Справа № 156/834/22
Провадження № 2/156/309/22
Рядок статзвіту № 79
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2022 року смт. Іваничі

Іваничівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Бахаєва І.М.,

за участю секретаря судового засідання - Кирилюк Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Іваничі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Павлівської сільської ради Володимирського району Волинської області, про стягнення заборгованості по заробітній платі,

учасники справи:

позивачка ОСОБА_1 - не прибула,

представник відповідача Павлівської сільської ради - не прибув,

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що наказом № 129 від 10.10.2006 року її прийнято на посаду кухаря ЗОШ І-ІП ступеня с. Луковичі. Нарахування заробітної плати здійснювалось відділом освіти, культури, молоді та спорту Іваничівської районної державної адміністрації Волинської області. Згідно із довідкою про невиплачену заробітну плату в зв`язку з відсутністю бюджетних призначень відділ освіти, культури, молоді та спорту Іваничівської районної державної адміністрації Волинської області має перед мною заборгованість по заробітній платі за період з 1 жовтня по 31 грудня 2020 року у сумі 14474 гривні 03 копійки (чотирнадцять тисяч чотириста сімдесят чотири гривні три копійки). Згідно із розпорядженням голови Іваничівської районної державної адміністрації «Про реорганізацію та ліквідацію структурних підрозділів Іваничівської районної державної адміністрації Волинської області» № 3 від 14 січня 2021 року відділ освіти, культури, молоді та спорту Іваничівської районної державної адміністрації Волинської області реорганізовано шляхом приєднання до відділу гуманітарноїполітики Володимир-Волинської районної державної адміністрації. Відповідно до рішення Павлівської сільської ради № 2/10 від 11.12.2020 року Павлівська сільська рада ініціювала перед Володимир-Волинською районною радою здійснити передачу з спільної власності територіальних громад сіл та селища Іваничівського району в комунальну власність Павлівської сільської ради бюджетні установи (заклади освіти), їх приміщення, майно та земельні ділянки. Рішенням Володимир-Волинської районної ради № 2/14 від 24.12.2020 року безоплатно передано зі спільної власності сіл та селища району у комунальну власність Павлівської сільської ради нерухоме майно, необоротні активи, малоцінні та швидкозношувані предмети, матеріали та інші матеріальні цінності (згідно акта приймання-передачі), зокрема навчальний заклад ЗОШ I - III ступенів с. Луковичі, вул. Селянська, 15, де працює позивач. На підставі викладеного, просила стягнути з Павлівської сільської ради Володимирського району Волинської області на її користь заборгованість по невиплаченій заробітній платі в розмірі 14474,03 грн..

21.12.2022 року відкрите провадження в справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

27.12.2022 року з Павлівської сільської ради надійшла заява про визнання позовних вимог в повному обсязі та не заперечує проти задоволення позову.

Суд, дослідивши надані докази, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 працює на посаді кухаря в ЗОШ І-ІІІ ступеня с. Луковичі. Згідно із довідкою про невиплачену заробітну плату у зв`язку з відсутністю бюджетних призначень відділ освіти, культури, молоді та спорту Іваничівської районної державної адміністрації Волинської області має заборгованість по заробітній платі за період з 1 жовтня по 31 грудня 2020 року в сумі 14474 гривні 03 копійки (чотирнадцять тисяч чотириста сімдесят чотири гривні три копійки).

Згідно із розпорядженням голови Іваничівської районної державної адміністрації «Про реорганізацію та ліквідацію структурних підрозділів Іваничівської районної державної адміністрації Волинської області» № 3 від 14 січня 2021 року відділ освіти, культури, молоді та спорту Іваничівської районної державної адміністрації Волинської області реорганізовано шляхом приєднання до відділу гуманітарної політики Володимир-Волинської районної державної адміністрації.

Відповідно до рішення Павлівської сільської ради № 2/10 від 11.12.2020 року Павлівська сільська рада ініціювала перед Володимир-Волинською районною радою здійснити передачу з спільної власності територіальних громад сіл та селища Іваничівського району в комунальну власність Павлівської сільської ради бюджетні установи (заклади освіти), їх приміщення, майно та земельні ділянки. Рішенням Володимир-Волинської районної ради № 2/14 від 24.12.2020 року безоплатно передано зі спільної власності сіл та селища району у комунальну власність Павлівської сільської ради нерухоме майно, необоротні активи, малоцінні та швидкозношувані предмети, матеріали та інші матеріальні цінності (згідно акта приймання-передачі), зокрема навчальний заклад ЗОШ I- III ступенів с. Луковичі, вул. Селянська, 15, де працює позивач.

Станом на день розгляду справи заборгованість по заробітній платі в загальному розмірі 14474,03 грн. відповідачем позивачу не виплачено. Однак, згідно із заявою відповідач позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти задоволення позову.

Приписами ст. 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Правові засади і гарантії здійснення громадяни України права розпоряджатися своїми здібностями до продуктивної і творчої праці визначено Кодексом законів про працю (відповідно до преамбули цього Кодексу).

Згідно із частиною першою ст. 3 та ст. 4 КЗпП, трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулюються законодавством про працю, яке складається з Кодексу законів про працю та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 94 КЗпП України, приписи якої кореспондуються із частиною першою Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу.

Згідно із ст. 1 Конвенції «Про захист заробітної плати» №95, ухваленої Генеральна конференція Міжнародної організації праці та ратифікованої Україною 30.06.1961 року, термін «заробітна плата» означає, незалежно від назви й методу обчислення, будь-яку винагороду або заробіток, які можуть бути обчислені в грошах, і встановлені угодою або національним законодавством, що їх роботодавець повинен заплатити, на підставі письмового або усного договору про наймання послуг, працівникові за працю, яку виконано, чи має бути виконано, або за послуги, котрі надано, чи має бути надано.

Рішенням від 15.10.2013 року, №8-рп/2013 в справі №1-13/2013 Конституційний Суд України встановив, що поняття «заробітна плата» і «оплата праці», які використано у законах, що регулюють трудові правовідносини, є рівнозначними в аспекту наявності у сторін, які перебувають у трудових відносинах, прав і обов`язків щодо оплати праці, умов їх реалізації та наслідків, що мають настати у разі невиконання цих обов`язків, а також дійшов висновку, що під заробітною платою, що належить працівникові, необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, установлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат.

Таким чином, заробітною платою є винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до ст. 97 КЗпП України, оплата праці працівникам здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після зобов`язань щодо оплати праці.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 ЗУ «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 115 КЗпП України, ч. 1 ст. 24 ЗУ «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Відповідно до ч. 2 ст. 233 КЗпП України в разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Проаналізувавши зміст частини 2 ст. 233 КЗпП України, можна зробити висновок про те, що в разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці працівник має право без обмежень будь-яким строком звернутись до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, незалежно від того, чи здійснив роботодавець нарахування таких виплат.

Таким чином, судом встановлено, що всупереч вимогам ст. 115 КЗпП України станом на день розгляду справи нарахована за період з 1 жовтня по 31 грудня 2020 року в сумі 14474 гривні 03 копійки (чотирнадцять тисяч чотириста сімдесят чотири гривні три копійки)відповідачем позивачу не виплачена. Суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість з нарахованої, але невиплаченої заробітної плати за період з 1 жовтня по 31 грудня 2020 року в сумі 14474 гривні 03 копійки (чотирнадцять тисяч чотириста сімдесят чотири гривні три копійки).

Таким чином, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні в справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалася позивач, як на підставу своїх вимог, оцінивши належним чином зібрані по справі докази кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно із вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.12, 13, 89, 141, 197, 259, 265, 268, 273, 293-294, 315-319 Цивільно-процесуального кодексу України суд,

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до Павлівської сільської ради Володимирського району Волинської області, про стягнення заборгованості по заробітній платі - задовольнити.

Стягнути з Павлівської сільської ради Володимирського району Волинської області на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі в розмірі 14474 (чотирнадцять тисяч чотириста сімдесят чотири) гривні 03 копійки.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Павлівської сільської ради Володимирського району Волинської області на користь держави 992,40 грн (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 коп.) судового збору.

Допустити негайне виконання рішення в частині виплати заробітної плати за один місяць.

Рішення може бути оскаржено до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 02.01.2023.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;

Відповідач:Павлівська сільська рада Володимирського району Волинської області, , місцезнаходження: вул. Незалежності,27Б, с. Павлівка, Володимирський район, Волинська обл.

Суддя- І.М.Бахаєв