Справа № 939/2722/21
РІШЕННЯ

Іменем України

23 лютого 2022 рокуБородянський районний суд

Київської області в складі: головуючої судді - Герасименко М.М.

за участю секретаря - Рассказової М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Бородянка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Державний будівельний комбінат Управління справами Апарату Верховної Ради України» про стягнення компенсації заборгованості середнього заробітку за час затримки заробітної плати,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 01 червня 2012 року по 03 червня 2019 року перебувала в трудових відносинах з Державним підприємством «Державний будівельний комбінат Управління справами Апарату Верховної Ради України». В день звільнення відповідач не виплатив їй нараховану заробітну плату за період з 01 травня по 03 червня 2019 року в сумі 11 691,70 грн. Також не виплатив їй компенсацію за невикористану відпустку за 84 календарні дні у розмірі 38 287,79 грн. Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 04 березня 2020 року з відповідача на користь позивачки стягнуто заборгованість по заробітній платі та середній заробіток за період затримки розрахунку при звільненні. Однак фактичний розрахунок відповідача перед позивачем здійснено після ухвалення вказаного рішення, а саме 24 липня 2020 року. Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. З огляду на викладене, позивачка вважає, що відповідач повинен виплатити їй середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, тобто з 04 червня 2019 року по 24 липня 2020 року (дата фактичного розрахунку по заробітній платі) у розмірі 260 136 грн (19871,42 грн /фактична заробітна плата за останні два місяці роботи/ : 22 /кількість фактично відпрацьованих робочих днів за два останні місяці роботи/ = 903,25 грн /середньоденна заробітна плата/ х 288 /робочі дні за період з 04 червня 2019 року по 24 липня 2020 року/ = 260136 грн). Враховуючи, що рішенням Бородянського районного суду Київської області від 04 березня 2020 року з відповідача на користь позивачки стягнуто середній заробіток за період затримки розрахунку при звільненні у розмірі 148 133 грн, а фактичний розрахунок відповідача перед позивачем здійснено лише 24 липня 2020 року, просила стягнути з Державного підприємства «Державний будівельний комбінат Управління справами Апарату Верховної Ради України» середній заробіток за період затримки розрахунку в сумі 112 003 грн.

Ухвалою суду від 13 грудня 2021 року відкрито провадження у даній справі та ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, призначено справу до судового розгляду на 18 січня 2022 року.

У зв`язку із неявкою відповідача у судове засідання 18 січня 2022 року, слухання справи було відкладено на 01 лютого 2022 року.

01 лютого 2022 року судове засідання не відбулося у зв`язку із перебуванням головуючого судді на лікарняному. Судове засідання призначено на 23 лютого 2022 року.

02 лютого 2022 року від відповідача надійшла заява, згідно якої відповідач заперечує проти позовних вимог, зазначаючи, що з 11 жовтня 2019 року Печерським ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) у рамках зведеного виконавчого провадження № 60548518 здійснюється примусове виконання судових рішень та рішень інших органів державної влади щодо стягнення з ДП «Державний будівельний комбінат Управління справами Апарату Верховної Ради України» заборгованості. 11 жовтня 2019 року, з метою забезпечення виконання судових рішень та рішень органів державної влади, державною виконавчою службою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках підприємства. З метою забезпечення можливості виплати працівникам підприємства заробітної плати, підприємство неодноразово зверталося до державної виконавчої служби, проте останьою не встановлено підстав для зняття арешту з грошових коштів. Також відповідач зауважив, що 04 березня 2020 року Бородянський районний суд Київської області ухвалив рішення у справі № 939/2842/19 за позовом позивача до відповідача про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку та компенсації заборгованості середнього заробітку за час затримки заробітної плати, яким повністю задовольнив позовні вимоги позивачки. 30 листопада 2020 року старший державний виконавець Печерського районного відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) виніс постанову про закінчення виконавчого провадження № 63155486 на підставі повного виконання виконавчого листа № 939/2842/19, виданого Бородянським районним судом Київської області. Отже, підприємство за даними державної виконавчої служби виплатило позивачці усі кошти належні останній. Відповідач вважає, що вина підприємства у невиплаті належних звільненому працівникові сум у строки, визначені ст. 116 КЗпП України, відсутня, а тому просить відмовити у задоволенні позову.

Позивачка у судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі та просила його задовольнити, з підстав зазначених у позові.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Судом встановлено, що 01 червня 2012 року позивачка прийнята на посаду бухгалтера 2-ї категорії відділу бухгалтерського обліку та аудиту, наказом № 107 від 30 травня 2019 року позивачка звільнена із займаної посади з 03 червня 2019 року за власним бажанням, що підтверджується копіями витягу з наказу № 169 по Державному підприємству «Державний будівельний комбінат Управління справами Апарату Верховної Ради України» від 01 червня 2012 року, витягу з наказу № 107 від 30 травня 2019 року, трудової книжки (а.с.5, 6, 9-10).

Станом на 28 лютого 2020 року борг по заробітній платі позивачки становив: травень 2019 - 11343,94 грн., червень 2019 - 38635,55 грн., що підтверджується довідкою ДП «Державний будівельний комбінат Управління справами Апарату Верховної Ради України» № 75-03/20 від 02 березня 2020 року (а.с. 12).

Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 04 березня 2020 року з відповідача на користь позивачки стягнуто заборгованість по заробітній платі у розмірі 49 979,49 грн та середній заробіток за період затримки розрахунку при звільненні в сумі 148 133 грн (а.с. 14).

29 липня 2020 року старшим державним виконавцем Печерського районного відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Левіцьким Т.К. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 61784068 про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості з виплати заробітної плати у розмірі 49 979, 49 грн. (а.с. 92) У вказаній постанові зазначено, що борг у розмірі 49 979, 49 грн перераховано державним виконавцем на реквізити позивачки 23 липня 2020 року.

З довідки ДП «Державний будівельний комбінат Управління справами Апарату Верховної Ради України» № 200-05/21 від 19 травня 2021 року також вбачається, що борг з виплати заробітної плати на користь ОСОБА_1 сплачено повністю 23 липня 2020 року (а.с. 11).

Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Пленум Верховного Суду України в п. 20 Постанови № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24.12.1999 року роз`яснив, що суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком.

Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08 лютого 1995 року (далі -Порядок), нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Згідно з абзацом першим пункту 8 розділу IV Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Середньоденна (середньогодинна) заробітна визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів за цей період.

З огляду на викладене при обчисленні розміру середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку слід використовувати формулу, за якою обрахуванню підлягає період затримки за робочі дні виходячи із середньоденного заробітку, обчисленого відповідно до положень Порядку.

Аналогічні правові висновки містяться в постановах Верховного Суду України від 21 січня 2015 року у справі № 6-195цс14 та від 01 березня 2017 року у справі № 635/2084/16-ц.

У період часу з 04 червня 2019 року по 23 липня 2020 року (день фактичного розрахунку) кількість робочих днів становить 285 днів.

Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 04 березня 2020 року з відповідача на користь позивачки стягнуто середній заробіток за період затримки розрахунку при звільненні за 164 дні в сумі 148 133 грн (а.с. 14).

Як встановлено вказаним рішенням, середньоденна заробітна плата позивачки за останні два місяці, в яких позивачка фактично працювала, складала 903,25 грн. Тому за період часу з 04 червня 2019 року по 23 липня 2020 року сума середнього заробітку за весь період затримки розрахунку складає 257 426,25 грн. (903,25 грн.*285 днів=257 426,25 грн).

Враховуючи, що рішенням Бородянського районного суду Київської області від 04 березня 2020 року з відповідача на користь позивачки стягнуто середній заробіток за період затримки розрахунку при звільненні за 164 дні в сумі 148 133 грн, а фактичний розрахунок з виплати заробітної плати здійснено 23 липня 2020 року, з відповідача підлягає стягненню середній заробіток за період затримки розрахунку при звільненні за 121 день у розмірі 109 293, 25 грн (257 426, 25 грн /сума середнього заробітку за весь період затримки розрахунку, а саме з 04 червня 2019 року по 23 липня 2020 року, у якому кількість робочих днів становить 285 днів/ - 148 133 грн /сума середнього заробітку за період затримки розрахунку стягнута за 164 дні за рішенням суду від 04 березня 2020 року/ = 109 293, 25 грн).

Отже, з огляду на викладене, суд вважає за необхідне задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 , стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за період затримки розрахунку при звільненні в сумі 109 293, 25 грн.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов ОСОБА_1 задоволено частково, то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування витрат по сплаті судового збору 1092,93 грн, виходячи з розрахунку: 109 293, 25 грн (розмір задоволених позовних вимог) * 1120,03 грн (сума сплаченого судового збору) / 112 003 грн (розмір заявлених позовних вимог).

Керуючись ст. 116, 117 КЗпП України, ст. 10, 12, 13, 141, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Державного підприємства «Державний будівельний комбінат Управління справами Апарату Верховної Ради України» про стягнення компенсації заборгованості середнього заробітку за час затримки заробітної плати задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Державний будівельний комбінат Управління справами Апарату Верховної Ради України» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за період затримки розрахунку при звільненні в сумі 109 293 (сто дев`ять тисяч двісті дев`яносто три) гривні 25 копійок.

Стягнути з Державного підприємства «Державний будівельний комбінат Управління справами Апарату Верховної Ради України» на користь ОСОБА_1 витрати на судовий збір у розмірі 1092 (одна тисяча дев`яносто дві) гривні 93 копійки.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення суду складено 13 липня 2022 року.

СуддяМ.Герасименко