КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2022 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Заришняк Г.М., Кулікова С.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 29 липня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів,-

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до відповідача ОСОБА_3 , в якому просить стягнути з відповідача неустойку (пеню) за прострочення зі плати аліментів на утримання ОСОБА_4 у розмірі 77 000 грн та на утримання ОСОБА_5 у розмірі 80 500 грн, а також вирішити питання про розподіл судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що з 29 червня 2007 року по 03 лютого 2021 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживать з позивачем та перебувають на її утриманні.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 03 лютого 2021 року з ОСОБА_3 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх дітей до їх повноліття.

Як зазначає позивач, 20 квітня 2021 року Деснянським районним судом м. Києва видано виконавчі листи про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання дітей в розмірі 3 500 грн на кожну дитину щомісячно, із наступною індексацією згідно чинного законодавства України починаючи з 05 листопада 2019 року і до досягнення дітьми повноліття. Ані до рішення суду, ані після відкриття виконавчого провадження відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надав.

Деснянським районним відділом державної виконавчої служби м. Києва Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) видано розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, згідно виконавчого листа №754/15966/19 від 20 квітня 2021 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_4 в розмірі 3 500 грн, щомісячно із наступною індексацією згідно чинного законодавства України, починаючи з 05 листопада 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Тому, згідно розрахунку від 01 вересня 2021 року сума заборгованості складає 77 000 грн та не є остаточною.

Другий розрахунок заборгованості видано за виконавчим листом Деснянського районного суду м. Києва №754/15966/19 від 20 квітня 2021 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання доньки ОСОБА_5 , в розмірі 3 500 грн, щомісячно із наступною індексацією згідно чинного законодавства України, починаючи з 05 листопада 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно розрахунку заборгованості станом на 17 вересня 2021 року, сума заборгованості складає 80 500 грн та не є остаточною.

Отже, відповідач свої зобов`язання за сплатою аліментів у повному обсязі не виконував, у зв`язку з чим виникла заборгованість.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 29 липня 2022 року позов ОСОБА_1 - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 неустойку за прострочення сплати аліментів на утримання ОСОБА_4 в межах виконавчого провадження №65985512 в розмірі 3 010 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 неустойку за прострочення сплати аліментів на утримання ОСОБА_5 в межах виконавчого провадження №65985512 в розмірі 3 010 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу в якій, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги вказує, що рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 03 лютого 2021 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей до їх повноліття у розмірі по 3500 грн на кожну дитину починаючи з 05 листопада 2019 року. Як вбачається з даного рішення суду 23 січня 2020 року з боку відповідача до суду надходив відзив на позовну заяву, отже останньому достеменно відомо про розгляд справи де вирішується питання щодо стягнення аліментів на утримання дітей. ОСОБА_3 не був позбавлений можливості сплачувати аліменти на утримання дітей в добровільному порядку до ухвалення рішення судом та надати квитанції про сплату аліментів державному виконавцю, однак свідомо такі дії не вчиняв.

На позовну заяву про стягнення неустойки за прострочення зі сплати аліментів представником відповідача надано відзив, в якому останній просить відмовити в задоволенні позовної заяви про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, оскільки відповідач зазначає, що сплачує аліменти на підтвердження чого надає квитанції. Однак, такі заперечення відповідача не можна брати до уваги, оскільки до позову долучено правомірно складені розрахунки заборгованості, які в свою чергу у встановленому законом порядку боржником (відповідачем) не оскаржувались.

Крім того вказує, що дублікати чеків наданих відповідачем за період з 2019 року по 2020 рік не містять призначення платежу, а тому встановити що дані кошти перераховувались в рахунок аліментів не вбачається за можливе. Тим, більше суми вказані в даних чеках не відповідають сумам аліментів, які має сплачувати відповідач.

