Номер провадження: 22-ц/813/6332/22
Головуючий у першій інстанції Чернявська Л.М.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.11.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Таварткіладзе О.М.,

суддів: Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.,

за участю секретаря судового засідання: Зеніної М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 грудня 2021 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ОТП Банк», за участю третьої особи: Товариства з обмеженою відповідальністю «Укртехнопроект» про визнання договору іпотеки недійсним та визнання дій протиправними, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до АТ «ОТП Банк», в якому просив суд визнати недійсним Договір іпотеки (майнова порука) № РСМ-500/007/2005, укладений 07 червня 2005 року між Акціонерним комерційним банком «Райффайзенбанк Україна» та ОСОБА_1 та просив визнати дії ЗАТ «ОТП Банк» протиправними стосовно майна фізичної особи.

Позов мотивований тим, що 06 червня 2005 року між ТОВ «Укртехнопроект» та Акціонерним комерційним банком «Райффайзенбанк Україна» укладено кредитний договір № СМ-500/007/2005.

07 червня 2005 року між Акціонерним комерційним банком «Райффайзенбанк Україна» та ОСОБА_1 , який є майновим поручителем ТОВ «Укртехнопроект», укладено Договір іпотеки (майнова порука) № РСМ-500/007/2005.

15 березня 2007 року листом повідомлено ОСОБА_1 про те, що з 8-го грудня 2006 року Філія Акціонерного комерційного банку «Райффайзенбанк Україна» в м. Одесі змінила назву на філію Закритого акціонерного товариства «ОТП Банк» в м. Одеса. Також повідомлено, що ОТП Банк є повним правонаступником за всіма зобов`язаннями Райффайзенбанк України.

За таких підстав, на думку позивача, умови іпотечного договору підлягають зміні та відповідній державній реєстрації, а саме заміни сторони Іпотекодержателя АКБ «Райффайзенбанк Україна» на ЗАТ «ОТП Банк», із зміною відповідних реквізитів.

Крім того, основне боргове зобов`язання на момент укладання договору іпотеки становить 300 000 доларів США, що за курсом НБУ станом на день укладання договору іпотеки 07 червня 2005 року в еквіваленті становить 1 516 500, 00 гривень. В той час загальна вартість майна, що є предметом іпотеки складає 7 134 338 гривень 01 копійка. У зв`язку з чим договір іпотеки, укладений з фізичною особою ОСОБА_1 є несправедливим, оскільки вартість майна, що є предметом іпотеки становить значно більший розмір основного зобов`язання ТОВ «Укртехнопроект», майновим поручителем якого є ОСОБА_1 .

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 19 травня 2021 року до участі у справі залучено третю особу - ТОВ «Укртехнопроект».

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 16 грудня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 грудня 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Будучи в розумінні ст. ст. 128, 130 ЦПК України належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, сторони в судове засідання, призначене на 22.11.2022 року на 14.30 годину не з`явилися.

Відповідно до статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Розгляд апеляційним судом справи у відсутності належним чином повідомлених сторін, які не виявили ініціативи взяти участь при розгляді апеляційної скарги безпосередньо або через представників в тому числі і в режимі відеоконференції, не є порушенням прав сторін щодо забезпечення участі в судовому засіданні і доступі до правосуддя. Схожі за змістом висновки викладені у постанові Верховного Суду у справі № 361/8331/18.

За таких обставин, колегія суддів не знаходить підстав для відкладення розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наведених у цій постанові підстав.

Відповідно до ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з недоведеності тих обставин, на які позивач посилався в обґрунтування заявлених вимог.

Колегія суддів погоджується з такими висновками районного суду.

Судом встановлено, з матеріалів справи вбачається, що:

- 06 червня 2005 року між Акціонерним комерційним банком «Райффайзенбанк Україна» та ТОВ «Укртехнопроект» в особі директора Григорчука В.Б. був укладений кредитний договір №СМ-500/007/2005 про надання кредиту у розмірі 300 000 доларів США розвиток бізнесу 2-ма траншами по 150 000 доларів США кожний.

Згідно п. 3.1 кредитного договору №СМ-500/007/2005 в якості забезпечення всіх своїх зобов`язань за цим договором Позичальник керуючись положеннями чинного законодавства України, в тому числі але не виключно положеннями ст. 5 Закону України «Про іпотеку» цим передає чи зобов`язується забезпечити передачу Майновим поручителем в іпотеку Банку нерухоме майно, яке є власністю Позичальника та/чи Майнового поручителя відповідно до свідоцтва про право власності на нежитлові будівлі від 05.01.2005 року, яке видано виконавчим комітетом Одеської міської ради на підставі розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради за № 4576 від 17.12.2004 року та зареєстрованого Одеським МБТІ та РОН 12.01.2005 року за реєстраційним номером 9529512, номер запису: 1122 в книзі 40 неж-137 номер Витягу 6193020 (а.с. 85-93; 110-113);

- додатковими угодами до кредитного договору, розмір кредиту збільшений до 400 000 доларів

США (а.с. 81-82);

- 06 червня 2005 року між Акціонерним комерційним банком «Райффайзенбанк Україна» та ОСОБА_1 укладений договір поруки, відповідно до якого громадянин ОСОБА_1 зобов`язався відповідати за повне та своєчасне виконання боржником ТОВ «Укртехнопроект» зобов`язань за кредитним договором №СМ-500/007/2005, укладеним 06 червня 2005 року між Акціонерним комерційним банком «Райффайзенбанк Україна» та ТОВ «Укртехнопроект» в особі директора Григорчука В.Б. (а. с. 114-115);

- 07 червня 2005 року між Акціонерним комерційним банком «Райффайзенбанк Україна» та ОСОБА_1 укладено Договір іпотеки (майнова порука) № РСМ-500/007/2005 на забезпечення виконання Основного зобов`язання за Кредитним договором №СМ-500/007/2005 укладеного сторонами 06 червня 2005 року.

Пунктом 2.1.1 Договору іпотеки (майнова порука) № РСМ-500/007/2005 визначено, що Боржник зобов`язаний повністю повернути Іпотекодержателю суму отриманого кредиту не пізніше 06 червня 2010 року відповідно до умов, встановлених п. п. 1.5.-1.6. кредитного договору, чи в інший строк встановлений в Кредитному договорі. Сума кредиту може скласти 300 000 (триста тисяч) доларів США.

Відповідно до п. 3.1 Договору іпотеки (майнова порука) № РСМ-500/007/2005, предметом іпотеки за цим Договором є нежилі будівлі, що знаходяться в АДРЕСА_1 , та складаються з нежилих будівель: літ. «А,А2,АЗ» - адміністративно- складські. літ. «Ж» - майстерня-склад, літ. «Ц» - склад, загальною площею 2712,9 кв.м.. «І» - мостіння, № 3,4 - огорожа, (надалі майно) та належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на нежилі будівлі, виданого Виконавчим комітетом Одеської міської ради 05.01.2005 року (бланк серії ЯЯЯ № 132601), зареєстрованого в Комунальному підприємстві «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» у книзі 40 неж. На стор. 137, номер запису 1122; реєстраційний № 9529512. Загальна вартість вказаних нежилих будівель згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно складає 7 134 338 (сім мільйонів сто тридцять чотири тисячі триста тридцять вісім) гривень 01 коп.

Вищевказані нежилі будівлі розташовані на земельній ділянці, площею 4123,2 кв.м., яка знаходиться у користуванні Іпотекодавця згідно договору на дольову участь у землекористуванні, укладеного між Одеською міською радою та Іпотекодавцем 14.06.2004 року, зареєстрованого у Книзі записів договорів на дольову участь у землекористуванні 14.06.2004 року за № 1397.

Згідно п. 3.2 Договору іпотеки (майнова порука) № РСМ-500/007/2005, Іпотека за цим договором і на частину об`єкта Майна, яка не може бути виділеною в натурі і була приєднана до предмета іпотеки після укладання цього іпотечного договору без реєстрації права власності на неї як на окремий об`єкт нерухомості, а також поширюється на земельну ділянку, на якій розташована вказана нерухомість і яка необхідна для використання цієї нерухомості за цільовим призначенням (за ст. 377 ЦК України). Після звернення стягнення на предмет іпотеки Іпотекодержатель набуває права та обов`язки Іпотекодавця за правочином, яким встановлено умови оренди (а. с. 9-14);

- додатковою угодою до договору іпотеки від 04.11.2005 року між іпотекодержателем АКБ «Райффайзенбанк Україна» та іпотекодавцем ОСОБА_1 підтверджено збільшення розміру боргового зобов`язання ТОВ «Укртехнопроект» перед АКБ «Райффайзенбанк Україна» за кредитним договором № СМ-500/007/2005 до 400 000 доларів США (а.с. 83).

Крім основного зобов`язання за кредитним договором № СМ-500/007/2005 від 06.06.2005 року та укладених на його забезпечення договорів поруки та іпотеки, між АКБ «Райффайзенбанк Україна» та ТОВ «Укртехнопроект» в особі директора Григорчука В.Б. також були укладені Договір про надання овердрафту № OD -500/008/2005 від 15.08.2005 року про надання овердрафту в межах ліміту Овердрафту, що не перевищує 20 000 грн.; Договір про надання овердрафту № OD - SWE500/035/2006 від 03.11.2006 року про надання овердрафту в межах ліміту Овердрафту, що не перевищує 80 000 грн., який забезпечений договором поруки № OD - SWE500/035/2006 від 03.11.2006 року між АКБ «Райффайзенбанк Україна» та громадянином України ОСОБА_1 (а. с. 68-79; 100-102; 103-109);

- 15.03.2007 року листом Ref. 500-10-2/8/2 ОСОБА_1 повідомлено про те, що з 8-го грудня 2006 року Філія Акціонерного комерційного банку «Райффайзенбанк Україна» в м. Одесі змінила назву на філію Закритого акціонерного товариства «ОТП Банк» в м. Одесі. Також повідомлено, що ОТП Банк є повним правонаступником за всіма зобов`язаннями Райффайзенбанк Україна (а.с. 15).

Колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Статті 15 та 16 ЦК України передбачають право на захист цивільних прав та інтересів та захист цивільних прав та інтересів судом.

Право обрання конкретного способу захисту прав належить позивачу.

Позивачем заявлені вимоги про:

- визнання дій АТ «ОТП Банк» щодо майна позивача, які пов`язані із заміною іпотекодержателя, яким первісно було АКБ «Райффайзенбанк Україна» і не наданням офіційної інформації з документальним підтвердженням підстави переходу прав іпотекодержателя - протиправними, з метою необхідності внесення зміни;

- визнання іпотечного договору недійсним, як такого, що містить несправедливі умови.

Відповідно до ст. 575 ЦК України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Правила про іпотеку землі та інші окремі види застав встановлюються законом.

Згідно ст.3 Закону України «Про іпотеку» (далі - Закон), іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом. Взаємні права і обов`язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону.

Згідно ст. 7 Закону, за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. Якщо вимога за основним зобов`язанням підлягає виконанню у грошовій формі, розмір цієї вимоги визначається на підставі іпотечного договору або договору, що обумовлює основне зобов`язання, у чітко встановленій сумі чи шляхом надання критеріїв, які дозволяють встановити розмір цієї вимоги на конкретний час протягом строку дії основного зобов`язання.

Згідно ст. 24 Закону, відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов`язанням. Якщо не буде доведено інше, відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов`язанням. Іпотекодержатель зобов`язаний письмово у п`ятиденний строк повідомити боржника про відступлення прав за іпотечним договором і права вимоги за основним зобов`язанням.

Встановивши належним чином обставини справи, врахувавши вимоги законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд першої інстанції вірно зазначив, що норми чинного законодавства не передбачають необхідності зміни умов чи реквізитів іпотечного договору у разі відступлення прав вимоги за іпотечним договором.

При цьому суд також вірно врахував, що позивачем не доведено, як порушення його прав самим фактом переходу права іпотекодержателя до АТ «ОТП Банк» за іпотечним договором укладеним між АКБ «Райффайзенбанк Україна» та ОСОБА_1 , так і протиправність не внесення у зв`язку з набуттям права іпотекодержателя відповідних змін до умов чи реквізитів іпотечного договору.

Крім того, позивачем заявлено про визнання недійсним іпотечного договору через несправедливість його умов в частині забезпечення зобов`язання ТОВ «Укртехнопроект» перед АТ «ОТП Банк» у розмірі 300 000 доларів США (на день укладання договору іпотеки 07 червня 2005 року - 1 516 500, 00 гривень), майном, яке є предметом іпотеки і вартість якого становить 7 134 338 гривень 01 копійка, тобто вартість предмета іпотеки значно перевищує розмір основного зобов`язання.

Підстави недійсності договорів закріплені у ст. 215 ЦК України, згідно з якою, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до частин першої - третьої, п`ятою та шостою статті 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Як вбачається, з встановлених у справі обставин, позивач передав належне йому на праві приватної власності нерухоме майно в іпотеку для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором від 07.06.2005 року між Банком та ТОВ «Укртехнопроект» у розмірі 300 000 доларів США, що становило - 1 516 500, 00 гривень.

При цьому згідно з п. 4.4 договору іпотеки від 07.06.2005 року вартість предмета іпотеки визначається за згодою між Іпотекодавцем та Іпотекодержателем та становить 7 134 338 грн. 01 коп., що за курсом на 25.05.2005 року становить 1 412 740,20 доларів США. На вимогу Іпотекодержателя Іпотекодавець зобов`язаний за власний рахунок (чи за рахунок третьої особи) провести незалежну оцінку нерухомого майна, що надається в Іпотеку за цим Договором, згідно з вимогами законодавства та надати Іпотекодержателю оригінал чи нотаріально засвідчену копію звіту про оцінку Предмету Іпотеки та документів, що підтверджують повноваження оцінювача. Іпотекодержатель залишає за собою право самостійно замовити проведення незалежної оцінки Предмету іпотеки. Іпотекодавець зобов`язаний посприяти доступу Іпотекодержателя і незалежного оцінювача до Предмета Іпотеки для проведення його оцінки.

Тобто ціна предмету іпотеки кредитного договору була визначена за згодою сторін станом 25.05.2005 року і по суті не є остаточною і такою, що не може бути змінена в залежності від результатів незалежної оцінки предмету іпотеки.

Умови договору кваліфікуються як несправедливі, якщо вони, по-перше, порушують принцип добросовісності, по-друге, призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін, по-третє, завдають шкоди споживачеві. Такого висновку дійшов Верховний Суд, аналізуючи положення п.6 ч.1 ст.3 і ч.3 ст.509 Цивільного кодексу та норми ст.18 закону №1023-XII «Про захист прав споживачів» від 12.05.91 року щодо несправедливих умов договору у постанові від 08.06.2016 (справа № 6-330цс16).

Так, визначення відповідного поняття закріплено в частині другій зазначеної статті. Зокрема, умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу.

Згідно з ч.3 ст.18 закону №1023-XII несправедливими є також умови договору про:

1) виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця, виконавця, виробника або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем, виконавцем, виробником договірних зобов`язань, включаючи умови про взаємозалік, зобов`язання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця, виконавця, виробника;

2) встановлення жорстких обов`язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця (пп.2, 3);

3) надання можливості продавцю, виконавцю, виробнику не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі його відмови укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця, виконавця, виробника у зв`язку з розірванням або невиконанням ним договору (п.4).

Будь-яких належних доказів про проведену оцінку предмету іпотеки з визначенням ринкової вартості предмету іпотеки, яка дійсно б свідчила про істотний дисбаланс між вартістю предмету іпотеки, яким забезпечено виконання зобов`язання за кредитним договором та розміром кредиту - 300 000 доларів США (в подальшому було збільшено до 400 000 доларів США), а також про ігнорування іпотекодержателем актуальної ринкової вартості предмета іпотеки та/або маніпулювання зазначеною у договорі вартістю предмета іпотеки на шкоду інтересам іпотекодавця, матеріали справи не містять.

У справі, яка переглядається, встановивши, що позивач не надав доказів про несправедливість умов іпотечного договору в частині того, що вартість предмета іпотеки значно перевищує розмір основного зобов`язання, суд першої інстанції набув обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для визнання цього договору недійсним.

Доданий до апеляційної скарги висновок експерта ОНДІСЕ № 21-4547 від 22.11.2021 року складений за заявою ОСОБА_1 в порядку ст. 106 ЦПК України, не може бути взятим до уваги, оскільки його висновок не спростовує висновок районного суду.

Крім того, ОСОБА_1 будучи повідомленим про розгляд справи в районному суді на 16.12.2021 року на 09-00 г. подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та за відсутності його представника, не повідомивши при цьому суд про існування висновку експерта ОНДІСЕ № 21-4547 від 22.11.2021 року та не заявивши клопотання про залучення даного висновку експерта до матеріалів справи (а.с. 135).

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є неспроможними, оскільки висновок районного суду не спростовують і фактично зведені лише до незгоди з висновком райсуду без наведення будь-яких обставин, які б ставили під сумнів набутий судом висновок або свідчили б про невірну оцінку судом доказів, які надані сторонами та невірне застосування законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

У Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, серед іншого (пункти 32-41), звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; для цього потрібно логічно структурувати рішення і викласти його в чіткому стилі, доступному для кожного; судові рішення повинні, у принципі, бути обґрунтованим; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на аргументи сторін та доречні доводи, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Зазначений Висновок також звертає увагу на те, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Так, у справі «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89) ЄСПЛ наголосив на тому, що згідно статті 6 Конвенції рішення судів достатнім чином містять мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (рішення у справі «Hirvisaari v. Finland», заява № 49684/99; від 27 вересня 2001 р., пункт 30). Разом з тим, у рішенні звертається увага, що статтю 6 параграф 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення, може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи (рішення у справі «Ruiz Torija v. Spain», заява серія A № 303-A; від 9 грудня 1994 р.; пункт 29).

Отже, у рішеннях ЄСПЛ склалась стала практика, відповідно до якої рішення національних судів мають бути обґрунтованими, зрозумілими для учасників справ та чітко структурованими; у судових рішеннях має бути проведена правова оцінка доводів сторін, однак, це не означає, що суди мають давати оцінку кожному аргументу та детальну відповідь на нього. Тобто мотивованість рішення залежить від особливостей кожної справи, судової інстанції, яка постановляє рішення, та інших обставин, що характеризують індивідуальні особливості справи.

Враховуючи наведене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 грудня 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений: 19.12.2022 року.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: А.П. Заїкін

С.О. Погорєлова