РІШЕННЯ

Іменем України

27.12.2022 року Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Мартьянової С.М.

за участю секретаря судових засідань Сеньків А.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради, ОСОБА_2 , Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та Експертної оцінки» про скасування розпорядження, визнання свідоцтва про право власності на допоміжне приміщення, скасування державної реєстрації права власності, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом до Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради, ОСОБА_2 , про скасування розпорядження, визнання свідоцтва про право власності на допоміжне приміщення, скасування державної реєстрації права власності, в якому просив суд скасувати наказ Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради №856-НЖ-Ф від 12.05.2008 року «Про оформлення права власності на нежитлове приміщення на АДРЕСА_1 »; визнати недійним свідоцтво про право власності від 14.02.2012 року на нежитлове приміщення площею 129,7 кв.м., яке розташоване в АДРЕСА_1 ; скасувати запис про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на нежитлове приміщення площею 129,7 кв.м., яке розташоване АДРЕСА_1 , зроблений на підставі свідоцтва про право власності від 14.02.2012 року.

В обґрунтування позову посилається на те, що ОСОБА_1 є власником гаража № НОМЕР_1 , площею 46,7 кв.м., який знаходиться у багатоквартирному житловому будинку АДРЕСА_1 .

Порід з гаражем позивача розташоване нежитлове приміщення загальною площею 129,7 кв.м. (цокольний поверх), яке включає в себе також допоміжні приміщення даного багатоквартирного будинку, зокрема «електрощитову», площею 3,20 кв.м., що позначена в технічному паспорті на спірне приміщення цифрою 4 та «вузол вводу», площею 2,60 кв.м., що позначений в технічному паспорті на дане нежитлове приміщення цифрою 2, до яких веде окремий вхід та коридор, дані допоміжні приміщення призначені для забезпечення експлуатації будинку, та побутового обслуговування його співвласників, які мають право вільного доступу та користування всіма допоміжними приміщеннями багатоквартирного будинку, як спільним майном.

Майже щодня в гаражі позивача вимикається світло, ведуться роботи по відновленню електропостачання в його гараж. Для отримання інформації про причини поломки він неодноразово звертався в ЖЕК ТОВ «Львівбудсервіс» до його директора та Головного інженера, але отримав відповідь що вони ведуть облік лише житлових приміщень і в них немає щодо цього ніякої інформації. Оскільки ворота позивача знаходяться поруч зі входом в електрощитові і кімнатою «вузол вводу», де знаходиться насосна станція будинку. Одного разу позивач зустрів незнайому особу, яка повідомила йому, що до даних приміщень не можна заходити, оскільки дане нежитлове приміщення, в тому числі електрощитові та вузол вводу є приватною власністю, при цьому позивач зазначає про те, що до вище зазначеного нежитлового приміщення є самостійний незалежний від входу в електрощитові та вузол вводу вхід.

Отримавши інформацію, що електрощитові та вузол вводу приватизовані та включені до складу нежитлового приміщення площею 129,7 кв.м. (цокольний поверх), яке знаходиться поруч з гаражем позивача, позивач звернувся до ЖЕК ТзОВ «Львівбудсервіс» за інформацією про власника цього приміщення і законності набуття права власності на нього, але в надані даної інформації було відмовлено.

Позивач звернувся до ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» з інформаційним запитом, на який надано відповідь, де вказано, що власником спільних допоміжних приміщень електрощитова, площею 3,20 кв.м. та «вузол вводу», площею 2,60 кв.м. є власниця нежитлового приміщення загальною площею 129,7 кв.м. (цокольний поверх) у будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_3 .

Відповідач є власником спірного приміщення на підставі свідоцтва про право власності від 14.02.2012 року виданого відділом приватизації житла Франківської районної адміністрації на підставі наказу Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради № 856-НЖ-Ф від 12.05.2008 року «Про оформлення права власності на нежитлове приміщення на АДРЕСА_1 ».

