ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 4-с/753/110/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" серпня 2022 р. Дарницький районний суд міста Києва в складі:

головуючого - судді Коренюк А.М.

при секретарі Сердюковій Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві за скаргу ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Дарницького районного відділу Державної виконавчої служи у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Білан Юлії Станіславівни, заінтересоавна особа - ОСОБА_2 , суд -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою дії головного державного виконавця Дарницького районного відділу Державної виконавчої служи у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Білан Ю.С., заінтересоавна особа - ОСОБА_2 .

Скарга мотивована тим, що 11.11.2021 року головним державним виконавцем Дарницького районного відділу Державної виконавчої служи у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Білан Ю.С. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у виконавчому провадженні ВП № 64805230 по виконанню ухвали Дарницького районного суду м.Києва від 02.03.2021 року про зобов`язання її ( ОСОБА_1 ) передати дітей для зустрічі з батьком, не чинити дій, направлених на перешкоджання ОСОБА_2 у спілкуванні та вихованні дітей.

Вона не погоджується із вказаною постановою державного виконавця, яка мотивована тим, що ухвала суду боржником не виконана, та не може бути виконаною без участі боржника, у зв`язку із чим 11.11.2021 року до органу досудового розслідвання державним виконавцем направлено повідомлення про вчинення кримінального правопорушення. Вважає, що висновки державного виконавця про начебто невиконання нею, як боржником, судового рішення, та не неможливість його виконання без участі боржника не відповідають дійсним обставинами та є хибним за відсутності належних доказів - актів державного виконавця, складених відповідно до ч. 3 ст. 641 Закону України «Про виконавче провадженя» про невиконання без поважних причин боржником рішення суду, не вжиті заходи до винесення постанови про накладення на боржника штрафу, у розмірі визначеному ч.1 ст. 75 вказаного Закону.

Вважає, що оспорювані дії під час проведення виконавчих дій держаним виконавцем та постанова такого виконавця суперечить також приписам ч.1 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якими виконавче провадження здійснюється з дотриманням засад законності, справедливості, неупередженості та об`єктивності. Принцип об`єктивності досягається тоді, коли рішення виконавця приймається на підставі повного і всебічного з`ясування обставин, які підтверджуються належними та допустимими доказами. Проте на підтвердження невиконання нею, як боржником, без поважних причин рішення суду, акти державним виконавцем не складались, матеріали виконавчого провадження не містять таких актів.

Враховуючи, що держаним виконавцем прийнято незаконну постанову про закінченнявиконавчого провадження, просить її скасувати.

В судове засідання скаржник не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду скарги - рекомендованою поштою з повідомленням про вручення, смс - повідомленням, розміщеним повідомленням про час та місце розгляду скарги на офіційному сайт судової влади (суду).

Скаржник звернувся до суду із клопотанням від 01.08.2022 року про відкладення розгляду скарги, про поважні причини неприбуття та їх докази суд не повідомив та не надав.

В судовому засіданні стягувач ОСОБА_2 скаргу не визнав та просив відмовити у її задоволенні з підстав необґрунтованості. Вказав, що скаржниця не виконує ухвалу суду, вживає заходів до перешкоджання проведення виконавчих дій. Із матеріалів виконавчого провадження йому відомо, що державним виконавцем вживались всі передбачені законом санкційні заходи до боржника з метою забезпечення виконання ухвали суду (накладення штрафу), проте такі заходи не спонукали ОСОБА_1 до виконання рішення суду. Вважає, що оскаржувана постанова виконавця є законною, прийнятою у відповідності до встановлених обставин та положення ч. 3 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження».

В судове засідання державний виконавець не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце його проведення - рекомендованою поштою з повідомленням про вручення, розміщеним оголошенням на офіційному сайті судової влади (суду).

Державним виконавцем подано відзив на скаргу від 29.07.2022 року, яким скаргу не визнав та просив відмовити у її задоволенні. Вказав, що підстави скарги не є обґрунтованими. Так, з підстав невиконання боржником ухвали суду Дарницького районного суду м.Києва від 02.03.2021 року про зобов`язання ОСОБА_1 передати дітей для зустрічі з батьком, не чинити дій, направлених на перешкоджання ОСОБА_2 у спілкуванні та вихованні дітей, державним виконавцем 11.10.2021 року, 11.11.2021 року винесені у відповідності до ч. 2 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» постанови про накладення штрафу на боржника. Державним виконавцем вживались передбачені законом санкційні заходи до боржника з метою забезпечення виконання ухвали суду (накладення штрафу), проте такі заходи не спонукали боржника до виконання рішення суду.

