КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/5105/2022
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2022 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Андрієнко А.М., Невідомої Т.О.

за участю секретаря судового засідання Чепур Н.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою адвоката Влащенка Олега Анатолійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 17 грудня 2021 року, ухваленого під головуванням судді Твердохліб Ю.О.,

у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису,-

встановив:

06 грудня 2021 року адвокат Влащенко О.А., який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду із заявою про видачу обмежувального припису, яку уточнив в ході розгляду справи, та просить суд видати обмежувальний припис у вигляді тимчасового обмеження прав щодо заборони ОСОБА_2 перешкоджати користуванню квартирою АДРЕСА_1 , заборонити ОСОБА_2 вести з ОСОБА_1 листування, телефонні переговори.

Вимоги заяви обгрунтовує тим, що ОСОБА_1 є користувачем квартири АДРЕСА_1 на підставі ордеру від 30.08.1968 року № 1467, виданого її батькові ОСОБА_3 .

Розпорядженням Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації від 27.11.2008 р. за № 1746 внесено зміни в договір найму жилого приміщення на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 у зв`язку із смертю батька заявниці та укладено договір найму з матір`ю заявниці - ОСОБА_4 .

ОСОБА_2 є братом заявниці, зареєстрований у вищевказаній квартирі, заявник вказує вчиняє сварки та бійки, постійно погрожує фізичною розправою.

22.11.2021 року заявниця зверталася до Святошинського відділу поліції ГУ НП України в м. Києві із заявою про вчинення з боку ОСОБА_2 домашнього насильства до неї, її дочки та матері.

Вказує, що ОСОБА_2 проживає у квартирі з дружиною та дочкою, які упродовж майже двадцяти років систематично унеможливлюють проживання заявниці, її доньки та матері, вчиняють домашнє насильство, а саме діяння психологічного, фізичного насильства, що виражається у наступному: психологічне насильство - словесні образи, лайка, приниження, погрози фізичної розправи, залякування; фізичне насильство - штовхання.

На зауваження та прохання не реагує, погрожує виселенням. Усі ці дії відбуваються в присутності неповнолітньої дочки.

Мати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на теперішній час потребує стороннього догляду, оскільки хворіє на синдром деменції і знаходиться під наглядом лікаря за місцем проживання. Через хворобу не може розуміти значення своїх дій, керувати ними і потребує опіки. ОСОБА_2 не тільки відмовляє ОСОБА_1 в нормальному позитивному вирішенні її проживання в квартирі, лікування матері, але почав погрожувати, вчиняти сварки .

Уважає таку поведінку зухвалою та такою, що порушує права заявниці. Зазначала, що знаходиться в постійному нервовому напруженні, їй боязко увійти у квартиру, оскільки ОСОБА_2 пообіцяв вбити. Користуючись тим, що в квартирі мешкають тільки беззахисні жінки, ОСОБА_2 постійно ображає та ігнорує звернення заявниці.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 17 грудня 2021 року в задоволенні вимог ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису відмовлено.

Не погодившись з ухваленим рішенням, адвокатом Влащенком О.А., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подано апеляційну скаргу.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не надано оцінки показам свідків: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , не створено спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству. Також судом не взято до уваги всі обставини справи.

Мотивуючи наведеним, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Святошинського районного суду міста Києва від 17 грудня 2021 року та ухвалити нове, про задоволення вимог заявниці.

В судовому засіданні заявниця ОСОБА_1 та її представник адвокат Влащенко О.М. доводи апеляційної скарги підтримали.

Представник заінтересованої особи ОСОБА_2 - адвокат Бондар А.В. проти доводів апеляційної скарги заперечував, посилаючись на законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що доказів вчинення ОСОБА_2 будь-якого з видів домашнього насильства в розумінні Закону Україну "Про запобігання та протидію домашньому насильству" заявником суду не надано. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків, яких заявником наведено не було.

Судом установлено, що 22 листопада 2021 року до Святошинського УП ГУНП у місті Києві звернулася ОСОБА_1 із заявою за фактом вчинення домашнього насильства. В обгрунтування заяви вказує, що брат заявниці та його дружина упродовж майже 20 років, вчиняють домашнє насильство, а саме погрози фізичного розправи, діяння психологічного насильства, залякування та штовхання (а.с.7).

З даних довідки Про результати розгляду повідомлення гр. ОСОБА_1 , складеної дільничним офіцером поліції Святошинського УП ГУНП у м.Києві капітаном поліції Поліщуком Р., убачається, що за фактом повідомлення ОСОБА_1 проведено перевірку, під час якої фактів грубого порушення правопорядку не установлено.

З даних довідки №473 від 17.11.2021 року виданої Київським міським психоневрологічним диспансером №4 убачається, що ОСОБА_4 , яка зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 , перебуває на обліку у лікаря-психіатра (а.с.8).

Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" (далі - Закон).

Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

За пунктом 7 частини першої статті 1 Закону обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Законом визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Відповідно до частини 3 статті 26 Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Оцінка ризиків полягає в оцінюванні вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства та загальної оцінки ситуації вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.

Встановивши, що у порушення вимог статей 12, 81 ЦПК України заявник не надав суду належних й допустимих доказів на підтвердження фактів вчинення ОСОБА_2 фізичного чи психологічного насильства відносно заявника, а також ризиків настання насильства у майбутньому, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні заяви.

Судом першої інстанції правильно установлено, що сам по собі факт звернення ОСОБА_1 до органів поліції в листопаді 2021 року свідчить про наявність конфлікту між заявницею та заінтересованою особою, проте сам по собі не доводить факт вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що судом не взято до уваги дані показів допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 колегія суддів відхиляє, оскільки показання цих свідків не містять даних, які б підтверджували факти, якими заявниця обгрунтовує свої вимоги. Натомість з пояснень свідків убачається, що заявниця за місцем реєстрації не проживає через поведінку ОСОБА_2 .

З огляду на наведене вище, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності доказів на підтвердження факту вчинення домашнього насильства, а також не доведення існування обґрунтованого побоювання вчинення такого насильства заінтересованою особою у майбутньому, що є підставою для відмови у задоволенні заяви про видачу обмежувального припису.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та на їх правильність не впливають.

Порушень норм матеріального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не установлено.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Влащенка Олега Анатолійовича, діючого в інтересах ОСОБА_1 . залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 17 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 13 червня 2022 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді А.М. Андрієнко

Т.О. Невідома