Провадження №: 2/755/2802/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" вересня 2022 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

Головуючого судді - САВЛУК Т.В.,

при секретарі Бурячек О. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - адвокат Решнюк А.В.,

представник відповідача - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва, в залі суду, в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району в місті Києві» про зобов`язання укласти договір найму житлового приміщення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , звертаючись до суду пред`явила позов до Комунального підприємства « Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району в місті Києві» з вимогами: «Зобов`язати Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» укласти з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку зі смертю наймача ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , Договір найму житлового приміщення (кімнати №8) загальною площею 13,5 кв.м в трикімнатній квартирі АДРЕСА_1 », що є предметом позову.

16 лютого 2022 року Дніпровським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району в місті Києві» про зобов`язання укласти договір найму житлового приміщення, та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження до підготовчого судового засідання.

Положеннями ст.174 Цивільного процесуального кодексу України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

14 червня 2022 року на адресу суду надійшов відзив на позов від Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва», за змістом відзиву представник відповідача - Мацієвська О.П. висловила свою позиції щодо підстав для відмови у задоволенні позову, мотивуючи свою позицію посилалась на наступне, що квартира АДРЕСА_1 не приватизована, належить до комунальної власності територіальної громади м. Києва. Згідно по поверхового плану квартири всі кімнати ізольовані: кімната № 6 житловою площею 19,00 кв.м, кімната № 7 житловою площею 18,20 кв.м, кімната № 8 - житловою площею 13,5 кв.м.

16 серпня 2021 року в.о. директора Комунального підприємства « Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району в місті Києві» Сергієм Вітковським винесено розпорядження «Про зміну договору найму житлового приміщення», на виконання рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 13 травня 2021 року, яке ухвалене межах розгляду цивільної справи №755/5983/21, переведено особовий рахунок на діві кімнати житловою площею 37,20 кв.м в комунальній трикімнатній квартирі АДРЕСА_1 , на ім`я ОСОБА_1 та укладено з нею договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій на дві кімнати житловою площею 37,20 кв.м в комунальній трикімнатній квартирі АДРЕСА_1 .

Власником особового рахунку № НОМЕР_1 (кімната № НОМЕР_2 , житлова площа -15,5 кв.м) є ОСОБА_2 (дідусь позивача), який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , а знятий ОСОБА_1 з реєстраційного обліку тільки 02 березня 2021 року, заборгованість по зазначеному особовому рахунку складає 25653,62 гривні. На думку представника, наявність родинних відносин між позивачем та ОСОБА_2 не є підставою для визнання позивача членом сім`ї покійного дідуся. Також, позивач ОСОБА_1 вже зверталась з аналогічним позовом до суду про визнання її наймачем трикімнатної квартири АДРЕСА_1 , за результатами розгляду цього позову судом ухвалено рішення про часткове задоволення позовних вимог та визнано позивача наймачем лише двох кімнат в цій квартирі - №№6,7 , загальною житловою площею 37,20 кв.м, в частині вимог відносно визнання позивача наймачем кімнати №8 - ухвалено рішення про відмову в задоволенні позову.

18 липня 2022 року Дніпровським районним судом міста Києва постановлено ухвалу про закінчення підготовчого провадження та призначено до судового розгляду по суті.

Позивач та представник позивача - адвокат Решнюк А.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, додатково пояснили, з 1989 року фактично з моменту народження позивач зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , є донькою відповідального квартиронаймача ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після смерті ОСОБА_3 позивач звернулась до відповідача із заявою про укладення з нею договору найму житлового приміщення на вказану квартиру, однак відповідачем заяву не розглянуто у встановленому законом порядку, тому позивач звернулась з позовом до суду. 13 травня 2021 року Дніпровським районним судом міста Києва ухвалено рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району в місті Києві про укладання договору найму житлового приміщення, зобов`язано Комунальне підприємство « Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району в місті Києві» укласти з ОСОБА_1 Договір найму житлового приміщення (кімнати №6, №7) загальною площею 37,2 кв.м у комунальній квартирі АДРЕСА_1 , рішення суду набрало законної сили, сторонами цивільного процесу не оскаржувалось та виконано відповідачем в добровільному порядку. Однак, кімната № 8 житловою площею 13,5 кв.м, в цій же квартирі, була свого часу надана у користування ОСОБА_2 , дідусю позивача, на підставі ордера № 123968 від 02.04.1964 року, на сім`ю з трьох осіб: він, дружина та донька (мати позивача). В подальшому ОСОБА_4 (бабуся позивача) здійснила поділ особових рахунків двох кімнат з колишнім чоловіком ОСОБА_5 , після чого ОСОБА_4 була визнана власником особового рахунку кімнати № НОМЕР_3 площею 19,00 кв.м, а ОСОБА_5 - власником особового рахунку кімнати № НОМЕР_2 площею 13,5 кв.м.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 . Батьки позивача ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , мати ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , на даний час позивач одноособово користується спірною квартирою, це єдине належне їй житло, іншого житла на праві власності чи набуте в іншій спосіб у позивача не має, на підставі норм чинного законодавства позивач має право у разі смерті наймача, в даному випадку її близького родича, змінити договір найму для подальшого використання на законних підставах цього житла, однак відповідач відмовляється вирішити спірні питання в досудовому порядку, що стало підставою для звернення з цим позовом до суду.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату слухання справи відповідач повідомлений належним чином.