Враховуючи рішення суду про зобов`язання вчинити дії або утриматись від їх вчинення, спосіб його виконання, вжиті до боржника державним виконавцем санкційні заходи з метою забезпечення виконання ухвали суду (накладення штрафу), які не спонукали такого боржника до його виконання, встановленої обставини про невиконання боржником ухвали суду, яка не могла бути виконаною без участі боржника у зв`язку із чим 11.11.2021 року до органу досудового розслідування державним виконавцем направлено повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, провадження по виконанню вказаної ухвали суду була закінчено.

Вважає, що оскаржувана постанова державного виконавця є законною, прийнятою у відповідності до встановлених обставин та положення ч. 3 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження».

Скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржують ся (ч. 1 ст. 450 ЦПК України).

Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду (ч. 2 ст. 450 ЦПК України).

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що ніщо не перешкоджає особі добровільно відмовитись від гарантій справедливого судового розгляду у однозначний або у мовчазний спосіб. Проте для того, щоб стати чинною з точки зору Конвенції, відмова від права брати участь у судовому засіданні повинна бути зроблена у однозначний спосіб і має супроводжуватись необхідним мінімальним рівнем гарантій, що відповідають серйозності такої відмови. До того ж, вона не повинна суперечити жодному важливому громадському інтересу рішення ЄСПЛ (Hermi проти Італії, § 73; Sejdovic проти Італії § 86).

Окрім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (Рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України»).

З метою забезпечення процедури розгляду скарги на дії державного виконавця відповідно до ч. 1 ст. 450 ЦПК України повідомлялись сторони виконавчого провадження та державний виконавець про час та місце його проведення, й про необхідність забезпечення суду матеріалами виконавчого провадження.

Державним виконавцем подано до суду матеріали вонавчого провадження № 64805230 по виконаню ухвали Дарницького районного суду м.Києва від 02.03.2021 року за категорією стягнення «про зобов`язання вчитнити дії або утриматись від їх вчинення».

За таких підстав суд визнав у відповідності до ч.ч.1, 2 ст. 450 ЦПК України розглядати скаргу за відсутності скаржника, державного виконавця, адже неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Вислухавши пояснення стягувача ОСОБА_2 , його доводи та заперечення, дослідивши матеріали скарги, встановивши підстави оскарження виконавчих дій та рішення державного виконавця, а також витребувані судом матеріали виконавчого провадження ВП № 64805230 по виконаню ухвали Дарницького районного суду м.Києва від 02.03.2021 року про зобов`язання ОСОБА_1 передати дітей для зустрічі з батьком, не чинити дій, направлених на перешкоджання ОСОБА_3 у спілкуванні та вихованні дітей, надавши оцінку оскаржуваним діям (бездільності) державного виконавця та постановленого ним рішення від 11.11.2021 року про закінчення виконавчого провадження, у їх сукупності, всебічно та повно з"ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується скарга, об"єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення скарги по суті, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні скарги із наступних підстав.

З 15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким викладено у новій редакції, зокрема, Цивільний процесуальний кодекс України України.

Відповідно до п. 9 ч.1 Перехідних положень ЦПК України у новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (ст. 447 ЦК України).

Судом встановлено, що з 11.03.2021 року в провадженні Дарницького районного відділу Державної виконавчої служи у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) перебували матеріали виконавчого провадження ВП № 64805230 по виконанню ухвали Дарницького районного суду м.Києва від 02.03.2021 року про зобов`язання ОСОБА_1 передати дітей для зустрічі з батьком, не чинити дії, направлених на перешкоджання ОСОБА_2 у спілкуванні та вихованні дітей (матеріали виконавчого провадження ВП № 64805230 від 11.03.2021 року).

Дана ухвала постановлена судом у порядку забезпечення позову ОСОБА_2 по справі за його позовом до ОСОБА_1 в частині вимог про визначення місця проживання дітей (матеріали виконавчого провадження ВП № 64805230 від 11.03.2021 року).

Постановою державного виконавця від 11.03.2021 року відкрито виконавче провадження із роз`ясненням боржнику обов`язку про необхідність виконання рішення суду протягом 10 робочих днів.

Так, 11.03.2021 року державним виконавцем повідомлено сторін про відкриття виконавчого провадження із направлення для виконання та роз`ясненням боржнику обов`язку про необхідність виконання рішення суду протягом 10 робочих днів.

Ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» визначений порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення.

Відповідо до ч.1 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Про відкриття виконавчого провадження боржник був належним чином повідомлений, матеріали виконавчого провадження мість належні докази про це й не спростовується скаржником, проте рішення суду не було виконано у строк визначений законом.

Статтею 75 Закону України «Про виконавче провадження» передбачені наслідки невиконання рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 75 вказаного Закону у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Боржником рішення суду виконано не було, у зв`язку із чим державним виконавцем направлено вимогу боржнику про перевірку виконання рішення суду строком до 25.06.2021 року. Проте, у зазначаний час боржник не з`явився та про причини невиконання рішення суду не повідомив.

