Справа №351/510/22
Номер провадження №2/351/385/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2022 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Калиновського М.М.,

з участю секретаря Равлюк М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Снятині цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Заболотівської селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області, ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулися у суд із позовом до Заболотівської селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області, ОСОБА_4 про визнання права власності на майно.

В обґрунтування позовних вимог вказали, що на праві спільної часткової власності членів колгоспного двору ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 належить жиловий будинок з відповідною частиною господарських будівель і споруд, що розташований в АДРЕСА_1 . Станом на 15.04.1991 р. в спірному господарстві були прописані і проживали вищезазначені особи.

Дане господарство належало до суспільної групи «колгоспний двір», в якому станом на 15.04.1991 року проживали вищезазначені особи, отже, у відповідності до діючого на той час цивільного законодавства, та п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 право власності на майно, яке належало до колгоспного двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Отже, ті, хто був прописаний та проживали в даному господарстві мають по 1/4 частки майна колгоспного двору.

Після смерті ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкрилась спадщина, яка складається з 1/4 частини спірного будинковолодіння. На час смерті спадкодавця в житловому будинку були зареєстровані: ОСОБА_1 - дружина, ОСОБА_8 - син, ОСОБА_9 - дочка. Інша дочка спадкодавця ОСОБА_10 на час смерті спадкодавця в житловому будинку не була зареєстрована, не була та не проживала, із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини не зверталась. Отже, спадщину не прийняла.

В зв`язку із тим, що господарство відносилось до суспільної групи «колгоспний двір» та частки у свідоцтві про право особистої власності не визначені, свідоцтво про право власності видано на голову колгоспного двору, позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на житловий будинок, а тому позивачі вимушені звернутися до суду із даним позовом.

Представник позивачів ОСОБА_11 подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати за відсутності відсутності поивачів та його представників, позов підтримав повністю та просив його задоволити.

Представник відповідача Заболотівської селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнають.

Відповідачка ОСОБА_4 подала до суду заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності, позов визнає в повному обсязі проти його задоволенння не заперечує.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не проводилось.

Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

З свідоцтва про право особистої власності на будинковолодіння від 01.01.1989 р., вбачається, що житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_2 , належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_5 .

З довіки від 16.02.2022 р. №131, виданої Заболотівською селищною радою Коломийського району Івано-Франківської області, вбачається, що станом на 15.04.1991 р. в АДРЕСА_2 , були зареєстровані в колгоспоному дворі: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

З свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_1 , виданого на ОСОБА_5 слідує, що останній помер ІНФОРМАЦІЯ_6 .

З довіки від 06.08.2022 р. №807, виданої Заболотівською селищною радою Коломийського району Івано-Франківської області, вбачається, що згідно з записами в погосподарській книзі за ОСОБА_5 , 1956 р.н., який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 числиться спадкове майно. На день смерті ОСОБА_5 , 1956 р.н. який помер числилось спадкове майно. На день смерті ОСОБА_5 в АДРЕСА_1 , крім померлого були зареєстровані ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Відповідно до свідоцтва про шлюб НОМЕР_2 , ОСОБА_5 та ОСОБА_13 06.10.1979 р. уклали шлюб. Після укладення шлюбу « ОСОБА_14 » присвоєно прізвище « ОСОБА_7 ».

З свідоцтва про народження НОМЕР_3 , виданого на ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , слідує, що батьками останнього записано ОСОБА_5 та ОСОБА_1 .

З свідоцтва про народження НОМЕР_4 , виданого на ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , слідує, що батьками останньої записано ОСОБА_5 та ОСОБА_1 .

Відповідно до свідоцтва про шлюб НОМЕР_5 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 10.11.2018 р. уклали шлюб. Після укладення шлюбу « ОСОБА_18 » присвоєно прізвище « ОСОБА_19 ».

З довідки від 18.02.2022 р. №65/02-14, виданої приватним нотаріусом Коломийського районного нотріального округу Івано-Франківської області, слідує, що після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , заведенаспадкова справаза №182/2021 на підставі аяви про видачу свідоцтва про право на спадщину за аконом №388 від 20.10.2021 р. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жительки АДРЕСА_2 .

Постановою приватного Коломийського районного нотраріального округу Іано-Франківської області від 18.02.2022 р., відмовлено ОСОБА_1 , у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її чоловіка оскільки свідоцтво про право власності видане на голову колгоспного двору, частки в майні колгоспного двору не визначені.

З свідоцтва про одруження НОМЕР_6 , слідує, що ОСОБА_20 та ОСОБА_12 08.05.2004 р. зареєстрували шлюб . Після одруження « ОСОБА_7 » присвоєно прізвище « ОСОБА_21 » .

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого мана відсутні відомості щодо права власності на житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_2 .

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику, у справах за позовами про захист права приватної власності від 22.12.1995 року № 20 із змінами і доповненнями, щодо роз`яснення ст.ст. 17, 18 ЗУ Про власність вбачається, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Із ч.1 ст. 1268 ЦК України вбачається, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, а з ч.3 ст.1268 ЦК України слідує, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно п.1 ч.2 ст.16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права.

За наведених обставин суд вважає, що невизначеність часток та відсутність правовстановлюючого документа не є підставою відмови у захисті права позивачів, а тому на підставі вищенаведеного, суд вважає, що позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 кожен зокрема, набули право власності на 1/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, позивач ОСОБА_3 набула право власності на 1/12 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_2 .

На підставі наведеного, та ст. ст. 15, 16, 328, 392, 1218, 1233, 1261, 1268 ЦК України, керуючись ст.ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_2 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_2 .

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/12 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції з дня його проголошення. У разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: Михайло КАЛИНОВСЬКИЙ