21.11.2022 Єдиний унікальний номер 205/6193/22
Єдиний унікальний номер 205/6193/22
Провадження № 2/205/2750/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2022 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Приходченко О.С.

при секретарі Король Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Дніпровської міської ради, третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Ковальова Євгенія Євгеніївна про встановлення факту набуття права власності на домоволодіння та визнання права власності в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 і ОСОБА_2 22 вересня 2022 року звернулися до суду з позовом до Дніпровської міської ради, третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Ковальова Є.Є. про встановлення факту набуття права власності на домоволодіння та визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 вересня 2022 року позов було прийнято до розгляду суду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 вересня 2022 року було витребувано копію спадкової справи, відкритої після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 жовтня 2022 року підготовче провадження у справі було закрито і справу призначено до розгляду по суті.

Позивачі у позовній заяві посилалися на те, що ОСОБА_1 перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , від якого у них народилася дочка ОСОБА_2 . Відповідно до рішення Дніпропетровського міськвиконкому № 638 від 25 травня 1995 року земельна ділянка, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , була виділена хлібозаводу № 9 для будівництва індивідуальних житлових будинків. На підставі рішення виконкому Ленінської районної ради № 336 від 18 вересня 1998 року ОСОБА_3 , як працівникові хлібозаводу № 9, було виділено у постійне користування земельну ділянку загальною площею 1 000 кв.м. для будівництва житлового будинку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . У період з 1995 року по 2005 рік на зазначеній земельній ділянці було побудовано житловий будинок, загальною площею 276,1 кв.м., житловою 141 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами. З березня 2004 року родина ОСОБА_4 була зареєстрована у житловому будинку. Після отримання технічної документації ОСОБА_3 звернувся до Дніпропетровської міської ради із заявою про узаконення вказаного житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами. ІНФОРМАЦІЯ_1 Новіков ОСОБА_5 помер. Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно. За життя померлий ОСОБА_3 не оформив у встановленому порядку своє право власності на спірний житловий будинок. 12 серпня 2022 року позивачі звернулися із заявою про прийняття спадщини, проте постановою приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Ковальової Є.Є. від 01 вересня 2022 року їм було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії з видачі свідоцтва про спадщину за законом на житловий будинок АДРЕСА_1 через відсутність правовстановлюючого документа на нерухоме майно. Таким чином, відсутність правовстановлюючого документа на спірний житловий будинок перешкоджає ОСОБА_1 і ОСОБА_2 у реалізації їх права на отримання спадщини після смерті свого чоловіка і батька, ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді житлового будинку з господарським будівлями і спорудами. Також, позивач ОСОБА_1 зазначила, що хоча будинок було побудовано подружжям ОСОБА_3 і ОСОБА_1 за час перебування у зареєстрованому шлюбу за спільні кошти подружжя, проте, вона не ставить питання про визначення належної їй частки у праві спільної сумісної власності подружжя. Просили суд встановити факт набуття ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 на підставі рішення виконавчого комітету Ленінської районної ради Народних депутатів № 336/19 від 18 вересня 1998 року та визнати за ОСОБА_1 і ОСОБА_2 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 у рівних частках в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Представник позивачів у своїй заяві до суду просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити.

Відповідач Дніпровська міська рада у своєму відзиві на позовну заяву проти задоволення позовних вимог заперечувала, зазначивши, що відповідно до рішення виконкому Ленінської районної ради № 336/19 від 18 вересня 1998 року ОСОБА_3 було виділено земельну ділянку та надано дозвіл на будівництво житлового будинку, а також зобов`язано останнього у тримісячний строк розробити технічну документацію на забудову земельної ділянки, чого ним зроблено не було, тому він втратив право на забудову. Технічна інвентаризація у 2005 році була безпідставною. Державної реєстрації прав ОСОБА_3 здійснено не було. Позивачами не надано доказів введення в експлуатацію спірного житлового будинку, які видані відповідними компетентними органами. Оскільки за життя спадкодавцем не було набуто право власності на житловий будинок, спадкоємці також не набувають на нього права власності в порядку спадкування. Просила відмовити у задоволені позовних вимог в повному обсязі.

Третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Ковальова Є.Є. у судове засідання не з`явилася, про час, день та місце судового засідання повідомлена належним чином, суду надала заяву, в якій просила розглядати справу без участі представника, ухвалити рішення відповідно до вимог чинного законодавства.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що 08 травня 1965 року ОСОБА_1 і ОСОБА_3 зареєстрували шлюб (а.с. 10), від якого у них ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася дочка ОСОБА_2 (а.с. 11).

Рішенням виконавчого комітету Ленінської районної ради від 18 вересня 1998 року № 336/19 ОСОБА_3 надано у постійне користування земельну ділянку площею 1 000 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , і дозволено будівництво житлового будинку (а.с. 12, 13).

Згідно з технічним паспортом від 09 вересня 2005 року, у період з 1994 року по 2005 рік на земельній ділянці АДРЕСА_1 побудовано житловий будинок літ. А-І, загальною площею 276,1 кв.м., житловою 141 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами гараж літ. Б, гараж літ. В, сарай літ. п/В, сарай літ. Г, № 1-6 огорожі (а.с. 16-24). Право власності у встановленому законом порядку зареєстровано не було.

Місце проживання ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 04 березня 2004 року зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 37, 38).

15 грудня 2005 року ОСОБА_3 звернувся до Дніпровської міської ради із заявою про надання дозволу на розробку проектної документації на земельну ділянку АДРЕСА_1 (колишня назва Дніпропетровськ) (а.с. 26).

ІНФОРМАЦІЯ_1 Новіков ОСОБА_5 помер (а.с. 82 оберт), заповіту на випадок своєї смерті не залишив.

Після його смерті відкрилася спадщина на вказаний житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами.

Спадкоємці першої черги ОСОБА_1 і ОСОБА_2 звернулися нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини (а.с. 67, 84).

Згідно з відомостями КП «ДМБТІ» від 26 серпня 2022 року реєстрація права власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 31 грудня 2012 року не проводилася (а.с. 95).

Постановою приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Ковальової Є.Є. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 01 вересня 2022 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок АДРЕСА_1 (раніше ОСОБА_6 ), після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 99). Підставою нотаріусом зазначено відсутність правовстановлюючого документа на зазначений житловий будинок.

Ч. 3 п. 6 постанови пленуму ВССУ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначає, що спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Згідно з ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

На підставі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

На підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

При цьому, суд враховує, що земельна ділянка площею 1 000 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , була у встановленому на той час законом порядку відведена ОСОБА_3 для будівництва житлового будинку, проте, побудований житловий будинок в експлуатацію введено не було, тобто, право власності у забудовника не виникло, але у нього виникло право на вчинення таких дій з введення будинку в експлуатацію, яке в свою чергу увійшло до прав, які успадкувала його дружина, ОСОБА_1 , та дочка, ОСОБА_2 , як спадкоємці першої черги, які звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини.

Таким чином, суд приходить до висновку, що отримати спадщину на спірне майно, окрім, як в судовому порядку позивачі не мають можливості, оскільки ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , за життя право власності у встановленому законом порядку не зареєстрував. Тому, позивачі як спадкоємець першої черги набули право на спадщину на спірний житловий будинок, оскільки ОСОБА_3 отримав дозвіл на будівництво житлового будинку на виділеній для цього рішенням відповідного компетентного органу земельній ділянці, побудував будинок з господарським будівлями і спорудами, тобто він набув право власності на нього.

При цьому суд зауважує, що відповідно до статті 22 КпШС України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку (аналогічні положення містить стаття 60 СК України).

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, хоча спірний житловий будинок було побудовано подружжям ОСОБА_3 і ОСОБА_1 за час перебування у зареєстрованому шлюбі за спільні кошти подружжя, проте ОСОБА_1 не заявляє позовні вимоги про визначення її частки у праві спільної сумісної власності подружжя на належну їй частину житлового будинку, тому судом зазначене питання не досліджується та не розглядається.

Щодо позовних вимог про встановлення факту набуття права власності ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на житловий будинок АДРЕСА_1 на підставі рішення виконавчого комітету Ленінської районної ради від 18 вересня 1998 року № 336/19, суд приходить до наступного висновку.

Пуктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року визначено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до чинного ЦПК України юридичний факт встановлюється судом за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. В таких справах заявник має подати докази про відсутність можливості одержання чи відновлення відповідного документу.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Оскільки право на реєстрацію права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 входить до спадкової маси ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому факт набуття права власності на житловий будинок за померлим встановленню у судовому порядку не підлягає.

Після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкрилася спадщина на спірний житловий будинок. Оскільки померлий ОСОБА_3 заповіт не залишив, спадкоємцями першої черги за законом є його дружина, ОСОБА_1 , і дочка, ОСОБА_2 .

Частиною 1 статті 1267 ЦК України встановлено, що частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Враховуючи, що оформити спадщину на спірне майно, окрім, як в судовому порядку позивачі не мають можливості, оскільки, право власності у встановленому законом порядку не зареєстровано в КП «ДМБТІ» чи Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірний об`єкт нерухомого майна, тому позивачі позбавлені можливості захистити своє порушене право у поза судовому порядку, а за таких обставин, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню в цій частині.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем ОСОБА_2 при зверненні до суду було сплачено судовий збір у загальному розмірі 12 992 гривень 40 коп. (а.с. 1, 2). Враховуючи, що відповідач по справі Дніпровська міська рада є бюджетною організацією та відшкодування позивачеві витрат зі сплати судового збору її бюджетом не передбачено, суд вважає понесені позивачем ОСОБА_2 судові витрати у справі віднести за її рахунок.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1216, 1217, 1218, ч.ч. 1, 5 ст. 1268, ч. 1 ст. 1270 ЦК України, ч. 1 ст. 141, ч. 1 ст. 142, ст.ст. 263, 264 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ) в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка, ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на Ѕ частину домоволодіння АДРЕСА_1 , який складається із житлового будинку літ. А-І, загальною площею 276,1 кв.м., житловою 141 кв.м., з господарськими будівлями гараж літ. Б, гараж літ. В, сарай літ. під В, сарай літ. Г, № 1-6 споруди.

Визнати за ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ) в порядку спадкування за законом після смерті батька, ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на Ѕ частину домоволодіння АДРЕСА_1 , який складається із житлового будинку літ. А-І, загальною площею 276,1 кв.м., житловою 141 кв.м., з господарськими будівлями гараж літ. Б, гараж літ. В, сарай літ. під В, сарай літ. Г, № 1-6 споруди.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Судові витрати у справі віднести за рахунок ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ).

Рішення може бути оскаржено в Дніпровський апеляційний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя: