Дата документу 29.12.2022
Справа № 334/1789/21
Провадження № 2/334/277/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2022 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Турбіної Т.Ф., при секретарі Шерештан О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2021 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 та просило стягнути на свою користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 12.04.2010 у розмірі 24977,33 грн. станом на 25.02.2021, та судові витрати у розмірі 2270,00 грн.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 12.04.2010 та підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», складає між нею та банком Договір про надання банківських послуг (далі Договір).

12.04.2010 відповідачем також була підписана Довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», в якій відповідач власним підписом підтвердив, що ознайомлений з фінансовими умовами надання кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» і прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів.

Банком на підставі Договору відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом, який в подальшому змінювався, та було надано у користування кредитну картку.

АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за Договором виконало в повному обсязі, а саме, надало відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Відповідач зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов договору, однак не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями.

У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, відповідач, станом на 25.02.2021 має заборгованість в розмірі 24977,33 грн, яка складається з: 21316,08 грн. заборгованість за тілом кредиту, в тому числі 0,00 грн заборгованість за поточним тілом кредиту, 21316,08 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 заборгованість за нарахованими відсотками; 3661,25 грн. заборгованість за простроченими відсотками.

Відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх обов`язків і не погашає заборгованість за Договором, що є порушенням законних прав та інтересів АТ КБ «ПриватБанк». Позивач просить стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості та судові витрати у розмірі 2270,00 грн.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, вказує, що позов не визнає у повному обсязі, оскільки банк неправомірно нараховував відсотки та списував їх з основного рахунку, збільшуючи тіло кредиту, та відповідно, кошти, які він вносив на погашення кредиту, були зараховані на погашення безпідставно нарахованих процентів. Оскільки сума коштів, плачених на погашення таких відсотків, перевищує розмір заборгованості, у задоволенні позову просить відмовити.

В судове засідання представник позивача не з`явився, звернувся із заявою про розгляд справи без його участі.

Відповідач, його представник у судове засідання не з`явились, про дату час та місце судового засідання повідомлені у встановленому ЦПК України порядку.

Суд дійшов висновку, що неявка учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті, ухвалив вирішити справу за відсутності її учасників,на підставі наявних у ній даних та доказів, відповідно до ст.223 ЦПК України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши надані докази, суд дійшов таких висновків.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК).

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ст. 12 ЦПК).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК).

Судом встановлено, що згідно з банківською ліцензією № 22 від 05.10.2011, АТ КБ «ПриватБанк» має право на надання банківських послуг, визначених ч. 3 ст. 47 ЗУ «Про банки та банківську діяльність».

12.04.2010 з метою отримання банківських послуг ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку, на підставі якої отримав кредитну картку «Універсальна».

В анкеті-заяві позичальника про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг сторони погодили такі умови договору: бажаний кредитний ліміт 1000,00 грн., платіжна кредитна картка «Універсальна». Відповідно до заяви позичальник отримав платіжну картку та персональний ідентифікаційний номер для авторизації.

У заяві зазначено, що відповідач погодився з тим, що ця заява разом із пам`яткою клієнта, умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами банку становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. Він ознайомився і погоджується з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які були надані у письмовому вигляді. Зазначена заява скріплена підписом позичальника.

Крім підписаної анкети-заяви, відповідач 12.04.2010 підписав довідку про умови кредитування з використанням платіжної картки «Кредитка Універсальна» 55 днів пільгового періоду по договору SAMDN50OTC003014053, якамістить умови щодо розміру процентної ставки - 2,5% в місяць, порядку нарахування та сплати процентів, порядку погашення заборгованості по кредиту, розмір щомісячних платежів - 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості, до 25 числа місяця, наступного за звітним, розмір та порядок нарахування пені та штрафу - пеня = (пеня1) + (пеня2), де: пеня(1)= (базова відсоткова ставка за договором) / 30-нараховується за кожний день прострочення кредиту, (пеня2) = 1% від заборгованості, але не менше 30 грн. на місяць, нараховується 1 раз в місяць, при наявності прострочення за кредитом або відсотками 5 і більше днів при виникненні прострочення на суму понад 50 грн. та більше.

Згідно довідки банку про зміну умов кредитування, початково встановлений кредитний ліміт у сумі 500,00 грн. періодично змінювався, у період з 28.11.2019 і до 06.08.2020 був встановлений кредитний ліміт у розмірі 22111,45 грн.

Згідно довідки банку, за вищезазначеним кредитним договором ОСОБА_1 було надано п`ять кредитних карт, останню 05.07.2017 з терміном дії до 05/2021.

За даними виписки за договором б/н від 12.04.2010 підтверджується факт користування відповідачем кредитними коштами у зазначений період.

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № б/н від 12.04.2010 станом на 02.05.2021 становить 24977,33 грн., з них: 21316,08 грн. - заборгованість за тілом кредиту, в тому числі 0,00 грн заборгованість за поточним тілом кредиту, 21316,08 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 - заборгованість за нарахованими відсотками; 3661,25 грн. - заборгованість за простроченими відсотками.

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України).

Згідно зі ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1ст. 612 ЦК України).

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України, зокрема, з договорів.

За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України передбачено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Як передбачено частиною другою статті 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Наданими позивачем доказами підтверджується, що ОСОБА_1 висловив бажання скористатися запропонованими позивачем банківськими послугами, що слідує з підписаної ним заяви від 12.04.2010, в якій зазначено тип кредитної картки та розмір кредитного ліміту. У довідці про умови кредитування відповідача з використанням кредитної картки «Універсальна 55 днів пільгового періоду» зазначено процентну ставку в розмірі 2,5% в місяць, що становить 30% річних.

Факт отримання відповідачем коштів в АТ КБ «ПриватБанк» не заперечується відповідачем.

На підтвердження обставин, якими обґрунтовано позовні вимоги, позивачем було надано окрім вище зазначених письмових доказів, Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, який не містить підписів відповідача. Тобто, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з Умов та правил надання банківських послуг розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними.

Критично оцінюючи цей доказ, суд враховує висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19, що роздруківка із сайту позивача не може бути належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Умов та правил надання банківських послуг не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена щодо укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Звертаючись до суду з позовом, АТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № б/н від 12.04.2010, яка станом на 25.02.2021 становила 24977,33 грн., з яких прострочене тіло кредиту в розмірі 21316,08 грн. та прострочені відсотки в розмірі 3661,25 грн.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є розрахунок заборгованості і виписки за картковими рахунками (по кредитному договору).

У довідці про умови кредитування відповідача зазначено процентну ставку в розмірі 2,5% в місяць, що становить 30% річних.

З наданого АТ КБ «Приватбанк» розрахунку убачається, що заборгованості по процентам, які нараховувались за такою ставкою до 29.08.2014, не було.

В подальшому позивач нараховував проценти за користування кредитом за іншою ставкою 34,8% річних, 43,2% річних, 42% річних, 84% річних, 40,8% річних, що не відповідає умовам договору, зафіксованим у підписаній відповідачем довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна 55 днів пільгового періоду».

АТ КБ «Приватбанк» не доведено правомірності нарахування процентів за користування кредитом у визначеному у розрахунку заборгованості розмірі. Як встановлено судом, АТ КБ «Приватбанк» самостійно змінював умови кредитування щодо розміру процентів за користування кредитом.

Враховуючи викладене, у суду відсутні підстави для стягнення з відповідача нарахованих АТ КБ «Приватбанк» сум процентів.

Крім того, як вбачається з виписки і розрахунку заборгованості, банк нараховані безпідставно проценти відносив на тіло кредиту поза межами ліміту, встановленого за кредитною картою. На тіло кредиту, збільшене за рахунок списання вказаних процентів, в свою чергу нараховувалися відсотки, а грошові кошти, які були сплачені відповідачем на погашення заборгованості, неправомірно відносилися на погашення протиправно збільшених відсотків та тіла кредиту, збільшеного за рахунок списання цих відсотків.

Тобто, за своєю суттю прострочене тіло кредиту, на яке вказує позивач у своїй позовній заяві, фактично є завуальованими відсотками за користування кредитними коштами, оскільки до нього входить і плата за користування кредитом, а не, власне, лише надані позичальнику в користування кошти.

Посилання позивача на правомірність такого договірного списання грошей з поточного рахунку у розмірі нарахованих відсотків з посиланням на Умови та Правила надання банківських послуг у Приватбанку суд відхиляє як необґрунтовані з тих підстав, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови та Правила надання банківських послуг у Приватбанку розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, а також те, що вказаний документ станом 12.04.2010 містив такі умови.

При визначенні суми, що підлягає стягненню, мають бути враховані незаконно нараховані та стягнуті банком відсотки, на що вказувалось у постанові Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №545/2248/17. Згідно розрахунку, наданого банком, з коштів, які вносилися відповідачем на погашення заборгованості за кредитом, на погашення безпідставно нарахованих банком відсотків було спрямовано 30972,65 грн. (відсотки, погашені за рахунок кредиту), що перевищує суму заборгованості за тілом кредиту, заявлену до стягнення, а тому суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 12, 81, 141, 247, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

позивач: Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», , юридична адреса: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50.

відповідач: ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Складення повного тексту рішення - 03.01.2023.

Суддя: Турбіна Т. Ф.