Справа № 587/2002/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2022 року Сумський районний суд Сумської області в складі: головуючого - судді Черних О.М., за участю секретаря судового засідання Токаревої В.М.., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми у залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) третя особа: Сумський відділ державної виконавчої служби у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( проспект Курський,6, м.Суми) про зменшення розміру аліментів , -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру стягнення аліментів, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він з відповідачкою є батьками неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після розірвання шлюбу дитина проживає з матір`ю та він сплачує на корить відповідачки аліменти на дитину в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісяця, до повноліття дитини. Позивач вказує, що у нього на утриманні є ще син - ОСОБА_4 , 2015 року народження та дружина, яка на даний час не працює. Вказує, що він на даний час служить в Збройних Силах України хоча його дохід зріс, проте і витрати в його родині збільшились, а тому просив зменшити розмір стягуваних аліментів.

В судове засіданні позивач не з`явився про час і місце розгляду повідомлений у встановленому законом порядку.

Відповідачка в судове засідання не з`явилась, направила до суду заяву, в якій вказала, що позовні вимоги не визнає, при цьому зазначила, що будь-яких доказів неможливості сплачувати аліменти в розмірі, який стягнуто рішенням суду, позивач не надав. Вказала, що його дружина не є інвалідом, не хворіє, також є працездатною особою. Разом з тим, вказала, що позивач не сплачує взагалі аліменти, не цікавиться життям дитини.

Суд дослідивши та давши оцінку письмовим доказам їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному об`єктивному та безпосередньому дослідженні їх під час судового розгляду вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.11-12).

Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 22 березня 2013 року, яке набрало законної сили, з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 , на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів її заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дати подання позову до суду, а саме з 13 березня 2023 року. (а.с. 8-9).

Згіднозі ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно дост.182СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з ч. 3ст.181СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України№789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Устатті 192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення (зменшення) розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я як особи, з якої стягуються аліменти, так і особи, на користь кого вони стягуються, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому, виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів та доведеними при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду.

Із зазначених норм закону також випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього. Також судом звертається увага, що під час розгляду позову про зменшення розміру аліментів суд не переглядає рішення, яким стягнуто аліменти, а лише з`ясовує наявність обставин, які дають підстави для зменшення розміру аліментів.

Пунктом 23Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів`роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів, у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

З аналізу зазначених правових норм також вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.

Відповідно дост.263ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Аналізуючи надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позивачем не доведено підстав для задоволення позову, передбаченихст.192 СК України.

Так, належних та допустимих доказів того, що із моменту постановлення судового рішення суттєво погіршився матеріальний стан позивача, через що він немає змоги виплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, позивачем не надано взагалі. Також, суд враховує, що визначений судовим рішенням розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства. Позивач в своєму позові сам зазначає,що його дохід навпаки збільшився , при цьому суд звертає увагу на те, що і хоча його теперішня дружина не працює, але вона є працездатною особою, має можливість заробляти на життя своєю працею. Зменшення ж розміру стягнутих аліментів з позивача може негативно вплине на належне забезпечення дитини та суперечитиме її інтересам. Таким чином, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки належними та допустимими доказами позивачем не підтверджено погіршення його майнового стану, чи зміну її сімейного стану, чи здоров`я. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, у разі відмови в задоволені позову судові витрати по справі залишаються за позивачем.

Керуючись ст. 12, 81, 259, 263-265, ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) третя особа: Сумський відділ державної виконавчої служби у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( проспект Курський,6, м.Суми) про зменшення розміру аліментів - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.М. Черних