30.06.2021 року від боржника до ВДВС надішли пояснення про те, що ухвалу суду виконує, зустрічі дітей з батьком згідно ухвали суду відбуваються відповідно до графіку.

27.04.2021 року, 10.06.2021 року, 15.06.2021 року, 29.06.2021 року, 14.09.2021 року, 21.09.2021 року, 28.09.2021 року до ВДВС надішли заяви стягувача про те, що боржником не виконується ухвала суду.

15.09.2021 року державним виконавцем направлено повторну вимогу боржнику про виконаннян рішення суд строком до 08.10.2021 року, проте вимога не була виконана, що стало наслідком винесення державним виконавцем постанови від 11.10.2021 року за наслідком невиконання ухвали Дарницького районного суду м.Києва від 02.03.2021 року про накладення на боржника ОСОБА_1 штрафу у розмірі 1 700 грн. Вказаною постановою зобов`язано боржника виконати рішення та попереджено про кримінальну відповідальність.

11.10.2021 року державним виконавцем направлено боржнику повторну вимогу про виконання рішення суду строком до 29.10.2021 року.

01.11.2021 року до ВДВС надійшло повідомлення боржника про виконання вимоги державного виконавця.

09.11.2021 року до ВДВС надійшло повідомлення стягувача про невиконання боржником ухвали суду.

Станом на 11.11.2021 року ухвала суду боржником не була виконана, про причини невиконання повідомлено не було.

Постановою державного виконавця від 11.11.2021 року на ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 3 400 грн. Вказаною постановою зобов`язано боржника виконати рішення та попереджено про кримінальну відповідальність.

Ч. 2 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

А відповідно до ч.3 вказаної статті виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Як вбачається із матеріалів виконавчого провадження ВП № 64805230 від 11.03.2021 року, державним виконавцем у відповідності до визначеного ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» порядку виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, вжиті заходи до виконання рішення суду, проте боржником дії по виконанню рішення суду не вчинені, що стало наслідком правомірного застосування до такого боржника п.2 ч.3 Закону України «Про виконавче провадження» за наслідком невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, надіславши до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, із винесенням постанови про закінчення виконавчого провадження.

Доводи скаржника про відсутність актів про невиконання рішення суду даної категорії, зважаючи на наявність заяв стягувача про невиконання боржником рішення суду, вжиті державним виконавцем заходи по виконанню рішення суду відповідно до ст. 63 вказаного Закону, категорію виконання рішення суду, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, не заслуговують на увагу, з огляду на те, що акт складається за закінченням виконавчого провадження, як передбачено ч.4 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження».

Оскільки скаржником оскаржується постанова державного виконавця, а також його дії, які призвели до постановлення оскаржуваної постанови (про закінчення виконавчого провадження), за встановленої судом обставини про дотримання таким виконавцем вимог ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» у категорії виконаня рішень суду за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, є підставою для відмови у задоволенні скарги.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Позиція скаржника про те, що з вказаних ним підстав дії та рішення державного виконавця не відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження», є необгрутновамини.

Відповідно, судом встановлена правомірність оскаржуваних дій та рішення державного виконавця, прийнятих у відповідності до вимог ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження», і вважає, що останні не можуть бути визнані незаконними.

Докази, які вказували б на порушення державним виконавцем чинного законодавста прав боржника, як сторони виконавчого провадження, щодо виконання рішення суду, з підстав, зазначених у скарзі, не встановлено.

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Приймаючи до уваги предмет скарги, наслідки її розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення ст. 452 ЦПК України.

Так, судові витрати, пов`язані з розглядом скарги (судовий збір, витрати на правову допомогу), покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Зважаючи на наслідки розгляду скарги, зі скаржника на користь держави підлягають стягненню 454 грн. 00 коп. судового збору за стакками судового збору станом на 01.01.2021 року, як передбачено Законом України «Про судовий збір».

На підставі вищевикладеного, керуючись п. 9 ч.1 Перехідних положень ЦПК України, ст.ст. 450, 451, 452 ЦПК України, ст.ст. 1, 5, 14, 18, 25, 29, 63 Закону України «Про виконавче провадження», Закону України «Про судовий збір», суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Дарницького районного відділу Державної виконавчої служи у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Білан Юлії Станіславівни, заінтересоавна особа - ОСОБА_2 , - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ідентифікаційний код платника податків - НОМЕР_1 , на користь держави 454 (чотиристава п`ятдесят чотири) грн. 00 (нуль) коп. - судового збору.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Відповідно до ст.355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до пп. 15.5 п. 15 розділу «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Згідно ч.1 ст.354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Отже, строки оскарження судових рішень в апеляційному порядку складають 30 календарних днів - для рішень і 15 календарних днів - для ухвал, однак апеляційна скарга подається за старими правилами - через суд першої інстанції.

Копію ухвали невідкладно направили позивачу для відома.

СУДДЯ: