 надійшла заява про забезпечення позову (а.с.53-55).

Ухвалою судді від 24 грудня 2021 року зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , про поділ спільного майна подружжя, що поданий в рамках розгулу цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, прийнято до спільного розгляду з первісним позовом та об`єднано їх в одне провадження (а.с.57-57а).

Ухвалою судді від 24 грудня 2021 року відмовлено представнику позивача ОСОБА_3 про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про поділ спільного майна подружжя, щодо вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_2 відчужувати чи в будь-який інший спосіб передавати у власність третім особам квартиру за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.59-60).

17.01.2022 до канцелярії суду від представника відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 відзив на зустрічну позовну заяву про поділ майна подружжя з клопотанням у ньому про виклик до суду в якості свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (а.с. 66-70).

24.01.2022 до канцелярії суду надійшла заява від відповідача за первісним позовом ОСОБА_2 про доручення до матеріалів справи доказів (а.с.76).

24.01.2022 до канцелярії суду надійшла заява від представника відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 про продовження строків підготовчого провадження по справі 3 206/4992/21 у зв`язку із необхідністю подання всіх доказів по справі.

31.01.2022 до канцелярії суду від позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 надійшла відповідь на відзив (а.с. 83-83).

31.01.2022 до канцелярії суду надійшла заява від представника відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 про доручення до матеріалів справи доказів (а.с.87).

04.02.2022 до канцелярії суду від позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 надійшла заява про виклик свідка ОСОБА_9 та клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи (а.с. 92-93, 94-96).

Також сторонами неодноразово подавалися клопотання про відкладення/перенесення розгляду справи з різних причин (хвороби, перебуванням у інших судових засіданнях, тощо).

Під час розгляду справи судом досліджені всі письмові докази, заслухано пояснення сторін і їх представників, допитано свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 за клопотанням сторін, заслухано виступи учасників справи в судових дебатах.

01.12.2022 у судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що 04 квітня 2009 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрував шлюб із ОСОБА_10 (після шлюбу прізвище ОСОБА_11 ), що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, виданого 04 квітня 2009 року 1990 року серії НОМЕР_2 , актовий запис 203 (а.с.12).

Від шлюбу у ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 син ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданого 19 травня 2009 року серії НОМЕР_3 , актовий запис № 320 (а.с.13).

29 листопада 2013 року шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 розірвано, прізвище після розірвання шлюбу ОСОБА_2 не змінювати, що підтверджується рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 29.11.2013 ( а.с.9-10).

Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за 17697789 від 22.03.2010, наданою позивачем за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , квартира за адресою: АДРЕСА_2 , належить на праві приватної власності ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу, ВМК №877477 реєстр 465, 17.02.2010, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Іщенко Н.Д. (а.с.11).

З наданого позивачем за первісним позовом ОСОБА_1 витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №17697789 від 22.03.2010 вбачається, що дійсно квартира за адресою: АДРЕСА_2 належить ОСОБА_2 на праві приватної власності, її частка 1/1 (а.с.11).

Відповідно до договору купівлі продажу квартири від 17.02.2010, ОСОБА_2 за згодою чоловіка ОСОБА_1 придбала у ОСОБА_12 квартиру за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 45-46).

Згідно з розпискою ОСОБА_12 підтвердила отримання від ОСОБА_2 грошової суми в розмірі 363600 гривень, що еквівалентно 45000 по курсу долара США. Розписка складена в присутності ОСОБА_13 , ОСОБА_1 та ОСОБА_14 , які підтвердили своїми підписами, що ОСОБА_12 склала та підписала зазначену розписку власноручно (а.с.72).

17.02.2010 ОСОБА_7 продала ОСОБА_15 квартиру АДРЕСА_4 . Ця квартира належала ОСОБА_7 на підставі договору дарування посвідченого 13.10.2007 приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Рохман Л.А. за реєстровим №3456 Право власності на нерухоме майно зареєстровано в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 18.10.2007, згідно з Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №1632592 виданим 18.10.2007 комунальним підприємством «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації». Реєстраційний номер 20597983. Продаж квартири вчинено за 12393 гривень, що підтверджується вказаним договором купівлі-продажу квартири, посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Баден А.Є., зареєстровано в реєстрі за № 164 (том 1 а.с.73).

Згідно з розпискою від 17.02.2010 ОСОБА_7 підтвердила отримання від ОСОБА_15 грошової суми в розмірі 30000 доларів США, що еквівалентно грошовій сумі у гривні 24200 за продаж квартири АДРЕСА_4 . Розписка складена в присутності ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_2 , які підтвердили своїми підписами, факт складання вказаної розписки ОСОБА_7 власноручно (а.с.74).

Згідно з наданою відповідачем за первісним позовом за зустрічним позовом позивачем ОСОБА_2 , довідкою ЛЛК під №576 складеною Головою ЛКК Ісхаковою Н.М., завідувачем АЗПСМ № 4 Челпановою М.В., лікуючим лікарем-педіатром АЗПСМ №4 Фризюком А.О., спільна дитина, син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 навчається в КЗО «Навчально-реабілітаційний центр» ГОРЛИЦЯ» у 3 класі, має пільгову категорію: Дитина інвалід з дитинства (підгрупа А) з 30.10.2013. Має діагноз: дезінтегративний розлад дитячого віку з помірним когнитивним дефіцитом. Розлад поведінки дитячого віку з рисами аутизму. Дитина потребує постійного прийому медичних препаратів для проведення корекції когнітивних розладів, психотропних препаратів, вітаміно-мінеральних комплексів, проведення курсів відновного лікування в умовах профільного стаціонарного відділення та амбулаторно, постійної логопедичної та психологічної корекції у логопеда-дефектолога, медичного психолога.

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 14.09.2021 стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 04 серпня 2021 року і до зняття з дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 статусу «дитина з інвалідністю».

Згідно з копією довідки Дитячого центра «Умнічка», виданої на ім`я ОСОБА_6 , 2009 року, останній відвідує індивідуальні заняття з дефектологом і логопедом з 2013 року для роботи з діагнозом аутизм. За останні 5 років заняття носять системний характер з періодичністю 3-4 рази на тиждень. Їх вартість на місяць у період з 2017-2018 становила 4200 грн. З 2019 року ОСОБА_18 відвідує заняття дефектолога, вартість яких становить 200 грн. Мати ОСОБА_2 вносить оплату (а.с. 104).

Відповідно до наданою відповідачем за первісним позовом за зустрічним позовом позивачем ОСОБА_2 , копією розрахунком заборгованості ОСОБА_1 за виконавчим листом під № 206/3427/21 від 08.09.2021, виданого Самарським районним судом м.Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини на час навчання у розмірі ј частини всіх видів заробітку у межах платежів за один місяць починаючи з 04.08.2021, становить на 01.01.2022 у сумі 11033,80 грн. (а.с.77).

Копією розрахунку заборгованості за виконавчим листом від 206/3428/21 від 14.09.2021 про стягнення аліментів з ОСОБА_1 , вбачається, що останній має сукупний розмір заборгованість з серпня 2021 року по грудень 2021 року в сумі 49650,04 грн. (а.с.78)

Відповідно до наданих представником відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_3 , який діє в інтересах позивача за зустрічним позовом ОСОБА_1 , первісним позовом за зустрічним позовом позивачем ОСОБА_2 , копією розрахунку заборгованості ОСОБА_1 , останній має сукупний розмір заборгованість з серпня 2021 року по січень 2022 року в сумі 22752 грн. (а.с.88).

Відповідно до розрахунку заборгованість ОСОБА_1 за виконавчим листом під № 206/3427/21 від 08.09.2021, виданого Самарським районним судом м.Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини на час навчання у розмірі ј частини всіх видів заробітку у межах платежів за один місяць починаючи з 04.08.2021, становить на 26.01.2022 у сумі 2463,54 грн. (а.с.89).

Відповідно до наданою відповідачем за первісним позовом за зустрічним позовом позивачем ОСОБА_2 , копією акту обстеження домогосподарства за адресою: АДРЕСА_2 , складеного 09.12.2021 мешканцями квартири АДРЕСА_5 - ОСОБА_19 , квартири АДРЕСА_6 - ОСОБА_20 , квартири 16 ОСОБА_21 , підписи яких підтверджено директором ТОВ «Екологія-Д» Коваленко В.І., підтверджено що ОСОБА_1 не проживає за адресою: АДРЕСА_2 з жовтня 2013 року по теперішній час (а.с.97).

Згідно з копією акту від 16.01.2017 складеного ОСОБА_22 , ОСОБА_1 не мешкає за адресою: АДРЕСА_2 з жовтня 2013 року по теперішній час, в квартиру не приходить, речей останнього в квартирі не має (а.с.98).

Згідно з копією акту від 19.11.2021 складеного ОСОБА_23 , ОСОБА_1 не мешкає за адресою: АДРЕСА_2 з 2013 року по теперішній час, в квартиру не приходить після розірвання шлюбу, речей останнього в квартирі не має (а.с.99).

