Справа № 522/1808/22
Провадження № 2/522/2932/22
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

04 серпня 2022 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Павлик І.А.,

за участю:

секретаря судового засідання - Сулими А.С.,

сторони в судове засідання не з`явилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Війської частини НОМЕР_2 та Об`єднаної житлової комісії військових частин НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, Центру військово-музичного мистецтва ВМС ЗС України, Центру військово-музичного мистецтва ВМС ЗС України, Телерадіостудії Міністерства оборони України «Бриз», Інформаційної агенції Міністерства оборони України про визнання незаконним, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

25.01.2022 позивач звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою до Війської частини НОМЕР_2 та Об`єднаної житлової комісії військових частин НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, Центру військово-музичного мистецтва ВМС ЗС України, Центру військово-музичного мистецтва ВМС ЗС України, Телерадіостудії Міністерства оборони України «Бриз», Інформаційної агенції Міністерства оборони України, у якому просить суд:

- визнати незаконним та скасувати рішення Об`єднаної житлової комісії військових частин НОМЕР_2, оформлене протоколом від 29.01.2021 № 1 в частині зняття ОСОБА_1 зі складом сім`ї 04 (чотири) особи з квартирного обліку військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов та перебувають на обліку у військовій частині НОМЕР_2;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 в особі її Об`єднаної житлової комісії поновити ОСОБА_1 зі складом сім`ї 04 (чотири) особи на квартирному обліку військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, для отримання житла за рахунок житлового фонду при військовій частині НОМЕР_2 в загальній черзі з 26.05.2000, в першочерговій черзі з 10.08.2017 та внести відповідні зміни в облікову справу ОСОБА_1

04.08.2022 до суду від позивача надійшла заява, у якій він просить суд здійснити розгляд справи у його відсутність.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, з огляду на неявку всіх учасників справи, не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі, з наступних підстав.

Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожний із процесуальних кодексів встановлює обмеження щодо кола питань, які можна вирішити у межах відповідних судових процедур. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (абзац перший частини першої статті 19 ЦПК України).

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів в будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, такий суб`єктний склад цього спору, у якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.

Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можна розглядати будь-які справи, у яких, зазвичай, хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення процесуальні закони не віднесли до юрисдикції інших судів.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: у спорах фізичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; у спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби (п.п. 1 і 2 ч. ст. 19 Кодексу КАС України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 КАС України адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України публічно-правовий спір - це, зокрема, спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Положеннями п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України унормовано, що суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Отже, до справ адміністративної юрисдикції процесуальний закон відніс публічно-правові спори, ознакою яких є не лише особливий суб`єктний склад, але і їх виникнення з приводу виконання чи невиконання суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій, крім спорів, для яких закон установив інший порядок судового вирішення. Ці функції суб`єкт повинен виконувати саме у тих правовідносинах, в яких виник спір.

Для вирішення питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і цивільних справ недостатньо застосування виключно формального критерію - визначення складу учасників справи. Визначальною ознакою для правильного вирішення спору є характер правовідносин, з яких виник спір.

Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин. Тоді як приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення, як правило, майнового приватного права чи інтересу.

Судом встановлено, що позивач звернувся із позовом у якому просить суд:

- визнати незаконним та скасувати рішення Об`єднаної житлової комісії військових частин НОМЕР_2, оформлене протоколом від 29.01.2021 № 1 в частині зняття ОСОБА_1 зі складом сім`ї 04 (чотири) особи з квартирного обліку військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов та перебувають на обліку у військовій частині НОМЕР_2;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 в особі її Об`єднаної житлової комісії поновити ОСОБА_1 зі складом сім`ї 04 (чотири) особи на квартирному обліку військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, для отримання житла за рахунок житлового фонду при військовій частині НОМЕР_2 в загальній черзі з 26.05.2000, в першочерговій черзі з 10.08.2017 та внести відповідні зміни в облікову справу ОСОБА_1 .

Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 1-2 2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно абз. 1 п. 1 ст. 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України

Положеннями абз. 3 п. 1 ст. 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" встановлюється, що військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової військової служби) та члени їх сімей, які проживають разом з ними, забезпечуються службовими жилими приміщеннями, що повинні відповідати вимогам житлового законодавства.

Згідно з п. 1.3 затвердженої Наказом № 737 Інструкції забезпечення жилими приміщеннями здійснюється шляхом: надання службових жилих приміщень військовослужбовцям; надання для постійного проживання один раз протягом усього часу проходження військової служби жилого приміщення новозбудованого, виключеного з числа службового, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб військовослужбовцям та особам, звільненим з військової служби, які перебувають на квартирному обліку за останнім місцем проходження військової служби; надання за згодою військовослужбовця кредиту або грошової компенсації за належне йому для отримання жиле приміщення; участі військовослужбовців та членів їх сімей у державних цільових програмах забезпечення громадян доступним житлом відповідно до законодавства (за їх бажанням); надання жилої площі у гуртожитках курсантам і військовослужбовцям та працівникам ЗС України; надання місць у спеціально пристосованих казармах у розташуванні військової частини військовослужбовцям, які проходять військову службу за контрактом і не перебувають у шлюбі; оренди жилого приміщення військовослужбовцям офіцерського складу.

Відповідно до п. 1.6 затвердженої Наказом № 737 Інструкції з метою дотримання вимог чинного законодавства під час ведення обліку військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов, розподілу жилої площі, призначеної для постійного проживання, участі в розподілі службового жилого приміщення та контролю за використанням жилого приміщення в органах військового управління, військових частинах, військових навчальних закладах, установах та організаціях, гарнізонах створюються житлові комісії.

Положеннями абз. 16 п. 2.5 затвердженої Наказом № 737 Інструкції встановлюється, що військовослужбовці зараховуються на квартирний облік згідно з рішенням житлової комісії військової частини, яке оформлюється у формі протоколу засідання житлової комісії, який підписується представником житлової комісії і затверджується командиром військової частини. Підпис командира завіряється гербовою печаткою військової частини.

Згідно з п. 7 Розділу ІІ Інструкції, затвердженої Наказом № 380 житлова комісія військової частини (об`єднана житлова комісія) має право приймати рішення щодо: взяття військовослужбовців та членів їх сімей на облік і зняття з обліку військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення службовими жилими приміщеннями (службовою жилою площею); взяття військовослужбовців та членів їх сімей на облік і зняття з обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання; надання військовослужбовцям та членам їх сімей службових жилих приміщень (службової житлової площі), жилих приміщень для постійного проживання або виплату грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення; зміни дати зарахування (перебування) на обліку військовослужбовців та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов, шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання; внесення змін до облікових справ військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання; перегляду раніше прийнятих рішень цією житловою комісією або в порядку правонаступництва.

Відповідно до абз. 1 п. 8 Розділу ІІ Інструкції, затвердженої Наказом № 380 рішення житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії) оформлюється протоколом, підписується членами комісії, які були присутні на засіданні житлової комісії, та протягом двадцяти робочих днів затверджується командиром військової частини та оголошується в наказі.

Отже, у спірних правовідносинах, як за Інструкцією, затвердженою Наказом № 737, так і за Інструкцією, затвердженою Наказом № 380, відповідач наділений повноваженнями приймати рішення, що впливають на можливість реалізації позивачем соціальних гарантій забезпечення жилими приміщеннями в силу його особливого статусу, визначеного Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", тобто внаслідок проходження ним публічної служби, різновидом якої є служба військова.

Публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування (пункт 17 частини першої статті 4 КАС України у чинній редакції). За змістом пункту 15 частини першої статті 3 КАС України у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року, військова служба теж була віднесена до служби публічної.

Відповідно ч. 1 ст. 2 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Отже, військова служба є різновидом служби публічної. Тому спори з приводу проходження військової служби, зокрема з приводу соціального захисту військовослужбовців (включно зі спорами з військовими частинами щодо реалізації гарантій забезпечення військовослужбовців житловими приміщеннями), належать до юрисдикції адміністративних судів.

Аналогічні правові висновки викладені в постанові Верховного Суду від 08.06.2022 у справі № 326/643/21.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після відкриття провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

У відповідності з ч. 2 ст. 255 ЦПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі та повернення позивачу сплаченого ним судового збору у сумі 992,40 грн.

Керуючись ст.ст. 255, 258, 260, 261, 353, 354 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі № 522/1808/22 за позовом ОСОБА_1 до Війської частини НОМЕР_2 та Об`єднаної житлової комісії військових частин НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, Центру військово-музичного мистецтва ВМС ЗС України, Центру військово-музичного мистецтва ВМС ЗС України, Телерадіостудії Міністерства оборони України «Бриз», Інформаційної агенції Міністерства оборони України про визнання незаконним, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії закрити.

Зобов`язати Управління Державної казначейської служби України в м. Одесі () повернути ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНКОПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) з державного бюджету України сплачений ним судовий збір у сумі 992,40 грн згідно з квитанцією від 17.01.2022 № 0.0..1.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею та протягом п`ятнадцяти днів з дня складення її повного тексту може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду.

Суддя І.А. Павлик

Повний текст ухвали складено та підписано 08.08.2022.