Провадження № 2/932/254/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2022 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі судді Кудрявцевої Т.О., розглянувши у приміщенні суду у м. Дніпрі за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовомОСОБА_1 до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), третя особа Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про зняття арешту з майна,-

ВСТАНОВИВ:

20.12.2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив зняти арешт з його майна, накладений у виконавчому провадженні ВП №43696959, та припинити обтяження майна, зареєстроване державним реєстратором 18 червня 2014 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером 6046057.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 29.11.2021 року під час здійснення заходів з приводу оформлення цивільно-правової угоди йому стало відомо, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна міститься інформація про арешт нерухомого майна під реєстраційним номером обтяження 6046057 від 18.06.2014 року, здійснена на підставі постанови про арешт майна боржника та заборону його відчуження ВП №43696959, виданої на той час Бабушкінським ВДВС Дніпропетровського МУЮ, наразі назву змінено на Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро). У відповідь на його звернення, відповідач 09.12.2021 року своїм листом йому повідомив про те, що зазначене виконавче провадження ВП №43696959 було завершене 10.10.2014 року, однак у зв`язку із знищенням матеріалів виконавчого провадження не має можливості зняти арешт. Таким чином, умови, що існували на момент накладення арешту на його майно змінилися, в реєстрі боржників будь-які відомості відносно нього також відсутні, а тому й немає необхідності в подальшому арешті, у зв`язку з чим він звернувся до суду із даним позовом.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.12.2021 року зазначена цивільна справа передана в провадження судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська Кудрявцевої Т.О.

Ухвалою судді від 12 січня 2022 року відкрито провадження у справі та на підставі ч. 3 ст. 274 ЦПК України призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідачу надсилалась копія ухвали про відкриття провадження у справі та копія позовної заяви з додатками до неї, яка була ним отримана 11.04.2022 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Таким чином, відповідач є таким, що належним чином повідомлений про розгляд цієї цивільної справи та про свої процесуальні права та обов`язки, однак правом на подання відзиву, будь-якої письмової заяви або клопотання не скористався.

Третя особа належним чином повідомлена про розгляд цієї цивільної справи та про свої процесуальні права та обов`язки, однак правом на подання пояснень, будь-якої письмової заяви або клопотання не скористалася.

Суд, дослідивши докази у справі, дійшов наступного висновку.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У відповідності до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частинами 1, 2 ст. 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ч.1, 2, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

У відповідності до ч.1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо ОСОБА_1 наявні записи про арешт, реєстраційний номер обтяження: 6046057.

Вказаний арешт на майно позивача був накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 16.06.2014 року в межах виконання виконавчого провадження ВП №43696959, що видано державним виконавцем Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, правонаступником якого є Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро).

З листа від 09.12.2021 року №03-2/49235/15, направленого на адресу позивача Шевченківським відділом державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), вбачається, що згідно перевірки Автоматизованої системи виконавчих проваджень державним виконавцем встановлено, що з 13.06.2014 року по 10.10.2014 року на виконанні в Бабушкінському ВДВС Дніпропетровського МУЮ перебувало виконавче провадження ВП 43696959 з примусового виконання виконавчого листа № 200/14640/13-ц від 10.06.2014 року, виданого Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у розмірі 8477 грн. 91 коп. 10.10.2014 року державним виконавцем була винесена постанова про закінчення виконавчого документа згідно з п.8 ч.1 ст.49 ЗУ «Про виконавче провадження». У зв`язку зі збігом строку зберігання виконавчих проваджень, виконавче провадження ВП №43696959 знищено, у зв`язку з чим відсутня можливість зняти арешт. З посиланням на ст.59 ЗУ «Про виконавче провадження» позивачу рекомендовано звернутись до суду.

Відповідно до статті 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ч. 5 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» арешт може бути знятий за рішенням суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Як встановлено в процесі розгляду справи, арешт на майно ОСОБА_1 було накладено органом виконавчої служби 16.06.2014 року. 10.10.2014 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого документу на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження», однак арешт накладений на майно боржника не скасовано.

На даний час виконавче провадження не здійснюється, а відтак потреби в арешті не існує, протилежного суду не надано. На теперішній час наявність цього обтяження (арешту) нерухомого майна перешкоджає позивачу у здійсненні ним права власності на майно. Скасувати арешт в іншому порядку неможливо, оскільки виконавче провадження, під час здійснення якого було накладено арешт, знищено за закінченням строків зберігання.

Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази з урахуванням наведених правових норм, суд приходить до висновку про те, що підстав для накладення арешту на даний час не існує, а наявність накладеного обтяження майна порушує права позивача, що, в межах заявлених позовних вимог, дає підстави для задоволення позову, оскільки іншим шляхом відновити порушені права позивача неможливо. Будь-яких доказів в спростування позовних вимог суду не надано.

Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд вважає за необхідне у відповідності до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача стягнути понесені витрати по справі - сплачений судовий збір у сумі 1816,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 4, 11-13, 81, 141, 209, 265, 268, 280, 282 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), третя особа Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про зняття арешту з майна задовольнити.

Зняти арешт з майна ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), накладений у виконавчому провадженні ВП № 43696959.

Припинити обтяження майна/прав ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), зареєстроване державним реєстратором 18 червня 2014 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером №6046057.

Стягнути з Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) (ЄДРПОУ 34984509) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені судові витрати по справі сплачений судовий збір у сумі 1 816,00 грн.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня отримання учасником справи його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Т.О. Кудрявцева