Справа № 457/973/22
провадження №4-с/457/8/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2022 року м. Трускавець

Трускавецький міський суд Львівської області

у складі: головуючого - судді Марчука В.І.

при секретарі - Мазурику В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця, заінтересована особа: Трускавецький міський відділ державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів),

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась в суд із скаргою на дії державного виконавця Трускавецького міського відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), яку мотивує тим, що згідно інформації з ДРРПННМ, реєстру боржників та письмової відповіді Заінтересованої особи йому стало відомо, що на виконанні у Трускавецькому міському відділі державної виконавчої служби перебувало виконавче провадження з реєстраційним номером обтяження № 13086326, тип обтяження арешт нерухомого майна зареєстрованого ще 08.10.2012 року. На підставі постанов про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ( все нерухоме майно ) від 03.10.2012 р. було накладено арешт на все його майно. Вищезазначене обтяження державного виконавця зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Окрім того, він на даний час продовжує перебувати в Єдиному реєстрі боржників. Вищезазначене позбавляє його права розпоряджатися майном. Відповідно до положень ч.1 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Про відкриття такого провадження йому стало відомо лише 08.11.2022р. після оформлення права власності на майно. Проте, станом на 09.11.2022р. будь-яких відкритих виконавчих проваджень відносно нього у провадженні Трускавецького МВ ДВС не перебуває ( згідно листа від 10.11.2022р.).

-Виконавче провадження № 51493574 завершене 03.02.2017 року на підставі п. 5 ч. 1 ст.39 ЗУ «Про виконавче провадження» Виконавчий документ було скеровані до суду , виконавче провадження № 55498263 завершене 26.04.2018 року на підставі п.2 ч.1 ст.37 ЗУ « Про виконавче провадження» (стягувачеві) було повернуто виконавчі документи, виконавче провадження № 63809479 завершене 31.12.2021 року на підставі п.2 ч.1 ст.37 ЗУ « Про виконавче провадження» (стягувачеві) було повернуто виконавчі документи. Повторно не звертались.

На підставі вищенаведеного, просить скаргу задоволити.

Представник Трускавецького міського відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) на розгляд скарги не з`явився, проте на адресу суду надійшло клопотання про слухання справи без участі представників відділу.

В судове засідання ні скаржник ОСОБА_1 ні його адвокат Вернієвська О.Б. не з`явилась, проте на адресу суду від адвоката Вернієвської О.Б. надійшла заява про розгляд справи у відсутності особи, яка бере участь у справі.

Розглянувши матеріали скарги, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що на виконанні у Трускавецькому міському відділі державної виконавчої служби перебувало виконавче провадження з реєстраційним номером обтяження № 13086326, тип обтяження арешт нерухомого майна зареєстрованого ще 08.10.2012 року. На підставі постанов про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ( все нерухоме майно ) від 03.10.2012 р. було накладено арешт на все його майно. Вищезазначене обтяження державного виконавця зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Окрім того, він на даний час продовжує перебувати в Єдиному реєстрі боржників. Вищезазначене позбавляє його права розпоряджатися майном. Відповідно до положень ч.1 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Про відкриття такого провадження йому стало відомо лише 08.11.2022р. після оформлення права власності на майно. Проте, станом на 09.11.2022р. будь-яких відкритих виконавчих проваджень відносно нього у провадженні Трускавецького МВ ДВС не перебуває ( згідно листа від 10.11.2022р.).

-Виконавче провадження № 51493574 завершене 03.02.2017 року на підставі п. 5 ч. 1 ст.39 ЗУ «Про виконавче провадження» Виконавчий документ було скеровані до суду , виконавче провадження № 55498263 завершене 26.04.2018 року на підставі п.2 ч.1 ст.37 ЗУ « Про виконавче провадження» (стягувачеві) було повернуто виконавчі документи, виконавче провадження № 63809479 завершене 31.12.2021 року на підставі п.2 ч.1 ст.37 ЗУ « Про виконавче провадження» (стягувачеві) було повернуто виконавчі документи. Повторно не звертались.

Згідно із ч. 2 ст.50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу, який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Згідно Постанови КЦС ВС від 12.10.2022 № 203/3435/21, наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 07 липня 2021 року у справі № 2-356/12 (провадження № 61-5972св19), від 03 листопада 2021 року у справі № 161/14034/20 (провадження № 61-1980св21), від 22 грудня 2021 року у справі № 645/6694/15 (провадження № 61-18160св19).

Оскільки Заявник не є боржником за будь-якими виконавчими провадженнями, тому, всі дані щодо нього мають бути виключені з Єдиного реєстру боржників. В той же час, наявність запису в реєстрі боржників порушує та обмежує його конституційні права.

Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Відповідно до ст. ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За змістом ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 цього Кодексу встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", обтяженням є заборона розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном, яка встановлена або законом, або актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або яка виникає на підставі договорів.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Згідно ч.1, 2 ст. 26 Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", записи до Державного реєстру прав на нерухоме майно (далі - державний реєстр прав) вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Частиною 2 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст.16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст.20 Цивільного кодексу України, право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Відповідно до ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 319 ЦК України, встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні.

Таким чином, виходячи із заявлених вимог скарги, системного аналізу положень чинного законодавства, суд дійшов висновку, що скарга підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 447-451 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Трускавецького міського відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) задоволити.

Припинити чинність арешту накладеного постановою від 19.10.2016 року № 51493574 про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, та вилучити з Державного реєстру прав на нерухоме майно запис про обтяження № 17060081.

Припинити чинність арешту накладеного постановою від 16.01.2018 року № 55498263 про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, та вилучити з Державного реєстру прав на нерухоме майно запис про обтяження № 24405612.

Припинити чинність арешту накладеного постановою від 31.12.2021 року № 63809479 про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, та вилучити з Державного реєстру прав на нерухоме майно запис про обтяження № 46043795.

Виключити з Єдиного реєстру боржників дані щодо ОСОБА_1 як боржника у виконавчому провадженні № 55498263 та № 63809479.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: В. І. Марчук