Вислухавши позицію позивача представника позивача, надавши належну оцінку запереченням відповідача, які викладено у відзиві на позов, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, суд встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду або в будинках житлово-будівельних кооперативів. (ч.ч. 1,4 ст. 9 ЖК України)

Відповідно до статті 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер.

Типовий договір найму жилого приміщення, правила користування жилими приміщеннями, утримання жилого будинку і прибудинкової території затверджуються Радою Міністрів Української РСР.

Відповідно до частин першої та другої статті 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. У такому випадку особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням (стаття 65 ЖК України).

Як роз`яснено у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», судам роз`яснено, що вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім`ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням.

Отже, у осіб, які вселилися до наймача, виникають усі права й обов`язки за договором найму жилого приміщення, якщо особи постійно проживали разом із наймачем і вели з ним спільне господарство та були визнані членами сім`ї наймача (частини перша та друга статті 64 ЖК України). Крім того, особи, які вселилися до наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо особи вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача та якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням (стаття 65 ЖК України).

Під час вирішення спору про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, крім обставин щодо реєстрації цих осіб у спірному приміщенні, дотримання встановленого порядку при їх вселенні та наявності згоди на це всіх членів сім`ї наймача та обумовлення угодою між указаними особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням, й інші обставини справи, що мають значення для справи, а саме: чи було це приміщення постійним місцем проживання цих осіб, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 11 липня 2012 року у справі № 6-60цс12.

Судом встановлено, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , починаючи з 18 серпня 1989 року по теперішній час, що підтверджується відомостями з Реєстру територіальної громади м. Києва та копією паспорта громадянина України, виданого на ім`я позивача.

За даними по поверхового плану квартири АДРЕСА_1 , остання є не приватизованою трикімнатною комунальною квартирою, належить до комунальної власності територіальної громади м. Києва, всі кімнати квартири ізольовані: кімната

№ 6 житловою площею 19,00 кв.м, кімната № 7 житловою площею 18,20 кв.м, кімната № 8 житловою площею 13,5 кв.м. Кімната № 8 житловою площею 13,5 кв.м на підставі ордера № 123968 від 02.04.1964 року була надана у користування ОСОБА_2 , дідусь позивача, на сім`ю з трьох осіб: він, дружина та донька (мати позивача).

Кімната № 6 житловою площею 19,00 кв.м. також була надана (приєднана) цій сім`ї на підставі рішення виконавчого комітету Дарницької районної ради депутатів трудящих від 08.07.1974 року.

В подальшому ОСОБА_4 (бабуся позивача) здійснила поділ особових рахунків двох кімнат з колишнім чоловіком ОСОБА_5 , після чого ОСОБА_4 була визнана власником особового рахунку кімнати № НОМЕР_3 площею 19,00 кв.м, а ОСОБА_5 - власником особового рахунку кімнати № НОМЕР_2 площею 13,5 кв.м.

Згідно з Розпорядженням № 401 від 07.04.2004 року, видане Дніпровською районною у м. Києві державною адміністрацією, дозволено ЖРЕО № 415 змінити договір найму двох кімнат жилою площею 37,2 кв.м (кімнати № 6, № 7) в трикімнатній комунальній квартирі АДРЕСА_1 , та укласти його з ОСОБА_3 , складом сім`ї з трьох осіб, у зв`язку із смертю квартиронаймача ОСОБА_4 , якій надано вказане житлове приміщення на підставі рішення виконавчого комітету Дніпровської районної Ради народних депутатів № 574 від 22.08.1988 року № 574.

Відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19 червня 1992 року №2482-XII державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ.

На підставі розпорядження Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації від 13.02.2015 року № 61 «Про організаційно-правові заходи, пов`язані з виконанням рішення Київради від 09.10.2014 року «Про удосконалення структури управління житлово-комунальним господарством м. Києва» об`єкти житлового фонду територіальної громади м. Києва, які передані до сфери управління Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, у тому числі будинок АДРЕСА_1 , закріплені з 16.02.2015 року на праві господарського відання за КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва».

