Ухвала

02 серпня 2022 року

м. Київ

справа № 677/1777/21

провадження № 61-7013ск22

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Мартєва С. Ю. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 07 квітня 2022 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 21 червня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Красилівської міської ради Хмельницької області про визнання незаконними рішення Красилівської міської ради восьмого скликання п`ятої сесії міської ради від 12 березня 2021 року № 38 «Про внесення змін до договору оренди гідротехнічної споруди від 14 березня 2016 року», рішення Чепелівської сільської ради від 11 березня 2016 року № 4 «Про передачу гідротехнічних споруд № 1, № 2», рішення Чепелівської сільської ради від 11 березня 2016 року № 3 «Про внесення змін до рішення № 8 шістнадцятої сесії сільської ради VІ скликання від 23 травня 2013 року «Про прийняття у комунальну власність сільської ради гідротехнічних споруд», договору оренди гідротехнічної споруди від 14 березня 2016 року та додаткової угоди, дій посадових осіб незаконними,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, у якій він просить поновити строк на касаційне оскарження.

Відповідно до частини другої, третьої статті 390 ЦПК України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Зважаючи на те, що копію постанови суду апеляційної інстанції, особа, яка подала касаційну скаргу, отримала 18 липня 2022 року та подала скаргу протягом тридцяти днів з дня вручення судового рішення, строк на касаційне оскарження підлягає поновленню.

Крім того, особа, яка подала касаційну скаргу просить звільнити її від сплати судового збору посилаючись на те, що являється особою з інвалідіністю, підтвердженням того надала висновок медико-соціальної комісії про присвоєння першої групи інвалідності безстроково.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Таким чином, відсутня процесуальна необхідність у вирішенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору, оскільки заявник звільнений від сплати судового збору в силу закону.

Разом з тим, касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду, оскільки не відповідає пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі зазначається підстава (підстави), на якій (на яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Підставою касаційного оскарження ОСОБА_1 зазначає пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України (суд апеляційної інстанції в оскарженому судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку), а також зазначає пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України (судове рішення оскаржене з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 ЦПК України).

Разом з тим, особі, яка подала касаційну скаргу, необхідно уточнити щодо якої саме норми права та постанови Верховного Суду у подібних правовідносинах викладений висновок, що не був врахований судом апеляційної інстанції.

Коректне визначення підстав касаційного оскарження має важливе значення, оскільки суд касаційної інстанції, переглядаючи судові рішення, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження (частина перша статті 400 ЦПК України), підстава (підстави) відкриття касаційного провадження зазначаються в ухвалі про відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України), в окремих випадках не підтвердження підстав касаційного оскарження може мати наслідком закриття касаційного провадження (пункти 4, 5 частини першої статті 396 ЦПК України).

Крім того, особі, яка подала касаційну скаргу, необхідно правильно зазначити найменування суду касаційної інстанції.

Таким чином, ОСОБА_1 необхідно надати суду уточнену редакцію касаційної скарги з її копіями та доданими до неї матеріалами відповідно до кількості учасників справи, в якій повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав), а також норми права у подібних правовідносинах, висновок Верховного Суду щодо застосування яких не був врахований судом апеляційної інстанції або щодо яких відсутній висновок Верховного Суду, чи від висновку Верховного Суду щодо застосування яких необхідно відступити.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 136, 185, 390, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк касаційного оскарження на рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 07 квітня 2022 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 21 червня 2022 року.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 07 квітня 2022 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 21 червня 2022 рокузалишити без руху.

Надати ОСОБА_1 строк для усунення зазначених вище недоліків касаційної скарги, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С. Ю. Мартєв