22 листопада 2022 року Рівненський міський суд Рівненської області
в особі головуючої судді - Панас О.В.
при секретарі судового засідання - Алексейчук Ю.М.
позивача - ОСОБА_1
позивачки - ОСОБА_2
представника третьої особи - адвоката Протоповича А.Р. розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівному у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 треті особи без самостійних вимог ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, -
в с т а н о в и в: ОСОБА_2 , ОСОБА_1 звернулися до Рівненського міського суду з позовом, вимоги за яким змінили заявою від 27.07.2022 р., до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 треті особи без самостійних вимог ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 про стягнення матеріальної та моральної шкоди.
Позовні вимоги обґрунтовано наступними доводами.
З 2012 року ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та їх малолітня дитина проживають у багатоквартирному двоповерховому будинку на першому поверсі у квартирі АДРЕСА_1 . Власниками квартири є ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_1 та ОСОБА_9 . З 2015 року у квартирі АДРЕСА_1 , стали проживати ОСОБА_5 , ОСОБА_6 і двоє малолітніх дітей.
Згідно інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, власниками квартири АДРЕСА_3 є ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .
З часу проживання відповідачів у квартирі АДРЕСА_1 регулярно (кілька разів на рік) затоплюється різного ступеня проникнення води (починаючи від появи мокрих плям на стелі до стоку води по стінах на підлогу та із стелі як дощу).
Оскільки будинок є двоповерховим і над квартирою АДРЕСА_4 не має житла, то єдиними винуватцями затоплення квартири АДРЕСА_1 можуть бути лише мешканці квартири АДРЕСА_4 .
На неодноразові звертання ОСОБА_2 та ОСОБА_1 до ОСОБА_5 і ОСОБА_6 про припинення підтоплень і необхідність відшкодування збитків, останні ігнорували звернення та вимоги про усунення проблеми.
Вперше факт затоплення задокументовано Актом від 04.06.2018 р. затвердженим начальником ЖКП «Західне», яким підтверджено виявлення підтоплення квартири АДРЕСА_1 на стелі та стінах у кімнаті, кухні, коридорі у зв`язку із проникненням води із квартири АДРЕСА_4 .
18 липня 2020 року квартиру АДРЕСА_1 в черговий раз було затоплено мешканцями квартири АДРЕСА_4 .
Позивачка ОСОБА_2 змушена була викликати поліцію, патрульну поліцію, їздити в ТОВ «КК «Західна», Рівненський обласний лабораторний центр, Держпродспоживслужбу, обласний лабораторний центр, шукати будівельників які б змогли зробити ремонт та інше.
Листом №213 від 14.09.2020 р. ТзОВ «КК «Західна» повідомлено, що від мешканців квартири АДРЕСА_3 , звернень щодо необхідності проведення ремонту водопровідних мереж та систем опалення не надходило, що вказує про відсутність вини ТзОВ «КК «Західна» (як обслуговуючої будинок організації) у підтопленнях квартири АДРЕСА_1 .
Позивачка ОСОБА_2 03.06.2022 року звернулась до судового експерта з проханням провести судово- будівельну експертизу квартири АДРЕСА_1 внаслідок залиття.
У зв`язку з черговим залиттям квартири позивачі перенесли стресову ситуацію, були змушенні витрачати свій час на клопоти по збору доказів для підтвердження позову, звернення в судові інстанції, випробовували незручності в зв`язку з проживанням і користуванням квартирою, яка була пошкоджена залиттям, усе це порушило склад та ритм їх життя і спричиняло моральні страждання. Крім того позивачі понесли душевні страждання від самого факту ушкодження майна та від небажання винної особи відшкодувати шкоду у добровільному порядку. У результаті дій відповідачів був зірваний ряд життєвих планів позивачів, порушений звичайний уклад існування.
З оглянутої судом довідки № 21 від 19.10.2022 року, виданої ТзОВ «Керуюча компанія «Західна» вбачається наступне.