Вважає, що суд першої інстанції безпідставно прийняв до уваги надані відповідачем квитанції: за березень - 3 517 грн; квітень 2021 року - 3 517 грн; травень 2021 року - 3 517 грн; червень 2021 року -3 517 грн; липень 2021 року - 7 034 грн; серпень 2021 року - 7 017 грн; вересень - 7000 грн, жовтень - 7000 грн,оскільки вважає, що біля деяких місяців та сум не зазначено рік, тобто не можливо конкретно встановити про які саме сплати йде мова.

Від сторони відповідача відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог суд першої інстанції дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня від суми не сплачених аліментів за період з 01 липня 2021 року по 31 вересня 2020 року. Також судом при визначенні суми пені враховано надані відповідачем квитанції: за березень - 3 517 грн; квітень 2021 року - 3 517 грн; травень 2021 року - 3 517 грн; червень 2021 року - 3 517 грн; липень 2021 року - 7 034 грн; серпень 2021 року - 7 017 грн; вересень - 7 000 грн, жовтень - 7000 грн.

Апеляційний суд не в повній мірі погоджується з висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Виходячи з положень статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові витрати;

7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову (стаття 264 ЦПК України).

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено та апеляційним судом перевірено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 29 червня 2017 року зареєстровано шлюб, який рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 03 лютого 2021 року розірвано (а.с. 12-14).

Під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі у них народилось двоє дітей: син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та донька - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що діти проживають разом з матір`ю ОСОБА_1 та знаходяться на її утриманні.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 03 лютого 2020 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі по 3 500 грн, щомісячно із наступною індексацією згідно чинного законодавства України, починаючи з 05 листопада 2019 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 12-14).

06 липня 2021 року державним виконавцем Деснянського ВДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Благовісним В.М. відкрито виконавче провадження ВП №65985512 за виконавчим листом №754/15966/19 виданим 20 квітня 2021 року Деснянським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі по 3 500 грн, щомісячно, із наступною індексацією згідно чинного законодавства України, починаючи з 05 листопада 2019 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 15).

Також, 06 липня 2021 року державним виконавцем Деснянського ВДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Благовісним В.М. відкрито виконавче провадження ВП №65985133 за виконавчим листом №754/15966/19 виданим 20 квітня 2021 року Деснянським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання доньки - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі по 3 500 грн, щомісячно, із наступною індексацією згідно чинного законодавства України, починаючи з 05 листопада 2019 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 16).

Відповідно до розрахунку державного виконавця у виконавчому провадженні № 65985512 за виконавчим листом №754/15966/19 виданим 20 квітня 2021 року заборгованість зі сплати аліментів станом на 01 вересня 2021 року становить 77 000 грн (а.с. 17).

Згідно з розрахунком державного виконавця у виконавчому провадженні № 65985133 за виконавчим листом №754/15966/19 виданим 20 квітня 2021 року заборгованість зі сплати аліментів станом на 17 вересня 2021 року становить 80 500 грн (а.с. 18).

Звертаючись до суду із даним позовом позивач просила стягнути з відповідача неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів на ОСОБА_4 за період з листопада 2019 року по серпень 2021 року в розмірі 77 000 грн, на ОСОБА_5 з листопада 2019 року по вересень 2021 рокув розмірі 80 500 грн.

Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами першою-другою статті 196 СК України визначено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів.

Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо).

Тлумачення статті 196 СК України свідчить про те, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи.

На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин.

Згідно зі статтею 8 СК України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами ЦК України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин.

Відповідно до частини першої статті 9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства.

Тлумачення статті 8 СК України та частини першої статті 9 ЦК України дозволяє зробити висновок, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин.

Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша та друга статті 614 ЦК України).

Тлумачення вказаних норм свідчить, що стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти.

Сімейним законодавством України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив усіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження».

Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання.

Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконуєдо моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15 та від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, і дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток.

Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

Якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19 (провадження № 61-16670сво19) вказано, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Тобто відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України.

При цьому стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти.

Встановлено та не заперечується сторонами, що ОСОБА_3 на підставі рішення Деснянського районного суду міста Києва від 03 лютого 2021 року (справа № 754/15966/19) має сплачувати на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі по 3 500 грн, щомісячно, із наступною індексацією згідно чинного законодавства України, починаючи з 05 листопада 2019 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 12-14).

