27.07.2022 Справа № 519/1072/21
Унікальний № 519/1072/21
Провадження № 2/756/2269/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2022 року Оболонський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Белоконної І.В.,

за участю секретаря - Мушкетик І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Універсал Банк» про стягнення безпідставно набутих коштів, -

встановив:

Позивач звернулася до суду з позовом до АТ «Універсал Банк», в якому просила стягнути з останнього на свою користь безпідставно набуті кошти у розмірі 145 541,01 грн.

В обґрунтуванні позову позивач зазначила, що 06.01.2018 між ПАТ «Універсал Банк» та позивачем ОСОБА_1 підписано Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг, в якій позичальник просила відкрити поточний рахунок у гривні та встановити кредитний ліміт на суму, вказану у додатку, відповідно до умов Договору, а також своїм підписом повністю та безумовно прийняла пропозицію банку та погоджується з тим, що анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг.

Постановою Одеського апеляційного суду від 13.09.2021 по справі № 519/1161/20 апеляційну скаргу ОСОБА_1 було задоволено в повному обсязі та скасовано рішення Южного міського суду Одеської області, яким було стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» кредитної заборгованості у розмірі 78 464,40 грн.

У своїй постанові Одеський апеляційний суд дійшов висновку, що АТ «Універсал Банк» надав позивачу кошти у сумі 7 117,17 грн. Також судом встановлено, що як вбачається із наданого позивачем витягу з кредитного рахунку ОСОБА_1 (рух коштів по картці від 28.07.2018) остання отримала кредитні кошти, при цьому фактично внесла на кредитний рахунок кошти на загальну суму 152 658,18 грн.

Посилаючись на вищевказану постанову, позивач вважає, що АТ «Універсал Банк» безпідставно набув грошові кошти, що належать їй, у розмірі: 7 117,17 грн (кошти надані АТ «Універсал Банк») - 152 658,18 грн (кошти сплачені позивачем) = 145 541,01 грн.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 25 січня 2022 року за вказаним позовом відкрито спрощене позовне провадження.

У судове засідання позивач не з`явилася, про час та місце повідомлялася належним чином, надала заяву про розгляд справи без її участі, якою також позов підтримала та просила його задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час та місце повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі, а також письмовий відзив, у якому проти задоволення позову заперечував у повному обсязі, оскільки спірні кошти сплачені позивачем на виконання умов Договору про надання банківських послуг від 06.01.2018.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог необхідним відмовити з огляду на таке.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

06 січня 2018 року позивачем було особисто підписано Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг, у відповідності до пункту 1 якої, позивач погодилася з тим, що ця Анкета-заява разом з: умовами і правилами обслуговування фіз. осіб в AT «УНІВЕРСАЛ БАНК» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів (MONOBANK/Universal Bank), таблицею вартості кредиту і паспортом споживчого кредиту, що розміщені за посиланням www.monobank.ua/terms; тарифами, що розміщені за посиланням www.monobank.ua/rates, складають Договір про надання банківських послуг (Договір).

Відповідно до п. 3 Анкети-заяви позивач просить встановити кредитний ліміт на суму, вказану у мобільному додатку. Пільговий період за користування кредитним лімітом становить до 62 днів. У разі виходу з пільгового періоду на кредит буде нараховуватися відсоткова ставка 3,2 % на місяць. Решта умов, передбачених частиною 1 статті 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» визначені в Договорі та Тарифах.

Позивач погодилася з тим, що банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту, шляхом повідомлення її через надсилання повідомлень у мобільний додаток.

Відповідно до п. 10 Анкети-заяви позичальник надає право та доручає банку здійснювати договірне списання коштів з усіх її рахунків, відкритих у банку, без додаткових розпоряджень, для погашення будь-яких інших грошових зобов`язань перед банком, що випливають з умов Договору та/або будь-якого іншого договору, що укладений або буде укладений у майбутньому з банком.

Згідно ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

За змістом позову та відзиву вбачається, що позивач отримала у відповідача платіжну картку та користувалася коштами в межах кредитного ліміту та банківськими послугами в межах договору.

Частиною 1 ст. 634 ЦК України встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно з ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Постановою Одеського апеляційного суду від 13.09.2021 по справі № 519/1161/20 апеляційну скаргу ОСОБА_1 було задоволено в повному обсязі та скасовано рішення Южного міського суду Одеської області, яким було стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» кредитної заборгованості у розмірі 78 464,40 грн.

Посилаючись на вказану постанову, позивач стверджує, що нею було отримано від відповідача кредитних коштів на загальну суму 7 117,17 грн, а внесено на рахунок на погашення кредиту 152 658,18 грн.

Проте, з виписки по рахунку за період 06.01.2018 по 17.07.2020 (спірний період) та розрахунку заборгованості по кредиту етапом на 17.07.2020 вбачається, що за спірний період позичальником було використано (отримано/перераховано/списано) кредитних коштів на загальну суму 261 579,00 грн. У той час як за спірний період позивачем було внесено на рахунок (поповнено) всього на загальну суму 183 116,60 грн.

Суд звертає увагу, що з Постанови Одеського апеляційного суду не вбачається встановити факту безпідставного набуття банком грошових коштів у сумі 145 541,01 грн, що належали ОСОБА_1 . У Постанові Одеського апеляційного суду зроблено висновок лише щодо відсутності підстав для задоволення позову банку про стягнення заборгованості із ОСОБА_1 у справі № 519/1161/20.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто-Холдінг» проти України», а також рішенням Європейського суду з прав людини від 28.10.1999 у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску» проти Румунії» встановлено, що «існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2018 року у справі № 753/11000/14-ц зазначено, що преюдиційність - це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ.

Преюдиційно встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта.

Як вбачається з вищенаведеного, позивачем сплачувалися спірні кошти на рахунок відповідача в порядку виконання договірних зобов`язань.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 18.06.2021 по справі № 927/491/19 стаття 1212 ЦК України, на яку посилаються позивач, регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Системний аналіз положень ст. 11, 177, 202, ст. 1212 ЦК України дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей).

Загальна умова частини першої ст. 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах. Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним.

Тобто в разі, коли правочин утворює правову підставу для набуття (збереження) майна, ст. 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Таким чином, договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень ст. 1212 ЦК.

Крім того, у Постанові від 23.12.2020 по справі № 184/2049/16 Верховний Суд також зазначив, що відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України.

Беручи до уваги наведене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Універсал Банк» про стягнення безпідставно набутих коштів не підлягає задоволенню.

Враховуючи вищенаведене, ст. 526, 543, 553, 633, 634, 639, 1054, 1212 ЦК України, та керуючись ст. 9-14, 19, 81, 82, 89, 267 ЦПК України,

суд, -

вирішив:

У задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційному суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя,- Белоконна І.В.