Справа №601/892/22
Провадження № 2/601/466/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 серпня 2022 року м. Кременець

Кременецький районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої Мочальської В.М.,

з участю секретаря Домінської І.В.,

представника позивача адвоката Найди К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременець в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про стягнення шкоди, завданої смертю потерпілого, -

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позицій сторін.

В травні 2022 року представник позивачки адвокат Найда К.В. звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (приватне) про страхове відшкодування шкоди у зв`язку із втратою годувальника.

В обґрунтування позову представником позивачки зазначено, що 12.02.2020 в с. Млинівці Кременецького району Тернопільської області відбулося ДТП, у якій "MERCEDES-BENZ 250 D" д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 допустив наїзд на пішохода ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , внаслідок чого пішохід загинув. Оскільки позивачка є матір`ю потерпілого, у зв`язку із його смертю їй спричинена значна та непоправна шкода, яка проявилася у моральній шкоді, у втраті годувальника (для батьків). Станом на дату настання ДТП відповідальність водія за спричинену шкоду майну, здоров`ю та/або життю третіх осіб, була застрахована у Акціонерному товаристві «Страхова група «ТАС» (приватне) за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, який діяв на момент настання ДТП станом на 12.02.2020. Страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю, складає 200 000 гривень.

Вироком Шумського районного суду Тернопільської області від 15 квітня 2021 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 14 грудня 2021 року вирок залишено без змін.

Представник позивачки посилається на те, що відповідно до ч.2, 5 ст.1187 ЦК України, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до статті 1200 ЦК України позивачка ОСОБА_1 , яка є матір`ю ОСОБА_4 , який помер внаслідок ДТП, досягла пенсійного віку, встановленого законом, тому має право на відшкодування шкоди по втраті годувальника довічно. Крім того, зазначає, що позивачка є інвалідом, тому на день смерті сина мала право на його утримання.

На підставі наведеного вище, представник позивачки просила суд стягнути з АТ «СГ «ТАС» (приватне) на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування, пов`язане з втратою годувальника в розмірі 170 028.00 гривень та судові витрати, пов`язані з оплатою послуг з надання професійної правничої допомоги.

В судовому засіданні представник позивачки адвокат Найда К.В. позов підтримала з підстав, наведених у ньому.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився хоча належним чином був повідомлений про день та час судового засідання. Причини неявки суду невідомі.

Отже, між сторонами виник спір з правовідносин договору страхування і відшкодування шкоди, заподіяної смертю особи.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі.

Ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області від 31.05.2022 відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження.

08.06.2022 від представника відповідача Мірошнікова В. надійшов відзив на позовну заяву в якому він просить відмовити позивачці у позові, мотивуючи це тим, що ОСОБА_1 не надала належних та допустимих доказів перебування на утриманні сина, не довела що її дохід менший встановленого законом прожиткового мінімуму на місяць та що вона потребувала матеріальної допомоги, окрім того, АТ «СГ «ТАС» (приватне) уже здійснило дану виплату дружині потерпілого ОСОБА_5 відповідно до вироку Шумського районного суду Тернопільської області від 15.04.2021.

23.06.2022 від представника позивачки адвоката Найди К.В. надійшла відповідь на відзив в якому вона зазначає, що коментарі у відзиві представника відповідача є надуманими, оскільки дружина ОСОБА_6 теж була потерпілою у кримінальній справі, а тому ліміт страхової виплати вона отримала, як потерпіла від ДТП окремо.

23.06.2022 від представника позивачки адвоката Найди К.В. надійшло клопотання про проведення судових засідань у режимі відеоконференції.

Ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області від 23.06.2022 клопотання адвоката Найди К.В. про проведення судових засідань у режимі відеоконференції задоволено.

15.07.2022 від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Справу відкладено на 01.08.2022 на 15 годину.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Заслухавши пояснення представника позивачки, дослідивши представлені докази, взявши до уваги відзив представника відповідача та відповідь на відзив представника позивачки, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Згідно вироку Шумського районного суду Тернопільської області від 15.04.2021, який набрав законної сили 14.12.2021, ОСОБА_2 визнано винуватим у тому, що 12 лютого 2020 року близько 18 години 50 хвилин у порушення п. 2.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, зі змінами та доповненнями (далі - ПДР), перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи власним технічно справним автомобілем марки «Mercedes-Benz 250D», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався в темний час доби з дозволеною для руху транспортних засобів швидкістю 50 км/год без пасажирів та вантажу вулицею Шевченка у с. Великі Млинівці Кременецького району Тернопільської області з боку м. Кременець у бік с. Онишківці. Під час руху проїзною частиною дороги на вулиці Шевченка, що поруч із перехрестям з вулицею Молодіжною в напрямку с. Онишківці Кременецького району, у попутному з автомобілем марки «Mercedes-Benz 250 D» напрямку рухалися пішоходи ОСОБА_3 та його дружина ОСОБА_5 . У порушення вимог п. 2.3 (б) ПДР, ОСОБА_2 проявив неуважність, належно не стежив за дорожньою обстановкою, маючи об`єктивну можливість завчасно виявити перешкоду і технічну можливість шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування зупинити керований ним транспортний засіб, не вжив відповідно до п. 12.3 ПДР заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди та на відрізку вулиці Шевченка, що поруч із перехрестям з вулицею Молодіжною, вчинив наїзд на потерпілих ОСОБА_3 та його дружину ОСОБА_5 .. Унаслідок наїзду потерпілий ОСОБА_3 отримав травми, від яких помер на місці пригоди, а потерпіла ОСОБА_5 отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження. Порушення водієм ОСОБА_2 вимог п.п. 2.3 (б, д) та 12.3 ПДР перебуває у прямому причинному зв`язку з настанням цієї дорожньо-транспортної пригоди, спричиненням смерті потерпілого ОСОБА_3 та тілесних ушкоджень ОСОБА_5 .

На час ДТП цивільно-правова відповідальність володільця джерела підвищеної небезпеки, ОСОБА_2 - водія автомобіля «Mercedes-Benz 250D», реєстраційний номер НОМЕР_1 , застрахована у Акціонерному товаристві «Страхова група «ТАС» (приватне) у відповідності до Полісу № АО6004210, укладеного 23.05.2019. Страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю, складає 200 000 грн.

З повідомлення про дорожню-транспортну пригоду від 07.07.2020 вбачається, що позивачка ОСОБА_1 звернулась до відповідача з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду за участю її сина ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

З заяви про виплату страхового відшкодування від 07.07.2022 вбачається, що ОСОБА_1 просить відповідача здійснити відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП під час якої загинув її син ОСОБА_3 , яка відбулася 12.02.2020.

З довідки про доходи № 751589, виданої пенсіонеру ОСОБА_1 вбачається, що за період з 01.01.2020 по 31.12.2020 пенсія останньої складає 3080,24 гривень.

Листами: від 08.10.2021 № 1442; від 16.07.2021 №1004; від 10.06.2021 № 886; від 16.01.2021 № 51, відповідач повідомив ОСОБА_1 про призупинення прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування до завершення кримінального провадження та прийняття по ньому рішення. Крім того, відповідач просить позивача долучити документи для підтвердження того, що вона перебувала на утриманні свого сина ОСОБА_3 та її доходи.

З заяв про долучення документів від 17.02.2021, 02.06.2022 та 27.12.2021 вбачається, що ОСОБА_1 просить долучити до справи документи, а саме довідки про її доходи, акт засвідчення факту перебування на утриманні, вирок та ухвалу суду.

Відповідно до листа АТ «Страхова група «ТАС» (приватне) № 00348/7122 від 06.01.2022 прийнято рішення про страхову виплату позивачці ОСОБА_7 в розмірі 14169 гривень. Страхове відшкодування згідно п.27.2 ст. 27 Закону виплачене на користь ОСОБА_5 згідно вироку Шумського районного суду Тернопільської області від 15.04.2021.

З повідомлення ГУ ПФУ в Тернопільській області від 18.01.2021 № 52 вбачається, що ОСОБА_1 являється інвалідом другої групи загального захворювання з 09.01.1991 року довічно та отримує пенсію по інвалідності в розмірі пенсії за віком.

З свідоцтва про смерть від 24.06.2020 серії НОМЕР_2 вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис №3.

З довідки про причину смерті від 13.02.2022 №125 вбачається, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 внаслідок відкритої черепно-мозкової травми.

З свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 24.06.2020 вбачається, що матір`ю ОСОБА_3 є ОСОБА_1 .

З посвідчення серії НОМЕР_4 вбачається, що ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи довічно з 29.03.2006.

Згідно страхового акту № 07294/28/721 від 05.07.2021 за шкоду заподіяну життю та здоров`ю (смерть) страхове відшкодування згідно вироку Шумського районного суду Тернопільської області від 15.04.2021 по договору № АО6004210 від 23.05.2019 отримала ОСОБА_6 в розмірі 200000 гривень.

Оцінка суду.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Частиною першою статті 990 ЦК України передбачено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Відносини в сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовані Законом України від 01.07.2004 № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV).

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (стаття 6 Закону).

Так, відповідно до статті 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За змістом статей 9, 22 - 31, 35, 36 Закону саме настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого.

Згідно з статтею 9 Закону страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Пунктом 9.4 статті 9 Закону встановлено, що страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування.

Пунктом 22.1 статті 22 Закону чітко визначено, що у разі настання страхового випадку страховик відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, але у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі.

За змістом статті 23 Закону шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є:

шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого;

шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим;

шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим;

моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілих-фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Оскільки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (страхового випадку) настала смерть потерпілого ОСОБА_3 , застосуванню підлягає саме стаття 27 Закону № 1961-IV, яка передбачає відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого.

Пунктом 27.2 статті 27 Закону передбачено, що страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

З урахуванням того, що для розрахунку виплат необхідно використовувати мінімальну заробітну плату, встановлену на 2020 рік згідно із Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» - 4723 грн, мінімальний розмір регламентної виплати не може бути меншим 170028 грн.

Зазначена норма також містить посилання на іншу норму права, а саме статтю 1200 ЦК України, та може застосовуватися лише в поєднанні із цією нормою.

Згідно із частиною першою статті 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується: дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, довічно; інвалідам - на строк їх інвалідності; одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, до досягнення ними чотирнадцяти років; іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, протягом п`яти років після його смерті.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі N 212/1055/18-ц (провадження N 61-2386сво19) під час встановлення того, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність в матеріальній допомозі. При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги.

Що спростовує твердження представника відповідача про те, що позивачка має дохід більший ніж прожитковий мінімум.

Відповідно до статті 1200 ЦК України право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які не тільки були на утриманні померлого, а й особи, які мали на день смерті право на одержання від нього утримання.

Висновок про застосування норм права в подібних правовідносинах, викладений в Верховного Суду від 06 травня 2020 року у справі N 742/554/19-ц (провадження N 61-20355св19).

Що спростовує твердження представника відповідача, про те що позивачка не має підстав для отримання страхової виплати у зв`язку з втратою годувальника, оскільки нею не надано допустимих доказів, що вона була на утриманні свого сина потерпілого ОСОБА_3 . Позивачка на день смерті ОСОБА_3 мала право на утримання, оскільки була його матір`ю, непрацездатною, досягла пенсійного віку та є інвалідом, що підтверджено відповідними документами в судовому засіданні.

Особами, що перебували на утриманні ОСОБА_3 або на день його смерті мали право на його утримання відповідно до вимог Закону є: ОСОБА_6 - як його дружина. Дана обставина встановлена вироком Шумського районного суду Тернопільської області від 15.04.2021, який набрав законної сили 14.12.2021; ОСОБА_1 - як його матір, яка досягла пенсійного віку, інвалід.

Отже розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) кожній особі, що була на утриманні або мала право на таке утримання потерпілого складає 85014 грн (170 028 грн/ 2).

Відтак до стягнення підлягає страхове відшкодування (регламентна виплата) передбачена пунктом 27.2 статті 27 Закону № 1961-ІV, визначена в порядку статті 1200 ЦК України ОСОБА_1 в розмірі 85014 грн.

Посилання представника відповідача у відзиві на те, що АТ «СГ «ТАС» (приватне) уже здійснило дану виплату дружині потерпілого ОСОБА_5 відповідно до вироку Шумського районного суду Тернопільської області від 15.04.2021 суд до уваги не приймає, оскільки позивачка також має право на відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого.

Розподіл судових витрат.

Крім того, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Таким чином, відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України, оскільки позивача звільнено від сплати судових витрат, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 992.40 грн, що пропорційно до задоволеної частини вимог майнового характеру, яка подана фізичною особою на момент подання позову.

Керуючись ст. 4, 13, 64, 82, 141, 178, 263, 265, ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (Код ) на користь ОСОБА_1 (індетифікаційний код НОМЕР_5 ), страхове відшкодування, як грошову компенсацію за спричинену шкоду втратою годувальника в розмірі 170028 (сто сімдесят тисяч двадцять вісім) гривень.

Стягнути з Акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (Код ) на користь держави 1700 (одну тисячу сімсот) гривень 28 копійок судового збору.

Дане рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вказане рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасники справи:

Позивачка: ОСОБА_1 (індетифікаційний код НОМЕР_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 , житель АДРЕСА_1 .

Представник позивачки: адвокат Найда Катерина Володимирівна, місцезнаходження: вул. Ак. Сахарова буд.33 оф.506, м. Львів.

Відповідач: АТ «Страхова група «ТАС», , місцезнаходження: проспект Перемоги, 65, м. Київ.

Повний текст рішення складено 04 серпня 2022 року.

Головуюча