№ 336/3457/22
н/п 2-о/336/177/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2022 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Боєва Є.С., за участю помічника судді, який виконує обов`язки секретаря судового засідання, Бутенка О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою адвоката Хрипченко Наталії Анатоліївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , заінтересована особа: Олександрівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України,

В С Т А Н О В И В:

Представник заявниці звернувся до суду із заявою про встановлення факту, в якій просить встановити факт народження дитини ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Севастополь, Україна від батьків: матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянки України та батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України.

В обґрунтуванні заяви зазначає, що 11.10.2019 року ОСОБА_2 , та ОСОБА_1 , уклали шлюб, який був зареєстрований відділом запису актв цивільного стану Нахімовського району міста Севастополя.

30.10.2019 року, перебуваючи у шлюбі, ОСОБА_1 у пологовому будинку АДРЕСА_1 народила дитину сина ОСОБА_3 . При народженні дитини заявниці було видано обмінну карту № 10/1813 від 02.11.2019 року медичне свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 від 31.10.2019 року. Факт народження дитини було зареєстровано відділом запису актів цивільного стану Балаклавського району міста Севастополя, тобто нелегітимним органом на тимчасово окупованій території. У зв`язку із тим, що вказані обмінна картка та медичне свідоцтво про народження, отриманні на території АР Крим зразка Російської Федерації є недійсним, а довідка про народження дитини видана компетентною установою України відсутня, на даний час батьки не можуть зареєструвати народження дитини в органах державної реєстрації актів цивільного стану України та отримати свідоцтво про народження дитини у відповідності до законодавства України.

Ухвалою суду від 28.07.2022 відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду у відкритому судовому засіданні за правилами окремого провадження.

В судове засідання заявниця та її представник не з`явилися просять розглядати справу без їх участі.

Заінтересована особа до судового засідання не з`явилися, належним чином повідомлялися про дату, час та місце розгляду справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до копії паспортів: серії НОМЕР_2 , який виданий Балаклавським РВ УМВС України в місті Севастополя 15.07.2005 року, та Серії НОМЕР_3 , який виданий Багаринським РВ УМВС України в місті Севастополі, 24 січня 2006 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є громадянами України.

Згідно з копією свідоцтва про шлюб серії, яке видано на тимчасово окупованій території, НОМЕР_4 від 11.10.2019 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , було укладено шлюб, про що було зроблений актовий запис № 4.

У вказаного подружжя народилася дитина чоловічої статі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , про що органом на тимчасово окупованій території України було видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_5 , яке не відповідає формі та зразку, затвердженого Постановою КМУ від 10 листопада 2010 року №1025 «Про затвердження зразків актових записів цивільного стану, описів та зразків бланків свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану».

Встановлення факту народження необхідно заявниці для проведення реєстрації народження дитини на території України.

Згідно п. 4 ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження дитини, а в разі їх відсутності рішення суду.

Пунктом 2 глави 1 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10 2000 року № 52/5(у редакції наказу Міністерства юстиції від 24 грудня 2010 року № 3307/5) встановлено, що підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є: медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 N 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України від 25.10.2006 року за №1150/13024 (далі - медичне свідоцтво про народження), що видається закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров`я державна реєстрація народження проводиться на підставі медичного свідоцтва про народження або медичної довідки про перебування дитини під наглядом лікувального закладу (форма № 103-1/о, форма якої затверджена наказом Міністерства здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024 (із змінами) (далі - медична довідка про перебуванні дитини під наглядом лікувального закладу), та висновку про підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров`я за формою, встановленою у додатку 3 до Порядку підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров`я (9-2013-п), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09 січня 2013 року № 9.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року № 1207-VII Автономна Республіка Крим та місто Севастополь є тимчасово окупованими Російською Федерацією з 20 лютого 2014 року.

Тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституціїта законів України. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території (ст.ст.1;4ч.2Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»).

Відповідно до роз`яснень, викладених у листі Верховного Суду України від 01 січня 2012 року, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Відповідно до ст. 293 ЦПК України в порядку окремого провадження судом розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових або майнових прав підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав, зокрема про встановлення фактів, що мають юридичне значення, у відповідності до ст. 299 ЦПК України.

Встановлення факту народження заявнику необхідне для реєстрації народження дитини.

Суд вважає, що під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати і висновки Європейського суду з прав людини у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v Turkey». «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Такий висновок, Європейського суду з прав людини слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», Європейський суд з прав людини, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Враховуючи наведену практику Європейського суду з прав людини, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду у такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимогстатті 263 ЦПК Українищодо повного і всебічного з`ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території.

Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ у порядку статті 317 ЦПК України.

З огляду на викладене, суд вважає, що обставини, повідомлені заявником, знайшли своє належне підтвердження під час судового розгляду справи, для проведення державної реєстрації народження дитини є об`єктивні перешкоди, а тому існують підстави для задоволення заяви.

Враховуючи наведене, керуючись Сімейним кодексом України, ст.ст. 10, 11, 60, 197, 213, 215, 315, 317 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву адвоката Хрипченко Наталії Анатоліївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , заінтересована особа: Олександрівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України задовольнити.

Встановити факт народження дитини ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Севастополь, Україна від батьків: матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянки України, та батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України.

Рішення підлягає негайному виконанню. Оскарження не зупиняє його виконання.

Копію рішення негайно надіслати до Олександрівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро).

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його постановлення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Є.С.Боєв

29.07.22