Справа № 129/1116/22
Провадження у справі № 2/129/733/2022
У Х В А Л А

У М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" грудня 2022 р. Гайсинський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Дєдова С.М.,

розглянувши у відсутність сторін та їх представників у загальному позовному провадженні в приміщенні суду в місті Гайсині цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - орган опіки і піклування Ладижинської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, -

Встановив:

27.05.2022 р. ОСОБА_1 , будучи на той час неповнолітнім, подав позовну заяву (цивільний позов) ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - орган опіки і піклування Ладижинської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, у якому заявлено одну позовну вимогу, - позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо неповнолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Свій позов ОСОБА_1 обґрунтував тим, що його мати ОСОБА_2 умисно, починаючи із червня 2014 року та дотепер ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання своєї неповнолітньої дитини, - сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а тому її необхідно на підставі п.2) ч.1 ст. 164 СК України рішенням суду позбавити батьківських прав відносно неповнолітньої дитини.

31.05.2022 року ухвалою Гайсинського районного суду Вінницької області відкрито загальне позовне провадження у справі і призначено справу до розгляду в підготовчому засіданні, яке неодноразово відкладалось через неявку відповідача, а також неможливості заочного судового розгляду позову за відсутності і ненастання для цього протягом червня-серпня 2022 року процесуальних умов, за наявності яких здійснюється заочний розгляд справи.

Станом на 13.12.2022 р. позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є повнолітнім, якого він досяг ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується паспортом громадянина України позивача (а.с. 22).

13.12.2022 р. позивач ОСОБА_1 не з`явився до суду, подав заяву, в якій просив позов його задовольнити, а також здійснювати судовий розгляд справи у його відсутність, а також клопотання про розгляд справи в наступному, в якому вказав, що не зважаючи на його повноліття встановлення факту ухилення відповідачкою від виконання своїх обов`язків щодо виховання своєї неповнолітньої дитини (позивача), тягне за собою наслідки на майбутнє, а саме особа, позбавлена батьківських прав не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування), що може вберегти його від необґрунтованих претензій відповідачки до нього в майбутньому.

13.12.2022 р. відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, що не перешкоджає розгляду судом питання про закриття провадження у справі.

13.12.2022 р. представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - орган опіки і піклування Ладижинської міської ради в судове засідання не з`явився, що не перешкоджає розгляду судом питання про закриття провадження у справі.

13.12.2022 р. третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_3 не з`явився до суду, подав заяву, в якій просив позов задовольнити, а також здійснювати судовий розгляд справи у його відсутність.

З урахуванням позиції сторін, досліджених доказів, матеріалів справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до п. 2) ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Відповідно ст. 6 СК України визначено, що правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття; малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років; неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства» у цьому Законі терміни вживаються в такому значенні:

- дитина - особа віком до 18 років (повноліття), якщо згідно з законом, застосовуваним до неї, вона не набуває прав повнолітньої раніше.

- дитинство - період розвитку людини до досягнення повноліття.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у пункті 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 р. №3, визначено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України.

Оскільки предметом спору у цивільній справі № 129/1116/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - орган опіки і піклування Ладижинської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав є об`єкт спірних правовідносин, з приводу якого виник правовий конфлікт між позивачем і відповідачем, а саме ухилення відповідачкою від виконання своїх обов`язків матері щодо виховання своєї неповнолітньої дитини (позивача), права та обов`язки відповідача на виховання дитини, захист інтересів і прав дитини, на отримання батьківського виховання і піклування, позбавлення батьківських прав матері, що існують до досягнення дитиною повноліття (ст.ст.164,166 Сімейного кодексу України), а станом на 13.12.2022 р. позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є повнолітнім, якого він досяг ІНФОРМАЦІЯ_3 , то у зв`язку із досягненням позивачем повноліття та втратою ним правового статусу дитини, предмет спору з приводу якого існував спір, - ухилення відповідачкою від виконання своїх обов`язків матері щодо виховання своєї неповнолітньої дитини (позивача) відсутній, а тому необхідно закрити провадження у цивільній справі № 129/1116/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - орган опіки і піклування Ладижинської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав на підставі п. 2) ч. 1 ст. 255 ЦПК України, у зв`язку із відсутністю предмету спору.

При цьому, вказаного висновку суду не змінюють доводи позивача, що позов подано під час неповноліття позивача та, що не зважаючи на його повноліття встановлення факту ухилення відповідачкою від виконання своїх обов`язків щодо виховання своєї неповнолітньої дитини (позивача), тягне за собою наслідки на майбутнє, а саме особа, позбавлена батьківських прав не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування), що може вберегти його від необґрунтованих претензій відповідачки до нього в майбутньому, оскільки позивач матиме право в майбутньому на судовий захист своїх законних прав, у випадку їх порушення в майбутньому, події якого ще не настали, та порушення не відбулось, і що може бути предметом судового розгляду за ст.4 ЦПК України, лише тих порушень, які вже відбулись чи відбуваються в теперішній час.

Право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням; вони дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду «за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб» (див. рішення від 28 травня 1985 року у справі «Ешингдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom), п. 57, Series A № 93). Встановлюючи такі правила, Договірна держава користується певною свободою розсуду. Попри те, що остаточне рішення щодо дотримання вимог Конвенції належить Суду, він не повинен підміняти оцінку, зроблену національними органами, будь-якою іншою оцінкою того, що має бути найкращою стратегією у цій сфері. Тим не менш, обмеження, що застосовуються, не повинні обмежувати доступ, що залишається для особи, у такий спосіб або у такою мірою, щоб сама суть права була порушена. Більш того, обмеження не відповідає пункту 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує легітимну ціль та якщо немає розумного співвідношення між засобами, що застосовуються, та ціллю, якої прагнуть досягти (див. там же; див. також серед багатьох інших джерел рішення у справі «Кордова проти Італії» (№1) (Cordova v. Italy (no. 1)), заява № 40877/98, п. 54, ECHR 2003-I та повторення відповідних принципів у рішенні від 21 вересня 1994 року у справі «Фаєд проти Сполученого Королівства» (Fayed v. the United Kingdom), п. 65, Series A № 294-B).

У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у 6 § 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду.

На підставі викладеного, керуючись п.2) ч.1 ст. 255 ЦПК України, суд,-

Постановив:

Закрити провадження у цивільній справі № 129/1116/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - орган опіки і піклування Ладижинської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав на підставі п. 2) ч. 1 ст. 255 ЦПК України, у зв`язку із відсутністю предмету спору.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Вінницького апеляційного суду через суд першої інстанції.

У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: