печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(вступна та резолютивна частини)

"18" липня 2022 р. Печерський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Бусик О.Л.

при секретарі судових засідань -Трубінській І.С.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа- Гарант»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 до товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» про стягнення страхового відшкодування та відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

05 березня 2020 року ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» (далі - ТДВ «СК «Альфа-Гарант») про стягнення страхового відшкодування та відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позову представник позивача, зазначав про те, що 06 березня 2019 рокуо 17:50 годині на вул. О.Онікієнка та вул. С.Москаленко в м.Бровари сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участі автомобіля марки Рено Кєнго, номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 , та автомобіля марки Вольво V 40 СС, номерний знак НОМЕР_2 , що належить позивачу.

Відповідно до постанови Броварського міськрайонного суду Київської області від 28 березня 2019 року в справі 361/1918/19 ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні вказаної ДТП.

Цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів автомобіля марки Рено Кєнго, номерний знак НОМЕР_1 була застрахована в ТДВ «СК «Альфа-Гарант», поліс АМ 8191524 від 03 жовтня 2018 року з лімітом за завдану шкоду в сумі 100 000 грн з франшизою в сумі 2000 грн.

11 березня 2019 року позивач звернулася до ТДВ «СК «Альфа-Гарант» з повідомленням про страховий випадок, а також надала відомості про місцезнаходження її пошкодженого автомобіля та подала заяву про виплату страхового відшкодування.

Проте, після огляду її автомобіля, представники страхової компанії з позивачем не зв`язувались, визначення вартості матеріального збитку не встановлювали, у зв`язку з чим позивач змушена була звернутись до суб`єкта оціночної діяльності фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 для визначення вартості матеріального збитку.

Згідно зі звітом №00/85.07.19 про оцінку вартості матеріального збитку станом на 04 липня 2019 року вартість відновлювального ремонту складає 219 804,09 грн без врахування коефіцієнту фізичного зносу. Втрата товарної вартості складає 24 555,41 грн, всього вартість матеріального збитку складає 244 359,50 грн, послуги експерта на складення звіту складають 1500 грн.

02 липня 2019 року відповідач перерахував на картковий рахунок позивача кошти в сумі 1154 грн.

Листом від 03 липня 2019 рок №62/2212 відповідач, посилаючись на висновок експертного дослідження механізму та пригоди товариства з обмеженою відповідальністю «Українська експертна кампанія» (далі - ТОВ «Українська експертна кампанія») від 27 червня 2019 року №105 повідомив позивача, що комплекс механічних пошкоджень, наявність яких зафіксована 06 березня 2019 року не міг утворитись внаслідок описаного механізму пригоди, їх водіями, оскільки не співпадають по висоті, ширині та характеру утворення, локалізації. Однак теоретично не виключено, що потертості лакофарбового покриття на правому передньому куті переднього бамперу автомобіля позивача могли виникнути при контакті з боковою поверхнею заднього бамперу автомобіля марки Рено Кєнго. Тому, відповідач прийняв рішення про виплату страхового відшкодування лише за пошкодження лакофарбового покриття переднього бамперу, які на думку відповідача ймовірно відносяться до даної пригоди в сумі 3154 грн.

Ознайомившись з цим висновком, позивач виявила, що висновок заснований на даних які не відповідають дійсності, оскільки автомобіль Рено Кєнго, номерний знак НОМЕР_1 , є моделлю з подовженою колісною базою ( Кенго Ван Максі ), довжина 4597 мм, колісна база 3081 мм. Отже, габарити взяті експертами ТОВ «Українська експертна кампанія» з іншої моделі транспортного засобу з довжиною 4210 мм, які відрізняються від моделі транспортного засобу, який був учасником ДТП, а тому суперечать матеріалам справи та викликає сумніви в його правильності й відповідно не можуть бути підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування.

Крім того, згідно у схемі ДТП, яка складена працівниками поліції, вказаний перелік видимих пошкоджень транспортного засобу.