ІV. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення первісного та зустрічного позовів. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Дані правовідносини регулюються положеннями Цивільного кодексу України та Сімейного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 3 СК України визначено, що сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

У відповідності до ч. 1 ст. 21 СК Украіїни шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрованиий у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Відповідно до частини 1 статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України.

Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку.

Така правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц.

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

У статті 68 СК України закріплено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Судом було встановлено і ніким не оспорювалося у судовому засіданні, що квартира АДРЕСА_1 є спільною сумісною власністю подружжя, адже вона була придбана під час спільного проживання сторонами у шлюбі в інтересах сім`ї і для сім`ї.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що квартира АДРЕСА_1 є спільною сумісною власністю подружжя, відтак дане нерухоме майно може бути поділено між сторонами в судовому порядку.

Вирішуючи питання щодо поділу спільного майна подружжя, суд виходить із наступного.

Згідно із ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ч. 1ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Частиною першою ст. 71 СК України, встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Як передбачено у пункті 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року, сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися «обставинами, що мають істотне значення», якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшення, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Отже, поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними, або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки, як це передбачено частиною 2 статті 364 ЦК України.

Здійснюючи поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності сторін, суд насамперед керується принципом рівності часток подружжя у спільному майні. При розгляді справи не було встановлено істотних обставин, за яких суд може відійти від цієї засади та збільшити частку одного з подружжя.

Таким чином, суд приходить до висновку, що як ОСОБА_1 так і ОСОБА_2 належить у рівних частинах нажите ними у шлюбі майно.

Доводи ОСОБА_2 викладені у зустрічній позовній заяві до ОСОБА_1 , щодо предмета спору, в якій вона просить визнання за нею право власності на 2/3 частини квартири загальною площею 70,7 кв. розташованої за адресою: АДРЕСА_2 в розумінні ст. 70 СК України, суд не приймає до уваги з огляду на наступне.

Так, позивач за зустрічним позовом здійснює посилання, як на підставу для зменшення частки ОСОБА_1 та збільшення її частки в спільній сумісній власності подружжя, саме на ту обставину, що на її утриманні перебуває їх спільна дитини яка є дитиною з інвалідністю та проживає з ОСОБА_2 , яка здійснює постійний догляд за останньою у вказаній квартирі, а також посилається на те, що ОСОБА_1 не сплачує аліменти на утримання сина.

При вирішенні спору про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами другою, третьою статті 70 СК України в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї, але і випадки, коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (частина перша статті 60 СК України).

Як було встановлено судом, ОСОБА_1 сплачує аліменти на утримання дитини та приймає участь у житті дитини, останній деякий час також мешкає у батьків ОСОБА_1 , які займаються його розвитком та доглядають за ним, що підтверджується показами свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Що стосується заборгованності по сплаті аліментів ОСОБА_1 , вона ни є співрозмірною із часткою майна на яку притендує позивач ОСОБА_2 за застрічним позовом.

Отже доводи на які посилається ОСОБА_2 , а саме щодо проживання дитини з нею, з огляду на положення статті 70 СК України, самі по собі не є підставою для збільшення частки у майні одному з подружжя. Як і наявність заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_1 на їх спільну дитину на які також посилається позивач за зустрічним позовом, а наявність інших обставин, за яких можливе відступлення від засад рівності часток подружжя при поділі спірної квартири, позивачем за зустрічним позовом не доведена.

А відтак, спірна квартира, яка була придбана подружжям у період шлюбу, є їх спільною сумісною власністю, частки сторін є рівними, а підстави для відступлення від засад рівності часток подружжя при поділі майна відповідно до частини третьої статті 70 СК України відсутні.

До аналогічного висновку в своїй постанові від 27 грудня 2019 року дійшов Верховий Суд у справі № 297/2837/17, аналогічна правова позиція сформульована у постанові Верховного Суду: від 02 березня 2020 року у справі № 448/1722/16-ц.

Враховуючи принцип рівності часток подружжя у спільному майні, а також обставини, які склалися між сторонами, суд приходить до висновку, що необхідно визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 70,7 кв.м., що є спільним сумісним майном ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Згідно статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладені норми матеріального та процесуального права, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приходить до висновку, що зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, задоволенню не підлягає.

Що стосується питання розподілу судових витрат, то відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908 гривень.

Керуючись ст.ст. 3-13, 141,193, 235, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про поділ спільного майна подружжя задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( НОМЕР_6 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ) право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 70,7 кв.м, що є спільним сумісним майном ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( НОМЕР_6 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ) понесені ним судові витрати зі сплаченого судового збору в розмірі 908 гривень.

В задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя відмовити.

Повне судове рішення складено 09.12.2022.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Поштаренко