Частинами 1-2 ст. 106 Житлового кодексу України, передбачено, що повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім`ї наймача. У разі відмови наймодавця у визнанні члена сім`ї наймачем за договором найму спір може бути вирішено в судовому порядку.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, видане Виконавчим комітетом Горбачівської сільської ради Бобровицького району Чернігівської області 11.11.2020 року, актовий запис № 15.

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_3 , батько позивача, що підтверджується свідоцтвом про смерть, видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві від 05.08.2014 року.

ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ОСОБА_6 , мати позивача, що підтверджується свідоцтвом про смерть, видане Дніпровським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану 29.10.2019 року.

07.02.2020 року ОСОБА_1 звернулась до КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» із заявою про зміну договору найму двох кімнат загальною площею 37,2 кв.м. в квартирі АДРЕСА_1 та укладення договору найму з ОСОБА_1 , у зв`язку із смертю квартиронаймача ОСОБА_3 .

Листом КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» від 22.01.2021 року № 103/45-264 повідомлено представнику ОСОБА_1 - ОСОБА_7 про те, що згідно Витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва станом на 22.01.2021 року в приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 разом із ОСОБА_1 зареєстрована ще одна особа, яка не надала своєї згоди на зміну договору найму та переведення особового рахунку на ім`я ОСОБА_1 , тому у підприємства відсутні підстави для вчинення дій по зміні договору найму та переведенні особового рахунку.

Листом КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» від 18.03.2021 року № 103/45-1110 повідомлено представнику ОСОБА_1 - ОСОБА_7 про те, що 22.01.2021 року підприємством направлено відповідь про відсутність підстав для вчинення дій стосовно зміни договору найму житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 .

Так, в провадженні Дніпровського районного суду міста Києва перебувала цивільна справа №755/5983/21 за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства « Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району в місті Києві», відповідно до предмету позову позивач просила суду зобов`язати Комунальне підприємство « Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району в місті Києві» укласти з ОСОБА_1 Договір найму житлового приміщення на квартиру АДРЕСА_1 .

13 травня 2021 року Дніпровським районним судом міста Києва (головуючий суддя Галаган В.І.) ухвалено рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_1 до Комунального підприємства « Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району в мсті Києві про укладання договору житлового приміщення.

Зобов`язано Комунальне підприємство « Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району в місті Києві» укласти з ОСОБА_1 Договір найму житлового приміщення (кімнати №6, №7) загальною площею 37,2 кв.м у комунальній квартирі АДРЕСА_1 .

Стягнуто з Комунального підприємства « Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району в місті Києві» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908,00 гривень

В іншій частині позову відмовлено.

Станом на 12 листопада 2021 року (дата подання цього позову до суду) рішення суду набрало законної сили, сторонами цивільного процесу рішення в порядку апеляційного провадження не оскаржувалось.

Ухвалюючи рішення у вищезазначеній цивільній справі судом в мотивувальній частині встановлено наступні обставини: «Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку щодо часткової правомірності вимог позивача, а саме: в частині зобов`язання відповідача укласти з позивачем ОСОБА_1 договору найму щодо кімнати № 6 - житловою площею 19,00 кв.м., кімнати № 7 - житловою площею 18,20 кв.м., загальною площею 37,2 кв.м., у комунальній трикімнатній квартирі АДРЕСА_1 , з огляду на наступне.

Так, судом встановлено, що з 1982 року відповідальним квартиронаймачем спірного житлового приміщення (кімнат № 6, № 7 ) була бабуся позивача ОСОБА_4 , після смерті якої з 2004 року договір найму житлового приміщення було укладено із батьком позивача ОСОБА_3 , який помер.

Позивач ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за вказаною адресою з часу народження та після смерті батьків є єдиним користувачем квартири, тому має право на укладення з нею договору найму вказаного жилого приміщення замість попереднього наймача, що вказує на безпідставність відмови відповідача в укладенні такого договору у позасудовому порядку».

16 серпня 2021 року в.о. директора Комунального підприємства « Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району в місті Києві» Сергієм Вітковським винесено розпорядження «Про зміну договору найму житлового приміщення», на виконання рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 13 травня 2021 року, яке ухвалене межах розгляду цивільної справи №755/5983/21, зобов`язано Начальника ЖЕД-406 перевести особовий рахунок на дві кімнати житловою площею 37,20 кв.м в комунальній трикімнатній квартирі АДРЕСА_1 , на ім`я ОСОБА_1 та укласти з ОСОБА_1 договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій на дві кімнати житловою площею 37,20 кв.м в комунальній трикімнатній квартирі АДРЕСА_1 .

Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Пунктом 1 частини другої статті 2 ЦК України передбачено, що однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства є верховенство права.

Складовою верховенства права є принцип правової визначеності (пункт 61 Рішення Європейського суду з прав людини "Брумареску проти Румунії").

Основу принципу правової визначеності утворює ідея передбачуваності (очікуваності) суб`єктом відносин визначених правових наслідків (правового результату) своєї поведінки, яка відповідає наявним у суспільстві нормативним приписам.

Принцип правової визначеності вимагає ясності й однозначності правової норми та забезпечення того, щоб ситуації та правовідносини залишалися передбачуваними.

Відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі № 58255/00 встановлено, що тривалий час проживання особи в житлі, незалежно від його правового режиму, є достатньою підставою для того, щоб вважати відповідне житло належним такій особі в розумінні статті 8 Конвенції.

Відповідно до рішення ЄСПЛ ( остаточне від 02/03/2011 за заявою № 30856/03) у справі «Кривіцька та Кривіцький проти України», згідно з Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод Конвенцію ратифіковано Законом України № 475/97-ВР від 17.07.97 поняття «житло» не обмежується приміщенням, яке законно займано або створено. Чи є конкретне місце проживання «житлом», яке підлягає захисту на підставі пункту 1 статті 8 Конвенції, залежить від фактичних обставин, а саме - від наявності достатніх та триваючих зв`язків із конкретним місцем. Втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у право на повагу до житла (див., серед багатьох інших джерел, рішення від 13 травня 2008 р. у справі «МакКенн проти Сполученого Королівства» (McCann v. the United Kingdom), заява № 19009/04, п. 50).

Втручання держави є порушенням статті 8 , якщо воно не переслідує законну мету, одну чи декілька, що перелічені у пункті 2 статті 8, не здійснюється «згідно із законом» та не може розглядатись як «необхідне в демократичному суспільстві» (див. (Saviny v. Ukraine), заява № 39948/06, п. 47). Концепція «житла» має першочергове значення для особистості людини, самовизначення, фізичної та моральної цілісності, підтримки взаємовідносин з іншими, усталеного та безпечного місця в суспільстві (див. рішення від 27 травня 2004 р. у справі «Коннорс проти Сполученого Королівства» (Connors v. the United Kingdom), заява № 66746/01, п. 82).

Статтею 107 ЖК Української РСР визначено, що у разі вибуття наймача та членів його сім`ї, договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. У зв`язку зі смертю основного наймача, договір найму на квартиру підлягає оформленню на ім`я члена сім`ї, який має право користуватися квартирою.

Із урахуванням встановлених судом фактичних обставин цієї справи, яким надано належну оцінку, врахувавши вказані норми матеріального права, суд дійшов висновку про те, що позивач вселилася до спірного житлового приміщення як член сім`ї наймача на законних підставах, спірне житлове приміщення було постійним місцем її проживання, вона довела факт постійного та тривалого проживання із померлим наймачем у спірній квартирі до дня його смерті як член його сім`ї, ця квартира є постійним та єдиним місцем проживання позивача, отже позивач мае право на користування спірною кімнатою в комунальній квартирі.

Європейський суд з прав людини вказує на те, що "пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди давати вмотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо вмотивування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено лише у світлі конкретних обставин справи" (див. рішення Європейського суду з прав людини у справі "Проніна проти України" ("Ргопіпа V. ІІкгаіпе") від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00, § 23).

За змістом положень статті 13 ЦПК України принципом диспозитивності цивільного судочинства, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексах випадках. Учасники справи розпоряджаються своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Частиною 3 ст.12 та частиною 1 ст.81 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст.89 ЦПК України).

За наведених обставин та встановлених правовідносин, які виникли між сторонами спору, надавши належну оцінку зібраним у справі доказам у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» про укладення договору найму житлового приміщення, є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

В порядку статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд присуджує до стягнення з Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908,00 грн., сплачений при зверненні з цим позовом до суду.

На підставі викладеного, керуючись статями 9, 61, 106, Житлового кодексу України, статями 2, 4, 6-13, 19, 82, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до Комунального підприємства « Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району в місті Києві» про зобов`язання укласти договір найму житлового приміщення, - задовольнити.

Зобов`язати Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» укласти з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку зі смертю наймача ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , Договір найму житлового приміщення (кімнати №8) загальною площею 13,5 кв.м у трикімнатній квартирі АДРЕСА_1 .

Стягнути з Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» (, м. Київ, вул. Челябінська, 9-Г) на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

С у д д я