Крім того, про обставини вказаної ДТП свої пояснення надали свідки, що рухались позаду автомобіля РЕНО Кєнго, які пояснили, що вказаний автомобіль рухався на заборонений сигнал світлофора та здійснив зіткнення з автомобіля марки Вольво V 40 СС, що належить позивачу.

10 грудня 2019 року представник позивача направив претензію відповідачу № 1-10/12 про виплату страхового відшкодування в сумі 96846 грн, однак листом від 20 грудня 2019 року у виплаті страхового відшкодування відповідач відмовив.

На підставі наведеного, представник позивача просив стягнути з відповідача 96846 грн страхового відшкодування, 30000 моральної шкоди, судовий збір в сумі 968 грн та 2102 грн та 25 038 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою судді від 10 березня 2020 року відкрито провадження у справі для розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

27 квітня 2020 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказано про те, що аварійний комісар ТДВ «СК «Альфа-Гарант» неодноразово проводив огляд пошкодженого автомобіля позивача, на підставі чого було складено відповідний протокол огляду, що був підписаний представником позивача.

З метою отримання всієї інформації про обставини ДТП, відповідач звертався із запитами до Національної поліції з метою отримання відео ДТП, однак отримати таке відео не виявилось можливим.

Також відповідач направив матеріали ДТП судовому експерту Гора І.В. для визначення обставин ДТП, який склав звіт, де зазначив про те, що комплекс механічних пошкоджень, наявність яких зафіксовано 06 березня 2019 року не могли утворитись внаслідок описаного механізму пригоди та водіями, оскільки не співпадають по висоті, ширині та характеру утворення, локалізації. Однак, теоретично не виключено, що потертості лакофарбового покриття на правому передньому куті переднього бамперу автомобіля позивача могли виникнути при контакті з боковою поверхнею заднього бамперу автомобіля марки Рено Кєнго.

Таким чином, відповідач провів достатнє та комплексне розслідування причин та обставин ДТП, в результаті чого було встановлено, що теоретично не виключено, лише потертості лакофарбового покриття на правому передньому куті переднього бамперу автомобіля позивача.

У зв`язку з чим ТДВ «СК «Альфа-Гарант», аварійним комісаром було складено аварійний сертифікат із розрахунку вартості матеріального збитку лише за ті пошкодження, які теоретично могли утворитись від контактування вищезазначених автомобілів за описаних їх водіями обставин. Таким чином, вартість відновлювального ремонту складала 3154 грн з ПДВ. З урахуванням франшизи в сумі 2000 грн позивач отримав від відповідача 1154 грн.

Крім того, позивач посилалась на звіт від 04 липня 2019 року №00/85.07.19, однак цей звіт не може спростувати аварійний сертифікат №18-D/56/7, оскільки висновок експертизи може бути доказом у справі лише в тому разі, коли експертиза проведена на підставі ухвали суду відповідними судово-експертними установами, тому звіт, на який посилається позивач не можу бути належним та допустимим доказом в розумінні п. 17 постанови Пленуму ВСУ від 12 червня 2009 року №5, які б могли спростувати аварійний сертифікат відповідача.

Разом з тим, звіт складений через три місяці після настання ДТП, складений без належної фіксації огляду автомобіля, який відбувся 03 липня 2019 року; під час огляду представником ТДВ «СК «Альфа-Гарант» зафіксовано показання одометру (пробіг) 23 291 км, а у звіті такі покази зазначено в 52 000 км, тобто позивач протягом 3 місяців використовувала автомобіль, здійснивши пробіг 28709 км, що значно впливає на стан автомобіля в цілому, а також на вартість відновлювального ремонту тих пошкоджень, які бути отримані під час ДТП.

Що стосується моральної шкоди, то чинним законодавством не передбачено відшкодування моральної шкоди у випадку несвоєчасної виплати страхованого відшкодування.

Щодо витрат на правову допомогу, то представник відповідача зазначив, що для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача має бути встановлено, що позов позивача підлягає задоволенню, а також має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий.

