Справа № 237/4242/21
Провадження № 2/237/443/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.12.22 року м. Курахове

Суддя Мар`їнського районного суду Донецької області Ліпчанський С.М., при секретарі судового засідання Бахтіяровій Н.В., за участю представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Курахове Мар`їнського району Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя.

Позивач зазначає, що 02 вересня 2001 року зареєстрував шлюб з ОСОБА_3 , який рішенням Мар`їнського районного суду Донецької області від 18.12.2018 року було розірвано.

За час перебування у шлюбі сторонами було нажите сумісне майно, а саме придбано за договором купівлі-продажу від 2 березня 2007 року житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , вартість якого на даний час становить 500 000 гривень.

Позивач стверджує, що до шлюбу йому належала квартира яку з відповідачкою з метою купівлі спірного житлового будинку продали, а виручені кошти вклали для купівлі будинку, тому ОСОБА_2 просить здійснити поділ спільного майна подружжя, а саме виділити у власність ОСОБА_2 2/3 частини житлового будиноку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 вартістю 500 000 (п`ятсот тисяч) гривень, в свою чергу виділити у власність ОСОБА_3 1/3 частину вищевказаного житлового будинку.

Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні наполягав на задоволенні позовних вимог.

Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином у встановлений законодавством строк та порядок.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, надала до суду письмові пояснення та просила розглядати справу за її відсудності.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Так, з матеріалів справи вбачається, що рішенням Мар`їнського районного суду Донецької області від 18.12.2018 року шлюб, укладений між сторонами, було розірвано(а.с. 5-6).

Копією довідки КП «Мар`їнське БТІ» від 28.10.2021 року підтверджується, що станом на 30.04.2002 року за ОСОБА_4 на підставі дарування було право власності на квартиру.

Відповідно до копії договору купівлі-продажу від 02.03.2007 року житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 належить відповідачу ОСОБА_5 .

Позивач та відповідач однією сім`єю не проживають, шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть.

Причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що сторони по справі є різними людьми. Сім`я розпалася та існує формально. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню.

Статтею 163 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожна особа має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ст. 60 СК України, ч. 3 ст. 368, та ч. 2 ст. 372 ЦК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, а ч. 2 та 3 ст. 61 СК України встановлено що об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Відповідно до ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

До складу майна, що підлягає поділу, входить загальне майно, наявне у подружжя на час розгляду справи, і те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Таким чином, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу, а ст. 70 СК України, встановлено що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема, якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

За час перебування у шлюбі сторонами було нажите сумісне майно, а саме придбано за договором купівлі-продажу від 2 березня 2007 року житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

У постанові Верховного Суду України від 18 січня 2017 року у справі № 6-2565цс16 вказується, що в разі, коли один з подружжя не вчинив передбачених частиною п`ятою статті 71 СК України дій щодо попереднього внесення відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між сторонами відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з квитанції про сплату судового збору, розмір судового збору, сплаченого позивачем складає 5 000 гривень. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати зі сплати судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог , тобто 2 500 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 105, 110, 112 Сімейного Кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя задовольнити частково.

Визнати житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , об`єктом спільної сумісної власності ОСОБА_2 до ОСОБА_3 .

Здійснити розподіл житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , визнавши за ОСОБА_2 право власності на 1/2 ідеальної частки житлового будинку та за ОСОБА_3 право власності на 1/2 ідеальної частки житлового будинку.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 2 500 (дві тисячі п1ятсот) гривень 00 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено до Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Мар`їнський районний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня складення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С. М. Ліпчанський

Дата документу 16.12.22 року