У період до 20 жовтня 2020 року управління будинком АДРЕСА_6 здійснювало Товариство з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Західна». Технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем холодного водопостачання та водовідведення здійснювалось відповідно до Наказу №219 від 15.08.2018 року МІНІСТЕРСТВА РЕГІОНАЛЬНОГО РОЗВИТКУ, БУДІВНИЦТВА ТА ЖИТЛОВО- КОМУНАЛЬНОГО ГОСПОДАРСТВА УКРАЇНИ «Про затвердження Порядку обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води».
Станом на 18 липня 2020 року у будинку АДРЕСА_6 внутрішньобудинкові системи водовідведення, трубопроводи, водопровідні мережі та каналізаційні випуски, каналізаційні труби, розтруби знаходились в задовільному справному стані, цілісні.
Заявок від мешканців будинку АДРЕСА_6 на ремонт труб водопостачання та ремонт даху у період, що передував 18 липня 2020 р., не надходило до Товариства. 18 липня 2020 року на телефон аварійної служби Товариства «СаІІ- центр у режимі 24/7» надійшла заявка №1021641 від 18.07.2020 року о 23:09 год від мешканця квартири АДРЕСА_1 з повідомленням про те, що квартиру АДРЕСА_1 топлять сусіди з верхнього поверху. Відповідно до поверхового плану будинку, квартира, що розташовані над квартирою АДРЕСА_1 є квартири АДРЕСА_4 та АДРЕСА_6 .
Інших звернень від мешканців будинку АДРЕСА_6 у період з 18.07.2020 року по 31.07.2020 року на телефон аварійної служби Товариства «СаІІ-центр у режимі 24/7» не надходило.
Допитані у судовому засіданні позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 як свідки, підтвердили , що дійсно 18.07.2020 р. мав місце факт затоплення їхньої квартири з квартири поверхом вище, де мешкають відповідачі. Пропозиція щодо позасудового урегулювання наслідків затоплення, відповідачами залишена поза увагою. По даний час ремонт у квартирі вони не робили, відповідачі свою допомогу не пропонували. Відповідно до ст. 12 ЦПК цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно з ст. 81 ЦПК, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За ст. 79 ЦПК, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Положеннями статті 319ЦК України (ч. ч. 1, 2, 4, 5) передбачено, що власник володіє, користується розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватись моральних засад суспільства. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян.
Згідно з ч. 1 ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частинами 1 і 2 статті 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Відповідно до ст.151 ЖК України громадяни, які мають в приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, проводити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт. Відповідно до ч.3 ст.386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.
Відповідно до частин 1 та 2 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Із положень п.п.7,18 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8жовтня 1992року №572(в редакції постанови Кабінету Міністрів України від24січня 2006року №45),слідує,що власник квартири зобов' язаний використовувати приміщення житлового будинку за призначенням, забезпечу вати збереження житлових і підсобних приміщень та технічного обладнання. При появі несправностей у квартирі вживати заходів до їх усунення власними силами або силами підприємства по обслуговуванню житла.
Відповідно до ч. 1 ст. 1190 ЦК України, за заявою потерпілого суд може визначити відповідальність осіб, які спільно завдали шкоди, у частці відповідно до ступеня їхньої вини.
Відповідно до ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи, суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що в деліктних правовідносинах юридичною підставою відповідальності, яка виникає внаслідок заподіяння шкоди, є склад цивільного правопорушення. До його елементів належать протиправна поведінка завдавана шкоди, настання шкоди, причинний зв`язок між двома першими елементами і вина завдавача шкоди.
У правовідносинах по відшкодуванню шкоди діє презумпція вини заподіювача шкоди, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювана шкоди, з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладається обов`язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу. Право власності є абсолютним правом, яке здійснюється власником на свій розсуд незалежно від волі інших осіб. Одночасно на власника покладаються певні зобов`язання, зокрема витрати, пов`язані з майном, тягар його утримання та охорони. Також власник несе ризик випадкового знищення та. пошкодження майна, він не може використовувати право власності на школу правам, свободам та інтересам громадян, інтересам суспільства. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, та, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювана шкоди. Виходячи із визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідачів покладається обов`язок доведення відсутності їх вини в завданні шкоди позивачу. Законодавством установлено, що відшкодування шкоди полягає у відшкодуванні затрат, необхідних для приведення пошкодженої речі у її попередній стан та у компенсації супутніх витрат, необхідних для такого відновлення. Відтак, суд прийшов до висновку, що неправомірними діями ОСОБА_3 ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , які виразилися у неналежному утриманні сантехніки у своїй квартирі, була затоплена квартира АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_1 та треті особи, які самостійні вимоги не заявляли, між неправомірними діями та наслідками, заподіяння шкоди майну, має місце причинно-наслідковий зв`язок. Відповідачами не доведено належними та допустимими доказами, що пошкодження у квартирі позивача сталося не з їхньої вини. Доказів того, що залиття належної позивачу ОСОБА_1 квартири, відбулося з вини інших осіб та як наслідок відповідальність за спричинену шкоду має бути покладена не на відповідачів, також не надано, а судом таких доказів не встановлено.
ОСОБА_2 у задоволенні позову відмовити, оскільки вона не є співвласником квартири АДРЕСА_1 , тому належних та допустимих доказів заподіяння матеріальної шкоди в наслідок затоплення квартири її майну не встановлено.
У позові до ОСОБА_6 слід відмовити, оскільки вона не є співвласником квартири АДРЕСА_3 , а доказів того, що з її вини сталося затоплення судом не здобуто.
Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
При вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди, суд керується роз"ясненнями постанови Пленума Верховного Суду України від 31.03.1995року ( з наступними змінами та доповненнями) «Про судову практику у справах про стягнення моральної ( немайнової) шкоди».
Згідно п.3 вищеназваної постанови під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань чи інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями чи бездіяльностю інших осіб.
Разом з тим, у п.4 постанови вказується, що позивач зобов"язаний довести не тільки факт заподіяння моральних страждань, але і пояснити з яких міркувань він виходив, зазначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується.
Відтак, суд прийшов до висновку про задоволення частково позову в цій частині та стягнення на відшкодування моральної шкоди в розмірі 2000,00 грн. на користь ОСОБА_1 власності якого було заподіяно матеріальну шкоду, що спричинило певні психологічні переживання, пов`язані з користуванням майном, а саме використанням його за прямим призначенням та його відновленням. У позові ОСОБА_2 щодо стягнення моральної шкоди відмовити з тих підстав, що судом відмовлено у задоволенні її вимог про стягнення матеріальної шкоди, а задоволено вимоги власника пошкодженого майна.
Судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК підлягають до стягнення з відповідачів в розмірі 4911,77 грн. з розрахунку : 840,80 грн. - сплачений судовий збір позивачем ОСОБА_1 ; оплата проведення дослідження наявності пліснявих грибів - 270,97 грн.; оплата роботи експерта - 3800,00 грн., які підтверджуються долученими до справи квитанціями.
Статтею 137 ЦПК України визначено порядок відшкодування витрат на правничу допомогу, а також вказаною статтею передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачами не надано жодних належних підтверджуючих документів як доказів понесених витрат на правничу допомогу, а відтак у стягненні з відповідачів на користь позивачів витрат на правничу допомогу слід відмовити.
На підставі викладеного , керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 263-268, 273, 280-282, 284, 354, 355 ЦПК України, суд ,-
Позовну заяву ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 : матеріальну шкоду у сумі 43 448 (сорок три тисячі чотириста сорок вісім) грн. 00 коп.; моральну шкоду у сумі 2 000(дві тисячі) грн.00 коп.; понесені судові витрати у сумі 4911 (чотири тисячі дев`ятсот одинадцять) грн. 77 коп.
ОСОБА_2 у задоволенні позову відмовити.
У позові до ОСОБА_6 , відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Заочне рішення може бути переглянуте судом , що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Позивачка: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Відповідачка: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_4 .
Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_4 .
Відповідач: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_4 .
Відповідачка: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання: АДРЕСА_4 .
Третя особа: ОСОБА_7 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .
Третя особа: ОСОБА_8 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .
Третя особа: ОСОБА_9 , місце проживання: АДРЕСА_10 , РНОКПП НОМЕР_5 .
Повний текст рішення виготовлено - 09.12.2022 р .
Суддя О.В.Панас