На підставі викладеного представник відповідача просив про відмову у задоволенні позову.

27 квітня 2020 року від представника відповідача надійшло клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, надану позивачу, в якому вказаного про те, що в акті про надану правову допомогу недостатньо наведено опис робіт вже виконаних адвокатом, ані будь якого підтвердження здійснених ним витрат, необхідних для правничої допомоги.

06 листопада 2020 року від представника відповідача надійшло клопотання про призначення комплексної експертизи.

09 листопада 2020 року від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Ухвалою суду від 09 листопада 2020 року в справі призначено судову автотоварознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Державного науково-дослідного експертно криміналістичного центру МВС України. На вирішення експертів поставлено наступні питання: Чи наявні на автомобілях «Рено», д.н.з. НОМЕР_1 , та «Вольво», д.н.з. НОМЕР_2 , сліди для взаємного їх контакту в результаті вказаної ними дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 06.03.2019 р., за обставин викладених в матеріалах справи? Чи могли утворитись пошкодження, зафіксовані 06.03.2019 року в Київській області, м. Бровари, перехрестя вул. Онікієнка та вул. Москаленка, на транспортних засобах «Рено», д.н.з. НОМЕР_1 , та «Вольво», д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок описаного механізму пригоди їх водіями? Який розмір можливої завданої матеріальної шкоди власнику автомобіля «Вольво», д.н.з. НОМЕР_2 , в результаті ДТП, що мала місце 06.03.2019 року, за вирахуванням коефіцієнту фізичного зносу, за вирахування втрати товарної вартості та за вирахуванням податку на додану вартість за цінами та тарифами станом на 06.03.2019 року? Провадження у справі на час проведення експертизи зупинено.

08 липня 2021 року від Державного науково-дослідного експертно криміналістичного центру МВС України надійшло повідомлення від 29 червня 2021 року №СЕ-19-21/10324-АВ про неможливість проведення судової експертизи.

Ухвалою суду від 09 липня 2021 року провадження у справі відновлено.

Представник позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги просив задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступного висновку.

Суд установив, що 06 березня 2019 року 0 17:50 годині на вул. О. Онікієнко та вул. С. Москаленко в м. Бровари сталася ДТП за участі автомобіля марки Рено Кєнго, номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 , та автомобіля марки ВольвоV 40 СС, номерний знак НОМЕР_2 , що належить позивачу.

Відповідно до постанови Броварського міськрайонного суду Київської області від 28 березня 2019 року в справі 361/1918/19 ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні вказаної ДТП.

Цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів автомобіля марки Рено Кєнго, номерний знак НОМЕР_1 , була застрахована в ТДВ «СК «Альфа-Гарант», поліс АМ 8191524 від 03 жовтня 2018 року з лімітом за шкоду в сумі 100 000 грн з франшизою в сумі 2000 грн.

11 березня 2019 року позивач звернулася до ТДВ «СК «Альфа-Гарант» з повідомленням про страховий випадок та подала заяву про виплату страхового відшкодування.

Так, у схемі ДТП, складеної 11 березня 2019 року працівниками поліції, зазначений перелік пошкоджень автомобіля марки ВольвоV 40 СС, номерний знак НОМЕР_2 , що належить позивачу, а саме: праве переднє крило, бампер з правої сторони, права передня фара, кришка капота з правої сторони зверху, подушка безпеки для пішохода.

Згідно з поясненнями свідка вказаної ДТП ОСОБА_6 автомобіль марки Рено Кєнго, номерний знак НОМЕР_1 , рухався на заборонений сигнал світлофора, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки ВольвоV 40 СС, номерний знак НОМЕР_2 .

Згідно з протоколом огляду автомобіля марки ВольвоV 40 СС, номерний знак НОМЕР_2 , від 12 березня 2019 року, складеного аварійним комісаром ОСОБА_7 за підписом довіреної особи власника автомобіля ОСОБА_8 зазначений опис пошкоджень автомобіля у кількості 17 пунктів, в тому числі зазначені пошкодження капоту, передньої фари, переднього правового крила, пошкодження подушки безпеки для пішохода.