Позивач, як співвласник багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 , вважає, що наказ Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради № 856-НЖ-Ф від 12.05.2008 року «Про оформлення права власності на нежитлове приміщення на АДРЕСА_1 » та видане на його підставі свідоцтво про право власності на нежитлове приміщення від 14.02.2012 року» є незаконним, оскільки даним наказом незаконно оформлено приватну власність на спільні допоміжні приміщення багатоквартирного будинку «електрощитова» та «вузол вводу» підлягають скасуванню.

В гаражі позивача, який знаходиться по сусідству з вище згаданими нежитловими приміщеннями ОСОБА_3 , часто вимикається електрика, внаслідок чого він не може відкрити свої двері в гараж, які живляться від електрики. У зв`язку з цим позивач звертався до представників ЖЕК, та останні йому відповідали, що не мають доступу до щитової, оскільки вона знаходиться у приватній власності. Однак така по віденка суттєво порушує права всіх його співвласників.

Оскільки спірні електрощитова та вузол вводу, згідно законодавства належать до спільної сумісної власності усіх власників квартир та нежитлових приміщень в будинку АДРЕСА_1 , відповідач Управління комунальної власності департаменту економічної політики ЛМР при прийнятті Наказу № 856-НЖ-Ф від 12.05.2008, не мало право передавати ці допоміжні приміщення в одноособову власність ОСОБА_3 , яка є власником нежитлового приміщення загальною площею 129,7 кв.м. у цьому будинку, а відтак, такий наказ, та видане на його підставі свідоцтво про право власності є незаконними , та підлягають скасуванню.

Також, скасування спірного наказу та свідоцтва про право власності на нежитлові приміщення видане на ім`я ОСОБА_3 зумовлює необхідність скасування державної реєстрації права власності на спірні спільні допоміжні приміщення багатоквартирного будинку.

У зв`язку з вище викладеним позивач і був змушений звернутися до суду з даним позовом.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.11.2016 року головуючим суддею визначено Масендич В.В.

Ухвалою суду від 05.12.2016 року відкрито провадження у цивільній справі та призначено у справі попереднє судове засідання.

Ухвалою суду від 13.01.2017 року закінчено попереднє провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

12.06.2017 року від представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 надійшли заперечення в яких останній посилався на наступні обставини.

Так, відсутні обґрунтування та докази, які б вказували на порушення прав та інтересів позивача про які він зазначає у позовній заяві.

Відповідач зазначає, що наказ Управління комунальної власності департаменту економічної політики ЛМР від 12.05.2008 року «Про оформлення права власності на нежитлове приміщення на АДРЕСА_1 » виданий на підставі у межах повноважень, та у спосіб, що передбачений Конституцією України та Законами України з використання повноваження з метою якою це повноваження надано обґрунтовно неупереджено з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення в термін передбачений чинним законодавством.

Відповідно та на підставі норм чинного законодавства, які діяли на час виникнення спірних правовідносин ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», постанови КМУ від 22.09.2004 №1243 «Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів», Тимчасове положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року №7/5 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28.01.2003 року за №66/7387, Рішення від 23.03.2006 №394 «Про порядок оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна і затвердження вартості цих послуг».

Жодних належних та допустимих доказів, які б спростували вказані факти позивачем не надано.

Нежитлові приміщення, що оформленні згідно наказу, що оскаржується не належали (як на момент оформлення права власності) так і наданий час до приміщень загального користування. Позивачем вказаного факту не підтверджено жодними доказами. Зокрема, в матеріалах справи відсутній акт приймання передачі вказаних нежитлових приміщень як приміщень загального користування від забудовника до ЖЕКу або управляючий компанії, або ОСББ.

Посилання позивача на рішення Конституційного суду від 02.03.2004 року, не може братися до уваги до правовідносин щодо винесення оскаржуваного рішення, так як стосується офіційного тлумачення положень пункту 2 статті 10 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду», а право власності згідно наказу здійснювалось на підставі рішення виконавчого комітету ЛМР від 23.03.2006 року №394 щодо об`єктів побудованих при дольовій участі.

Посилання позивача на ст.1 ЗУ «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» щодо спільного майна багатоквартирного будинку є безпідставним, оскільки вказаний закон вказує на спільне майно, зокрема таке, як електричне обладнання всередині будинку, а ніхто не заперечує факту спільного права власності на електричне обладнання.

Отже, у зв`язку з вище викладеним у задоволені позовних вимог відмовити у повному обсязі.

22.06.2017 року від позивача ОСОБА_1 надійшло клопотання про залучення співвідповідача, а саме він просив суд залучити ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» до участі у цивільній справі у якості співвідповідача.

22.06.2017 року від позивача ОСОБА_1 надійшло клопотання про витребування доказів, а саме він просив суд витребувати від ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» інвентаризаційну справу на багатоквартирний житловий будинок по АДРЕСА_2 .

Ухвалою суду від 22.06.2017 року залучено у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради, ОСОБА_3 , про скасування розпорядження, визнання недійсним свідоцтва про право власності, скасування державної реєстрації права власності, в якості співвідповідача: Обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та Експертної оцінки».

Зобов`язано Обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та Експертної оцінки» скерувати до Франківського районного суду м. Львова в термін до 24.07.2017р. інвентаризаційну справу на багатоквартирний житловий будинок по АДРЕСА_2 .

29.08.2017 року на виконання ухвали суду від ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» надійшов лист, в якому повідомлено, що інвентаризаційна справа на багатоквартирний житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2 у відділі технічної та юридичної інформації не обліковується, а тому надати її до суду не має можливості.

10.11.2017 року на виконання ухвали суду від ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» скеровано матеріали реєстраційної та інвентаризаційних справ на об`єкти нерухомого майна, що знаходяться за адресами: АДРЕСА_3 ; АДРЕСА_3 ; АДРЕСА_2 (нежит. Приміщення, площею 129,78 кв.м.)

03.03.2018р. справа передана судді Мартинишин М.О. на виконання рішення зборів суддів №3 від 01.03.2018 року та у зв`язку з неможливістю продовження розгляду справи суддею Масендичом В.В. (тимчасове відсторонення від здійснення правосуддя на підставі рішення Третьої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя № 3312/3дп/15-17 до ухвалення Вищою радою правосуддя рішення про звільнення з посади або скасування рішення Дисциплінарної палати), з метою дотримання передбаченого законом строку розгляду справ.

Ухвалою суду від 23.03.2018 року цивільну справу прийнято до свого провадження і здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження зі стадії підготовчого провадження. Призначено розгляд справи у підготовчому засіданні.

30.10.2018 року від відповідача ОСОБА_3 надійшло клопотання про застосування строків позовної давності.

Так, вказане у позові оспорюване нежитлове приміщення, яке належить на праві приватної власності ОСОБА_3 було збудоване понад десять років тому і позивач про це чітко знав.

Більше того, це нежитлове приміщення стоїть поряд з гаражем позивача ще з 22.05.2008 року

Строк позовної давності, виходячи із змісту позовних документів, та матеріалів справи 465/6681/16-ц починає відлік з 22.05.2008 року (тобто з моменту оформлення позивачем права власності на гараж, площею 46.7 кв.м, який знаходиться поряд з нежитловим приміщенням ОСОБА_3 та який був зареєстрований 22.05.2008 року). Отже, загальний строк позовної давності щодо про скасування розпорядження, визнання недійсним свідоцтва про право власності на допоміжне приміщення, скасування державної реєстрації права власності сплив ще 22.05.2011 року, а відтак Позивач пропустив без поважних причин строк звернення до суду із даним позовом, не навів поважні причини пропуску цього строку, та й не просив поновлення строку позовної давності, що однозначно є підставою для відмови в задоволенні позову з підстав пропущеного строку давності.

Позивач ігноруючи позовну давність по даному позову, яке виникло у 22.05.2008 року умисно вводить в оман суд та у своїй позовній заяві не зазначає у який спосіб та і коли довідався про порушення своїх прав, що викликає певні сумніви з приводу порушення його права.