Отже, згідно норм Сімейного кодексу України обов`язок зі сплати аліментів у платника таких аліментів виникає або за домовленістю між батьками, або за рішенням суду.

В даному випадку обов`язок зі сплати аліментів виник за рішенням суду.

Як вже встановлено судом, ріщення Деснянського районного суду м. Києва ухвалено судом 03 лютого 2021 року та як вбачається з відмітки суду набрало законної сили 09 березня 2021 року.

При цьому, виконавчі провадженні за вказаним судовим рішенням відкрито лише 06 липня 2021 року.

Отже, відсутні відстави вважати, що заборгованість зі сплати аліментів у період з 05 листопада 2019 року до відкриття виконавчого провадження відповідного рішення виникла внаслідок вини відповідача, тому в даному випадку не застосовується ст.196 Сімейного кодексу України до відповідача за вказаний період. При цьому колегія суддів вважає, що у період з 06 липня 2021 року відповідач зобов`язаний був виконувати рішення суду, а тому заборгованість зі сплати аліментів з 06 липня 2021 року виникла з вини відповідача, що останнім не спростовано, тому позивач має право на стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Враховуючи викладене колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги в цій частині є необгрунтованими.

У постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 19 січня 2022 року у справі № 711/679/21 (провадження № 61-18434св21) вказано, що при здійсненні часткових платежів аліментів грошові кошти спочатку зараховуються на погашення заборгованості за аліментами, яка виникла в попередньому місяці (місяцях), починаючи з першого місяця її виникнення, а тільки згодом, у разі відсутності заборгованості на погашення платежу за поточний місяць.

Заперечуючи проти позовних вимог відповідачем додано до матеріалів справи копії квитанцій за період з грудня 2019 року по жовтень 2021 року (а.с. 41- 49).

Колегія суддів не може прийняти до уваги квитанції за період з грудня 2019 року по липень 2021 року, оскільки зі смісту вказаних квитанцій вбачається, що призначення платежу: «поповнення картки/рахунку», тому вони не свідчать про те, що кошти перераховувались саме в рахунок сплати аліментів (а.с. 41-47).

Однак, колегією суддів приймається до уваги, як підтвердження сплати аліментів квитанції: від 01 березня 2021 року на суму 3 517 грн 59 к. з призначенням платежу аліменти за лютий 2021 року; від 19 квітня 2021 року на суму 3 517 грн 59 к. з призначенням платежу аліменти за лютий 2021 року; від 08 травня 2021 року на суму 3 517 грн 59 к. з призначенням платежу аліменти за березень 2021 року; від 02 червня 2021 року на суму 3 517 грн 59 к. з призначенням платежу аліменти за квітень 2021 року; від 30 липня 2021 року на суму 3 500 грн з призначенням платежу ВП 65985512; від 31 серпня 2021 року на суму 3 517 грн 59 к. з призначенням платежу ВП 65985133; від 25 серпня 2021 року на суму 3 500 грн з призначенням платежу ВП 65985512; від 24 вересня 2021 року на суму 3 500 грн з призначенням платежу ВП 65985133 (а.с. 47-49) та які зараховуються, згідно правової позиції висловленої в постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 19 січня 2022 року у справі № 711/679/21 (провадження № 61-18434св21) на погашення заборгованості за аліментами, яка виникла в попередньому місяці (місяцях), починаючи з першого місяця її виникнення.

Отже, враховуючи наявні в матеріалах справи квитанції: від 01 березня 2021 року на суму 3 517 грн 59 к. з призначенням платежу аліменти за лютий 2021 року; від 08 травня 2021 року на суму 3 517 грн 59 к. з призначенням платежу аліменти за березень 2021 року; від 02 червня 2021 року на суму 3 517 грн 59 к. з призначенням платежу аліменти за квітень 2021 року, станом на 06 липня 2021 року заборгованість відповідача по аліментам за виконавчим провадженням №65985512 становить 62 947 грн 23 к. (3 500 сума аліментів за відповідний місяць *21 місяць (період з 05 листопада 2019 року по 06 липня 2021 року).

В свою чергу, враховуючи квитанцію від 19 квітня 2021 року на суму 3 517 грн 59 к. з призначенням платежу аліменти за лютий 2021 року заборгованість відповідача по аліментам за виконавчим провадженням № 65985133 становить 66 482 грн 41к. (3 500 сума аліментів за відповідний місяць*21 місяць (період з 05 листопада 2019 року по 06 липня 2021 року).

При цьому сума заборгованості з 05 листопада 2019 року по 06 липня 2021 року буде зменшуватись враховуючи надані відповідачем квитанції від 30 липня 2021 року на суму 3 500 грн 00 к. з призначенням платежу ВП 65985512; від 31 серпня 2021 року на суму 3 517 грн 59 к. з призначенням платежу ВП 65985133; від 25 серпня 2021 року на суму 3 500 грн з призначенням платежу ВП 65985512; від 24 вересня 2021 року на суму 3 500 грн з призначенням платежу ВП 65985133;; від 28 жовтня 2021 року на суму 3 500 грн з призначенням платежу ВП 65985133.

Отже, станом на 30 вересня 2021 року загальна заборгованість відповідача по сплаті аліментів за виконавчим провадженням № 65985512 становить 59 447 грн 23 к. (62 947, 23 - 3 500 (платіж 30 липня 2021 року) - 3 500 (платіж 25 серпня 2021 року)- 3 500 (платіж 24 вересня 2021 року) + 3 500 (аліменти за липень 2021 року) + 3 500 (аліменти за серпень 2021 року)).

За виконавчим провадженням ВП № 65985133 станом на 30 вересня 2021 року загальна заборгованість відповідача по сплаті аліментів становить 69 964 грн 82 к. (66 464 грн 82 к. - 3 157 грн 59 к. (платіж 31 серпня 2021 року) - 3 500 (платіж 24 вересня 2021 року) + 3 500 (аліменти за липень 2021 року) + 3 500 (аліменти за серпень 2021 року) + 3 500 (аліменти за вересень 2021 року).

Згідно з указаним вище правовим висновком Великої Палати Верховного Суду (провадження № 14-616цс18) щодо порядку обчислення неустойки (пені) розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на 1 %.

Отже, розмір неустойки (пені) за виконавчим провадженням № 65985512 нарахована за період з 06 липня 2021 року по 31 серпня 2021 року 38 609 грн 93 к. з яких: 15 107 грн 34 к. (62 947,23 (загальна сума заборгованості станом на 06 липня 2021 року)*1%*24 (кількість днів прострочення)) + 15 456 грн 28 к. (59 447,23 (загальна сума заборгованості станом на 30 липня 2021 року, враховуючи проведену відповідачем 30 липня 2021 року оплату у розмірі 3 500 грн)) )*1%*26 (кількість днів прострочення)) + 3916 грн 31 к. (55 947,23 (загальна сума заборгованості станом на 25 серпня 2021 року, враховуючи проведену відповідачем 25 серпня 2021 року оплату у розмірі 3 500 грн)) * 1% * 7 (кількість днів прострочення)) + 3 045 грн (заборгованість за липень 2021 року у розмірі 3 500 грн)*1%*87 (кількість днів прострочення)) + 1085 грн (заборгованість за серпень 2021 року у розмірі 3 500 грн)*1%*31 (кількість днів прострочення)).

За виконачим провадженням № 65985133 нарахована за період з 06 липня 2021 року по 30 вересня 2021 року 63 669 грн 45 к., з яких: 37 230 грн 15 к. (66482,41 (загальна сума заборгованості станом на 06 липня 2021 року)*1%*56 (кількість днів прострочення)) + 15 046 грн 76 к. (62 964,82 (загальна сума заборгованості станом на 31 серпня 2021 року, враховуючи проведену відповідачем 31 серпня 2021 року оплату у розмірі 3 157 грн 59 к.))*1%*56 (кількість днів прострочення)) +4 162 грн 54 к. (59464,82 (загальна сума заборгованості станом на 24 вересня 2021 року, враховуючи проведену відповідачем 24 вересня 2021 року оплату у розмірі 3 500 грн)*1%*7 (кількість днів прострочення)) + 3 045 грн (заборгованість за липень 2021 року у розмірі 3 500 грн)*1%*87 (кількість днів прострочення)) + 3 135 грн (заборгованість за серпень 2021 року у розмірі 3 500 грн)*1%*61 (кількість днів прострочення))+1050 грн (заборгованість за вересень 2021 року у розмірі 3 500 грн)*1%*30 (кількість днів прострочення)).

Враховуючи вищевикладені обставини колегія суддів вважає, що з ОСОБА_3 підлягає стягненню неустойка (пеня), за виконавчим провадженням № 65985512 нарахована за період з 06 липня 2021 року по 31 серпня 2021 року 38 609 грн 93 к., а за виконачим провадженням № 65985133 нарахована за період з 06 липня 2021 року по 30 вересня 2021 року 63 669 грн 45 к., що не перевищує сукупний розмір заборгованості по аліментам за цей період.

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Підсумовуючи викладене вище, та враховуючи, що суд не вірно застосував норми процесуального та матеріального права, висновки суду не відповідають встановленим обставинам справи та наявним в ній доказам, керуючись ст.376 ЦПК України, апеляційний суд дійшов висновку про скасування рішення та ухвалення нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст.133 ЦПК - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. 1 та 2 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до п.1 абз.2 ч.2 ст.137 ЦПК України - розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Частиною 3 ст. 137 ЦПК України визначено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Звертаючись до суду із позовом позивач серед іншого просила стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 7 000 грн.

На підтвердження наданих адвокатом Петренко А.С. послуг ОСОБА_1 надано:

- Договір №23/09/21 від 23 вересня 2021 року про надання адвокатом правової допомоги (а.с. 19);

- Додаток №1 до договорур №23/09/21 від 23 вересня 2021 року (а.с. 20);

- Ордер на надання правничої (правової) допомоги серії АІ №1161294, від 12 жовтня 2021 року (а.с. 21);

- Квитанцію до прибуткового касового ордеру №23/09/21 від 23 вересня 2021 року на суму 7000 грн (а.с. 22).

-

Відповідно до п.1 Додатку №1 до договорур №23/09/21 від 23 вересня 2021 року сторони погодили, що ОСОБА_2 здійснює представлення інтересів ОСОБА_1 та юридичний супровід в Деснянському районному суді по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів.

Згідно п.2 Додатку №1 до договору №23/09/21 від 23 вересня 2021 року, вартість супроводу складає 7 000 грн, оплата на момент укладання договору здійснюється у повному обсязі.

Позивач здійнила оплату за договором у розмірі 7 000 грн, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №23/09/21 від 23 вересня 2021 року.

Відповідно до частин 1, 2, 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Таким чином, з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 4 545 грн 80 к. витрат на правову допомогу (64,94% від 7 000 грн.).

Крім того, враховуючи те, що позивача звільнено від сплати судового збору за розгляд справи, з відповідача в дохід держави належить стягнути судовий збір за розгляд справи у суді першої інстанції у розмір 318 грн 34 к. та за розгляд справи у суді апеляційної інстанції у розмірі 477 грн 51 к., а всього 795 грн 85 к.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 376, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 29 липня 2022 року- скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту.

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів за період з 06 липня 2021 року по 31 серпня 2021 року на утримання ОСОБА_4 в межах виконавчого провадження № 65985512 в розмірі 38 609 грн 93 к.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів за період з 06 липня 2021 року по 30 вересня 2021 року на утримання ОСОБА_5 в межах виконавчого провадження № 65985133 в розмірі 63 669 грн 45 к.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 545 грн 80 к.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) в дохід держави 795 грн 85 к. судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий

Судді