05 квітня 2019 року аварійний комісар ТДВ «СК «Альфа-Гарант» повторно оглянув автомобіль позивача та зазначив додаткові пошкодження у кількості 9 пунктів, зокрема, пошкодження фіксатора правої фари, ущільнювача передніх правих дверей, пильник переднього правого крила та інше.

Згідно із рахунком від 09 квітня 2019 року, наданого ФОП ОСОБА_9 вартість відновлювального ремонту автомобіля марки ВольвоV 40 СС, номерний знак НОМЕР_2 , становить 186785,70 грн, в якому зазначено відновлювальний ремонт капоту, подушки безпеки, переднього правового крила, переднього бамперу, передніх правих дверей.

03 липня 2019 року ТДВ «СК «Альфа-Гарант» надіслало ОСОБА_1 лист, в якому зазначило про те, що згідно з висновком від 27 червня 2019 року № 105, складеного ТОВ «Українська Експертна Компанія» комплекс механічних пошкоджень, наявність яких зафіксовано 06 березня 2019 року в Київській області м. Бровари, перехрестя вул. Онікієнка та вул. Москаленка, на транспортних засобах марки Рено Кєнго, номерний знак НОМЕР_3 , та ВольвоV 40 СС, номерний знак НОМЕР_2 , не могли утворитись, внаслідок описаного механізму пригоди та водіями, оскільки не співпадають по висоті, ширині та характеру утворення, локалізації. Однак теоретично, не виключено, що потертості лакофарбового покриття на правому передньому куті переднього бамперу автомобіля позивача могли виникнути при контакті з боковою поверхнею заднього бамперу автомобіля марки Рено Кєнго. У зв`язку з чим, ТДВ «СК «Альфа-Гарант» прийняло рішення здійснити виплату страхового відшкодування лише за пошкодження лакофарбового покриття переднього бамперу, які ймовірно відносяться до даної пригоди, вартість матеріального збитку розраховано на підставі Аварійного сертифікату №18-D/56/7 становить 3154 грн.

Так, у звіті від 27 червня 2019 року № 105 зазначені габарити автомобіля марки Рено Кєнго, номерний знак НОМЕР_1 , становлять 4,21 м у довжину та 1,80 м у висоту.

Згідно з дослідженням визначення габаритів та місця контакту КТЗ від 05 грудня 2019 року, що провів експерт-оцінювач ФОП ОСОБА_4 габарити автомобіля марки Рено Кєнго, номерний знак НОМЕР_1 , становлять 4,597 м, колісна база 3,081 м та висота 1,802 м.

Відповідно до звіту від 04 липня 2019 року про оцінку вартості матеріального збитку, завданого автомобілю марки ВольвоV 40 СС, номерний знак НОМЕР_2 , вартість матеріального збитку становить 244359,50 грн.

Крім того, у повідомленні від 01 липня 2021 року №19/13/1-18621 Державного науково-дослідного експертно криміналістичного центру МВС України про неможливість проведення судової експертизи зазначено про те, що експертиза не проведена у зв`язку з неможливістю безпосередньо оглянути та дослідити об`єкт дослідження, а також відсутність вихідних даних необхідних для проведення дорученої судової експертизи, відповідно до ст. 72 ЦПК України.

За клопотанням представника позивача від 21 вересня 2020 року в судовому засіданні було допитано експерта-оцінювача ОСОБА_4 , який пояснив, що оглядав обидва пошкоджені автомобілі та за допомогою порівняльного методу дослідження співставляв пошкодження двох автомобілів, які повністю співпадають по висоті, ширині та характеру утворення, що могли утворитись в даному ДТП.

Згідно зі ст.ст.15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання і має право звернутися до суду за захистом свого права та інтересу у визначений ч.2 ст.16 ЦК Україниспосіб, зокрема, шляхом відшкодування майнової та немайнової (моральної) шкоди.

Згідно зі ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку з знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Згідно зі ст.1166 ЦК України майнова шкода, заподіяна майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Враховуючи роз`яснення Верховного Суду України, що містяться впостановах Пленуму Верховного Суду України №6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», від 31 березня 1995 року №4. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування майнової шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

При цьому, обов`язок доказування наявності чи відсутності вини заподіювача в спричиненні шкоди покладається на відповідача, в той час, коли позивач повинен довести наявність такої шкоди та її розмір.

Відповідно до п. 1.4 ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року № 1961-IV (далі - Закон № 1961-IV) особами, відповідальність яких застрахована є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду.

Оскільки цивільна відповідальність водія ОСОБА_3 на момент ДТП була застрахована за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідальною особою за шкоду, завдану внаслідок ДТП є відповідач.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Вина ОСОБА_3 у скоєнні ДТП підтверджується постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 28 березня 2019 року в справі 361/1918/19 про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи і виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Розмір збитків, що завдано ОСОБА_1 підтверджується звітом від 04 липня 2019 року №00/85.07.19 про оцінку вартості матеріального збитку, завданого автомобілю марки ВольвоV 40 СС, номерний знак НОМЕР_2 .

Відповідно до ст. 6 Закону № 1961-IV, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`я та/або майну потерпілого.

Згідно п. 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 Закону № 1961-IV у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Пунктом 35.1 статті 35 Закону № 1961-IV передбачено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону), заяву про страхове відшкодування.

11 березня 2019 року позивач звернулася до ТДВ «СК «Альфа-Гарант» із заявою про виплату страхового відшкодування, проте відповідач виплатив лише 1154 грн, пославшись на висновок від 27 червня 2019 року № 105, складений ТОВ «Українська Експертна Компанія».

Відповідно до статті 36 Закону № 1961-IV страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Відповідно до полісу АМ 8191524 від 03 жовтня 2018 року, ліміт за шкоду встановлено в сумі 100 000 грн з франшизою в сумі 2000 грн.

Таким чином, відповідач має виплатити позивачу відшкодування вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу.

Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Статтею 988 ЦК України передбачено, що страховик зобов`язаний на умовах договору страхування при настанні страхового випадку здійснити виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

За статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Вирішуючи цей спір, суд враховує, що одним із основних засад (принципів) цивільного судочинства є змагальність сторін (пункт 4 частини третьої статті 2 ЦПК України).

За приписами частин першої - четвертої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Крім того, відповідно до частини першої статті 76 ЦК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 81 ЦК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Відповідно до статі 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Отже при вирішення питання про розмір збитків, які підлягають відшкодуванню в зв`язку з пошкодженням автомобіля, з`ясуванню підлягають відомості чи співпадає характер пошкоджень, що утворились на автомобілях марки ВольвоV 40 СС, номерний знак НОМЕР_2 та Рено Кєнго, номерний знак НОМЕР_1 з обставинами скоєння ДТП 06 березня 2019 року, та у зв`язку з чим також відновлювального ремонту автомобіля позивача марки ВольвоV 40 СС, номерний знак НОМЕР_2 .

Як було зазначено вище, 06 березня 2019 року відбулось ДТП за участі зазначених автомобілів, яке було зафіксоване працівниками поліції, про що складено протокол та схема ДТП. У цих документах були зазначені пошкодження автомобіля позивача, які співпадають з пошкодженнями, описаними як в протоколах огляду транспортного, складених аварійним комісаром відповідача від 12 березня 2019 року та від 05 квітня 2019 року, а також зі звітом від 04 липня 2019 року №00/85.07.19 про оцінку вартості матеріального збитку автомобіля позивача.

Заперечення ТДВ «СК «Альфа-Гарант» про те, що пошкодження, які виникли на автомобілі позивача не могли утворитись внаслідок описаного механізму пригоди їх водіями, не знайшли свого підтвердження, оскільки спростовуються висновком ФОП ОСОБА_4 від 05 грудня 2019 року та його показами в судовому засіданні про особистий огляд ним пошкоджених автомобілем із порівнянням їх розмірів та характеру пошкоджень.

Ураховуючи вказані обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, оцінюючи кожний доказ окремо та в сукупності, суд приходить до висновку про те, що характер пошкоджень, що утворились на автомобілях марки Вольво V 40 СС, номерний знак НОМЕР_4 , та Рено Кєнго, номерний знак НОМЕР_1 , відповідає обставинами скоєння ДТП, що сталася 06 березня 2019 року.

За таких обставин, слід дійти висновку про стягнення з відповідача на користь позивача страхового відшкодування у зазначеному позивачем розмірі в межах ліміту страхового відшкодування та з урахуванням виплаченої страховиком суми з вирахуванням франшизи, тобто в розмірі 96846 грн.

Що стосується позовних вимог позивача про відшкодування моральної шкоди, то слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливостей їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК Україниморальна шкода, завдана фізичній або юридичній особі, неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

В пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (далі - Постанова) роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

В пункті 9 Постановивизначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відшкодування моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів або у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна має проводитися особою, яку визнано винною у вчиненні ДТП.

На підставі статей 23, 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» може відшкодовуватися лише моральна шкода, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Заявляючи позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди, позивач не обґрунтувала, чим підтверджується факт заподіяння їй моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, якими діями (бездіяльністю) відповідача вони заподіяні та з чого вона, при цьому, виходила встановлюючи розмір моральної шкоди в сумі 30 000 грн.

Таким чином, позивач не довела, факт заподіяння моральної шкоди, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Порушення зобов`язання з виплати страхового відшкодування не може мати наслідком відшкодування моральної шкоди.

Що стосується вимог позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, то суд виходить із наступного.

Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За правилами чч. 2-4 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Звертаючись до суду з вимогами про стягнення витрат на професійну допомогу, позивач надала акт про обсяг наданої правової допомоги за договором про надання правової допомоги №1-08/07/19 від 08 липня 2019 року, квитанцію до прибуткового касового ордера №1/03 від 03 березня 2020 року на суму 25038 грн, договір про надання правової допомоги №1-08/07/19 від 08 липня 2019 року, додаткову угоду до договору від 08 липня 2019 року№1-08/07/19, ордер серії КС №075550 від 08 липня 2019 року та свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю.

Таким чином, розподіляючи витрати, понесені ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу, слід дійти висновку про те, що наявні в матеріалах справи документи, надані позивачем є підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу, оскільки позивач довела та документально підтвердила понесення нею витрат на професійну правничу допомогу.

Клопотання представника відповідача про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу є необґрунтованим, оскільки зважаючи на складність справи, виконані адвокатом позивача роботи з підготовки до справи та збору доказів, а також виходячи з часу, витраченим адвокатом на виконання вказаних робіт, що зазначені в акті виконаних робіт, суд приходить до висновку про співмірність понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу. При цьому, доказів неспівмірності вказаних витрат представник відповідача не надав.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Ураховуючи те, що позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, то з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 2343,63 грн, що складає 76,34 % від заявленої ціни позову.

Керуючись ст.ст. 1, 6, 22, 29, 35, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року № 1961-IV,ст. ст. 15, 16. 526, 1166, 1167, 1188, 1192 ЦК України, ст.ст.12,1318,82,133, 139, 141,263-265,267,273,274,280,354,355 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» про стягнення страхового відшкодування та відшкодування моральної шкоди- задовольнити частково.

Стягнути з товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування в сумі 96846 (дев`яносто шість тисяч вісімсот сорок шість) гривень.

Стягнути з товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 25038 гривень та судовий збір в сумі 2343,63 гривень.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» про відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ).

Відповідач - товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» (бул. Лесі Українки, 26, м. Київ, 01133, ).

Повний текст судового рішення складено 27 липня 2022 року.

Суддя О.Л. Бусик