Таким чином жодних підстав для поновлення пропущеного строку на подання даного позову немає, у зв`язку з цим відмовити у задоволені позовних вимог.

25.02.20.19 року від позивача надійшла заява власників житлових та нежитлових приміщень у багатоквартирному житловому будинку по АДРЕСА_2 .

На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, розпорядження керівника апарату Франківського районного суду м. Львова № 110/Р від 25.09.2019 року, 25.09.2019 року вказану цивільну справу передано судді Мартьяновій С.М.

Ухвалою суду від 10.10.2019 року цивільну справу прийнято до свого провадження та призначено судове засідання. Розгляд справи визначено здійснювати за правилами загального провадження. В судове засідання викликано учасників справи.

05.02.2020 року до суду від відповідача ОСОБА_3 надійшло клопотання про зміну її прізвища на « ОСОБА_5 » у зв`язку з реєстрацією нею шлюбу та зміни прізвища з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_5 ».

10.02.2020 року в судовому засіданні суд без видалення до нарадчої кімнати клопотання про зміну прізвища відповідача ОСОБА_3 задовільнив, та постановив замінити назву відповідача.

11.11.2020 року до суду від представника відповідача ОСОБА_7 ОСОБА_8 надійшли письмові пояснення, в яких остання зазначає, що оспорюваний позивачем наказ «Про оформлення права власності на нежитлове приміщення по АДРЕСА_1 » від 12.05.2008 року виданий Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради не може бути скасований чи змінений після їх виконання, оскільки Управління комунальної власності департаменту економічної політики ЛМР, представляючи правові інтереси територіальної громади міста Львова, діяло відповідно до «Положення про Управління комунальної власності Львівської міської ради та його структури у новій редакції», затвердженого рішенням Львівської міської ради №1100 від 07.12.2007 року, згідно з яким Управління є структурним підрозділом департаменту економічної політики ЛМР, утвореним відповідно до ухвали міської ради від 06.07.2006 року №94 «Про затвердження структури виконавчих органів ЛМР, загальної чисельності апарату ради та її виконавчих органів, витрат на їх утримання».

Компетенція (повноваження) Управління комунальної власності на оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна та прийняття відповідних наказів на момент видачі оспорюваного наказу була визначена «Положенням про порядок оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна» затвердженого рішенням Львівської міської ради від 23.03.2006 року №394 «Про порядок оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна та затвердження вартості цих послуг» ( зі змінами та доповненнями, що діяли на момент видачі наказу).

Відповідно до п. 4 зазначеного Положення оформлення документів на право власності на об`єкти нерухомого майна комунальної та державної форм власності проводиться районними відділами приватизації державного житлового фонду за місцем знаходження з видачею свідоцтва про право власності на підставі рішення виконавчого комітету, а на об`єкти нерухомого майна приватної форми власності на підставі наказу управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради.

Проекти наказів управління комунальної власності департаменту економічної політики щодо оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна з інформаційними довідками готують районні відділи приватизації державного житлового фонду за місцем знаходження об`єкта.

Свідоцтво про право власності на об`єкти нерухомого майна підписує керівник районного відділу приватизації державного житлового фонду за місцезнаходження об`єкта нерухомого майна чи інша уповноважена ним особа та скріплюється печаткою районного відділу приватизації державного житлового фонду.

Розглянувши звернення ОСОБА_9 та представлені документи, відділом приватизації державного житлового фонду було підготовлено проект оспорюваного наказу, який пройшов необхідне візування (відділ приватизації державного житлового фонду, юридичне управління Львівської міської ради, районна адміністрація).

Виходячи із вищевикладеного оспорюваний наказ Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради було видано при здійсненні ним владних управлінських функцій в межах своїх повноважень та чинного законодавства України.

Крім цього, що наказ Управління комунальної власності 12.05.2008 року «Про оформлення права власності на нежитлове приміщення по АДРЕСА_1 » за своїм змістом та суттю є ненормативним правовим актом індивідуального характеру. Відповідно до рішення КСУ №7-рп 2009 від 16.04.2009 року ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами разового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені після їх виконання на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України, з використання повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, неупереджено з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, в терміни передбачені чинним законодавством.

Зокрема, відповідно та на підставі норм чинного законодавства, які діяли на час виникнення спірних правовідносин: ст.19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень", ст.30 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2004р. №1243 "Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів", Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002р. № 7/5 і зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 28 січня 2003 року за № 66/7387, Рішення від 23.03.2006 р. №394 «Про порядок оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна і затвердження вартості цих послуг».

Отже, позивач жодним чином не доводить, та не підтверджує доказами, що спірне приміщення площею 129.7 кв.м, яке належне на праві власності ОСОБА_9 призначене для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку та порушує позивача законні права і інтереси. Крім того, посилання позивача на те, що у спірному нежитловому приміщенні розташоване технічне обладнання будинку, без дозволу якого експлуатація будинку є неможливою впродовж 2012 року по теперішній час не підтверджується жодним доказом та спростовується матеріалами справи.

З наявної в інвентаризаційній справі на будинок АДРЕСА_1 інформації вбачається, що за своїм призначенням спірне приміщення площею 129.7 кв.м. належне на праві приватної власності ОСОБА_9 у будинку є нежитловим приміщенням, а документи які б свідчили про зміну його призначення у матеріалах інвентаризаційної справи та судової справи відсутні. Вказане в сукупності свідчить про те, що спірне нежитлове приміщення не має статусу допоміжного, а є нежитловим та відповідно, є самостійним об`єктом нерухомого майна, відносно якого не поширюється заборона щодо його оформлення права власності.

Отже, реєстрація права власності на нежитлове приміщення площею 129,7 кв.м. розташованого у будинку

АДРЕСА_1 права на спірне нерухоме майно передавались ОСОБА_9 як за самим договором про пайову участь в будівництві, так і за актом приймання передачі нежитлового приміщення в житловому будинку АДРЕСА_3 , який не був визнаний недійсним та не є скасований, а тому реєстрація права власності за відповідачем ОСОБА_9 є правомірною, а вимоги позивача є безпідставними.

Відсутність спору щодо права спільної сумісної власності співвласників будинку АДРЕСА_1 на оспорювань нежитлове приміщення належне на праві приватної власності ОСОБА_9 , на що вказує відсутність будь-яких вимог з боку інших співвласників будівлі у період часу з 2012 р. по теперішній час. А відтак позивачем обрано неефективний спосіб захисту, який би ґрунтувався на законі.

В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, в матеріалах справи від позивача міститься заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник в судове засідання не з`явилися, повідомлялися належним чином.

Відповідач Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без участі представника відповідача. Також зазначив, що 12.05.2008 року управлінням комунальної власності було видано наказ №856-НЖ-Ф Про оформлення права власності на нежитлове приміщення на АДРЕСА_1 , що на думку Позивача підлягає скасуванню. Станом на момент видачі оспорюваного наказу, управління комунальної власності послуговувалося чинним Положенням про порядок оформлення права власності на об`єкти майна, затвердженого рішенням виконавчого комітету Львівської міської раді від 23.03.2006 №394 Про порядок оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна і затвердження вартості цих послуг (далі - Положення).

Відповідно до п.4 Положення оформлення документів на право власності на об`єкти нерухомого майна комунальної та державної форм власності проводиться районними відділами приватизації державного житлового фонду за місцем знаходження з видачею свідоцтва про право власності на підставі рішення виконавчого комітету, а на об`єкти нерухомого майна приватної форми власності на підставі наказу управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради (правонаступником якого є управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради).

Підготовкою проектів таких наказів займалися відділи приватизації житла за місцезнаходженням майна, що підлягає приватизації. Про це свідчить долучений до цього клопотання супровідний лист Франківського відділу приватизації житла до оспорюваного наказу із зазначенням направлення управлінню комунальної власності проекту наказу із пакетом документів.

Положенням визначено перелік документів, необхідних для оформлення права власності, у тому числі, на об`єкти нерухомого майна приватної форми власності. Обов`язок перевірки належності таких документів та їх опрацювання покладено на відділи приватизації житла за місцем знаходження об`єкта.

Франківським відділом приватизації житла було розглянуто заяву Відповідача ОСОБА_2 та на основі зазначеної заяви та долучених до неї документів було підготовлено проект оспорюваного наказу, на основі якого його було зобов`язано оформити та видати свідоцтво про право власності на спірне майно та проінформувати Відповідача про необхідність державної реєстрації права власності у ОКП ЛОР «БТІ та ЕО».

Таким чином видача оспорюваного наказу була здійснена на підставі та у межах визначених законодавством повноважень, станом на дату видачу наказу.

У зв`язку з цим у задоволені позовних вимог просили відмовити у повному обсязі.

Відповідач ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, про причини не явки суд не повідомив.

Ухвалою суду від 23.12.2022 року за результатами проведення підготовчого судового засідання справу призначено до судового розгляду.

Оскільки, всі учасники в судове засідання не з`явилися відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши та вивчивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є співвласником гаражу ІІ, площею 46,7 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 22.05.2008 року, реєстраційний номер: 227960984. (т.1 а.с.5)

На підставі Наказу Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради від 12.05.2008 року №856-НЖ-Ф Про оформлення права власності на нежитлове приміщення на АДРЕСА_1 наказано оформити право приватної власності на нежитлове приміщення ОСОБА_3 , загальною площею 129,7 кв.м. на АДРЕСА_1 ; відділу приватизації державного житлового фонду Франківського району м. Львова: оформити та видати свідоцтво про право власності відповідно до даного наказу; інформувати власника про необхідність державної реєстрації права власності у ОКП ЛОР «БТІ та ЕО». (т.1 а.с.13)

Згідно копії свідоцтва на нежитлове приміщення від 14.02.2012 року ОСОБА_3 володіє на праві приватної власності нежитловим приміщенням загальною площею 129,7 кв.м., яке розташоване в АДРЕСА_2 . Характеристика нежитлового приміщення та його обладнання наведені в технічному паспорті, який є складовою частиною цього свідоцтва.

Свідоцтво видане на підставі наказу управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради №856-НЖ-Ф від 12.05.2008 року. (т.1. а.с.9)

З копії технічного паспорта вбачається, що нежитлове приміщення за адресою АДРЕСА_2 , загальна площа 129,7 кв.м. обладнано: водопроводом (холодним, гарячим), каналізацією, газопостачанням, опаленням місцеве, електроосвітленням, радіотрансляційною мережею, сміттєвідводом, ліфтом. (т.1 а.с.12)

ТОВ Арніка від 12.08.2019 року надала відповідь, в якій вказала, що приміщення №6 та №8 в цокольному поверсі житлового будинку по АДРЕСА_4 ) згідно проекту були передбачені під влаштування електрощитової та водомірного вузла відповідно. При будівництві та здачі до експлуатації змін в цій частині проекту не вносились. (т.1 а.с.222)

З відповіді ТОВ «Львівбудсервіс» від 07.08.2019 року вбачається, що приміщення цокольного поверху під цифрою 2 загальною площею 2,60 кв.м. призначене для електрощитової цього будинку.

Приміщення цокольного поверху під цифрою 4 загальною площею 3,20 кв.м. призначене для водяного лічильника і насоса підкачки води цього будинку.

Нежитлове приміщення цокольного поверху під цифрою 2 загальною площею 2,60 кв.м. являється допоміжним приміщенням цього будинку.

Нежитлове приміщення цокольного поверху під цифрою 4 загальною площею 3,20 кв.м. являється допоміжним приміщенням цього будинку.

Під цифрою 2 загальною площею 2,60 кв.м. в нежитловому приміщенні знаходиться електрощитова для цілого будинку.

Під цифрою 4 загальною площею 3,20 кв.м. в нежитловому приміщенні знаходиться водяний вузол, лічильник на воду і насосна станція підкачки води на цілий будинок. (т.1 а.с.223)

Позивач вважає, що спірний наказ від 12.05.2008 року №856-НЖ-Ф, та видане на його підставі свідоцтво про право власності на нежитлове приміщення ОСОБА_2 є незаконними , та підлягають скасуванню. У зв`язку з чим і підлягає скасуванню запис про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 в Державному реєстрі речових прав на спірне нерухоме майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За ч. 2 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 5, ч. 1 ст. 13ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У частині першій статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною першою статті 385 ЦК України передбачено, що власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (будинках) для забезпечення експлуатації такого будинку (будинків), користування квартирами та нежитловими приміщеннями та управління, утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку (будинків) можуть створювати об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (будинків).

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» багатоквартирний будинок - житловий будинок, в якому розташовано три чи більше квартири. У багатоквартирному будинку можуть також бути розташовані нежитлові приміщення, які є самостійними об`єктами нерухомого майна; нежитлове приміщення - ізольоване приміщення в багатоквартирному будинку, що не належить до житлового фонду і є самостійним об`єктом нерухомого майна; спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія; частка співвласника - частка, яку становить площа квартири та/або нежитлового приміщення співвласника у загальній площі всіх квартир та нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку.

Статтею 41 Конституції України проголошено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з частиною першою статті 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Непорушність права власності закріплено і у статті 321 Цивільного кодексу України, відповідно до частини першої якої ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Частина друга статті 382 ЦК України визначає правовий режим допоміжних приміщень і приміщень загального користування житлового будинку у дво- або багатоквартирному будинку. Зокрема, за власниками квартир у таких будинках на праві спільної сумісної власності закріплюються приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше ніж одну квартиру. Ця норма спрямована на встановлення порядку користування мешканцями квартир зазначеними приміщеннями та обладнанням.

Нежилі приміщення, призначені для торговельних, побутових та інших потреб непромислового характеру є самостійним об`єктом цивільно-правових відносин, до житлового фонду не входять (частина третя статті 4 Житлового кодексу Української РСР)

Для розмежування допоміжних приміщень багатоквартирного жилого будинку, які призначені для забезпечення його експлуатації та побутового обслуговування мешканців будинку і входять до житлового фонду, та нежилих приміщень, які призначені для торговельних, побутових та інших потреб непромислового характеру і є самостійним об`єктом цивільно-правових відносин, до житлового фонду не входять, слід виходити як з місця їхнього розташування, так і із загальної характеристики сукупності властивостей таких приміщень, зокрема, способу і порядку їх використання.

У постанові Верховного Суду від 13.05.2021 у справі № 910/6393/20 було підкреслено, що відсутність порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин.

Станом на момент видачі оспорюваного наказу, управління комунальної власності послуговувалося чинним Положенням про порядок оформлення права власності на об`єкти майна, затвердженого рішенням виконавчого комітету Львівської міської раді від 23.03.2006 №394 Про порядок оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна і затвердження вартості цих послуг (далі - Положення).

Згідно п.4 вищевказаного порядку оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна проводиться районними відділами приватизації державного житлового фонду за місцем знаходження об`єкта нерухомого майна з видачею свідоцтва про право власності на підставі рішення виконавчого комітету на об`єкти, визначені підпунктами 6.4, 6.5, 6.7, 6.12, 6.13 цього Положення, чи наказу начальника управління комунальної власності департаменту економічної політики на об`єкти в усіх інших випадках.

Проекти рішень виконавчого комітету щодо оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна, визначені підпунктом 6.1 Положення про порядок оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна, готує департамент містобудування одночасно з підготовкою рішень виконавчого комітету про затвердження актів державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта.

Проекти рішення виконавчого комітету чи наказу начальника управління комунальної власності департаменту економічної політики щодо оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна готують районні відділи приватизації державного житлового фонду за місцем знаходження об`єкта.

Проекти наказів начальника управління комунальної власності департаменту економічної політики щодо оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна візують: керівник районного відділу приватизації державного житлового фонду, начальник юридичного управління та погоджує голова районної адміністрації за місцем знаходження об`єкта або уповноважені ними особи.

Свідоцтва про право власності на об`єкти нерухомого майна підписуються керівником районного відділу приватизації державного житлового фонду за місцем знаходження об`єкта нерухомого майна чи іншою уповноваженою ним особою та скріплюються печаткою районного відділу приватизації державного житлового фонду.

Судом було досліджено реєстраційну справу на нежитлове приміщення загальною площею 129,7 кв.м. за адресою АДРЕСА_2 , з якої вбачається, що на підставі заяви ОСОБА_3 від 14.05.2008 року видано Управлінням комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради Наказ від 12.05.2008 року №856-НЖ-Ф «Про оформлення права власності на нежитлове приміщення по АДРЕСА_4 , який є ненормативним правовим актом індивідуального характеру.

Рішенням Конституційного суду України №7-рп 2009 від 16.04.2009 року встановлено, що ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Відповідно до ч.1 ст. 19 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» (який діяв на час виникнення спірних правовідносин) підставою для державної реєстрації прав, що посвідчують виникнення, перехід, припинення речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав, є, зокрема, інші акти органів державної влади або органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, прийнятих у межах повноважень, визначених законом.

Відповідно до ст. 30 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» (який діяв на час виникнення спірних правовідносин) до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать, зокрема, облік та реєстрація відповідно до закону об`єктів нерухомого майна незалежно від форм власності.

Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази того, що належне ОСОБА_2 спірне нежитлове приміщення площею 129,7 кв.м. призначене для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку та порушує законні права позивача та інтереси.

Крім того, в матеріалах справи відсутні докази того, що у спірному нежитловому приміщенні розташоване технічне обладнання будинку, без дозволу якого експлуатація будинку є неможливим.

При досліджені інвентаризаційної справи на будинок АДРЕСА_2 вбачається, що за своїм призначенням спірне приміщення площею 127,9 кв.м. належне на праві приватної власності ОСОБА_2 у будинку є нежитловим приміщенням, а документи які б свідчили про зміну його призначення у матеріалах справи відсутні.

Щодо реєстрації права власності на нежитлове приміщення площею 129,7 кв.м. розташованого у будинку АДРЕСА_2 суд зазначає, що оскільки майнові права на спірне нерухоме майно передавались ОСОБА_2 як за самим договором про пайову участь у будівництві, так і за актом приймання передачі нежитлового приміщення в житловому будинку АДРЕСА_3 , який не був визнаний недійсним та не є скасований, а тому реєстрація права власності є правомірною, а вимоги позивача щодо її скасування безпідставними.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

Оскільки суд відмовляє у задоволенні позову по суті, то відсутні підстави для застосування позовної давності до вимог позивача.

При цьому, з огляду на низку тверджень сторін, що не стали предметом аналізу в даному рішенні, суд вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010).

Згідно з ч.ч. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У зв`язку із тим, що у задоволені позову відмовлено, а позивач звільнений від сплати судового збору, то на підставі ст. 141 ЦПК України, ЗУ «Про судовий збір» судові витрати компенсуються за рахунок держави.

На підставі викладено та керуючись статтями 3-5, 7-13, 17, 43, 49, 60, 76-81, 102, 211, 223, 258, 263, 264, 265, 268, 352 ЦПК України, -

у х в а л и в :

У задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради, ОСОБА_2 , Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та Експертної оцінки» про скасування розпорядження, визнання свідоцтва про право власності на допоміжне приміщення, скасування державної реєстрації права власності відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_5 .

Відповідач: Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради, місцезнаходження 79008, м. Львів, пл. Галицька, б. 15.

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та Експертної оцінки», місцезнаходження: 79024, м. Львів, вул. Вяч. Липинського, 54.

Суддя Мартьянова С.М.