Справа № 136/1468/22
провадження № 2/136/384/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" листопада 2022 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді Кривенка Д.Т.,

за участю секретаря судового засідання Марчук Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Липовець, у порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу

за позовом Вінницького обласного центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення суми виплаченого забезпечення та вартості надання соціальних послуг,

ВСТАНОВИВ:

Вінницький обласний центр зайнятості (далі позивач), через представника, звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі відповідач), у якому просив: - стягнути з відповідача нараховану позивачем допомогу по безробіттю, в сумі 29020,18 грн на рахунки позивача.

Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами.

Відповідач була зареєстрована в Липовецькій районній філії Вінницького обласного центру зайнятості, як така що шукає роботу 01.06.2021, а 02.06.2021 на підставі поданих документів, відповідачу надано статус безробітної та призначено виплату по безробіттю. З 27.02.2022 припинено виплату у зв`язку з закінченням строку виплати відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». З 12.04.2022 припинено реєстрацію відповідача як безробітної у зв`язку із поданням відповідної заяви. За період перебування на обліку в службі зайнятості з 02.06.2021 по 12.04.2022 відповідач отримала 29020,18 грн (з 02.06.2021 по 26.02.2022). Позивач наголошує, що саме факт призначення, а не отримання пенсії впливає на надання статусу безробітного, а особа має право отримати статус безробітного лише, якщо вона є особою працездатного віку до призначення пенсії, зокрема на пільгових умовах. Відповідач подаючи заяву про надання статусу безробітної підтверджувала, що пенсію їй не призначено, а також, що вона ознайомлена з правами та обов`язками зареєстрованого безробітного та відповідальністю. Однак, 25.04.2022 до позивача надійшов лист від ГУ ПФУ у Вінницькій області, яким повідомлено, що відповідач перебуває в них на обліку, як отримувач пенсії за вислугу років з 08.08.2016. Також було повідомлено, що у зв`язку з працевлаштуванням відповідача з 01.09.2016 виплату пенсії було призупинено, а 14.04.2022 вона знову звернулася до ГУ ПФУ про поновлення виплати в зв`язку зі звільненням. Таким чином, пенсія відповідачу поновлена не з дати звернення за поновленням пенсійних виплат з 14.04.2022, а з наступного дня після дати останнього звільнення 31.05.2021 тобто з 01.06.2021. Оскільки відповідач своєчасно не повідомила позивача про факт призначення їй пенсії, це призвело до надання її статусу безробітної та виплаті коштів, які підлягають поверненню.

Викладені обставини слугували підставою для звернення до суду.

Ухвалою суду від 12.10.2022 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а відповідачу визначено строк для подання відзиву.

Відповідач у визначений судом строк відзиву на позов не подала, однак подала клопотання про закриття провадження у справі, яке мотивоване тим, що оскільки позивач є суб`єктом владних повноважень, а тому справа мала б розглядатися не в порядку цивільного судочинства, а в адміністративному судочинстві, також оцінка наданих позивачем доказів не входить до компетенції саме Липовецького районного суду Вінницької області.

Суд, дослідивши зібрані докази, встановив наступні фактичні обставини.

У матеріалах справи наявна подана до філії позивача анкета-заява відповідача від 01.06.2021 як особи, що шукає роботу 01.06.2021, а 02.06.2021 на підставі іншої заяви та поданих документів, відповідачу надано статус безробітної та призначено виплату по безробіттю. Відповідач була ознайомлена з правами та обов`язками безробітного 02.06.2021 проставивши свій підпис. Згідно з акту звірки позивача від 26.04.2022 встановлено, що записи у трудовій книжці відповідача свідчать, що 01.09.2016 вона була прийнята на посаду клінічного лаборанта в КНП «Липовецький міський центр ПМСД» та звільнена 31.05.2021 за угодою сторін. Разом з тим, з 08.08.2016 відповідач перебувала на обліку в ГУ ПФУ у Вінницькій області, як отримувач пенсії за вислугу років, що суперечить п. 1 ч. 1 ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення» щодо набуття статусу безробітного. У матеріалах справи наявна довідка ГУ ПФУ у Вінницькій області щодо перебування відповідача на їх обліку з 08.08.2016. Також з іншої довідки вбачається 14.04.2022 відповідач звернулася до ГУ ПФУ про поновлення виплати в зв`язку зі звільненням. За відомостями позивача про проведення розрахунків суми коштів фонду, що підлягає поверненню сума допомоги що підлягає поверненню відповідачем становить 29020,18 грн (за період з 02.06.2021 по 26.02.2022). Наказом філії позивача від 28.04.2022 №11 зобов`язано вжити заходів щодо повернення відповідачем коштів у згаданій сумі та надано відповідні реквізити. Позивачем у своєму листі до відповідача від 29.04.2022 було запропоновано повернути суму виплаченого забезпечення та вартості надання соціальних послуг в розмірі 29020,18 грн, однак як стверджує позивач, коштів не було повернено, чого не спростовано в ході цього процесу відповідачем.

Суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Щодо доводів відповідача, які висловлені у її клопотанні про закриття провадження у справі, через те, що позивач є суб`єктом владних повноважень, а тому справа нібито мала б розглядатися в адміністративному судочинстві, суд враховує висновки, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № П/811/1917/14 від 14.03.2018 де вказано про те, що суттю адміністративного судочинства є судовий контроль за діяльністю органів влади та місцевого самоврядування у сфері дотримання прав і свобод громадян та юридичних осіб за допомогою процесуального закону з певними особливостями, зокрема обов`язком доказування правомірності своєї діяльності органами влади чи самоврядування. Тобто однією з визначальних особливостей КАС України є те, що позивачем в адміністративній справі може бути фізична чи юридична особа, яка вважає порушеними свої права, свободи чи інтереси, а відповідачем орган влади, орган місцевого самоврядування, їхні посадові чи службові особи. Так, громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, громадські об`єднання, юридичні особи, які не є суб`єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб`єкта владних повноважень: 1) про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності громадського об`єднання; 2) про примусовий розпуск (ліквідацію) громадського об`єднання; 3) про затримання іноземця або особи без громадянства чи примусове видворення за межі території України; 4) про встановлення обмежень щодо реалізації права на свободу мирних зібрань (збори, мітинги, походи, демонстрації тощо); 5) в інших випадках, коли право звернення до суду надано суб`єкту владних повноважень законом при цьому такий пункт існує як послідовне продовження випадків превентивного судового контролю і має розумітися та застосовуватися судами саме в такому значенні, а не як правова норма, що унеможливлювала б розширене тлумачення права суб`єкта владних повноважень на подання адміністративного позову.

За змістом ст.177 ЦК України гроші є об`єктом цивільних прав.

Отримавши матеріальну допомогу по безробіттю, відповідач набула право власності на виплачені грошові кошти позивачем і їй як власнику цих коштів належать правомочності щодо володіння, користування та розпорядження ними.

Оскільки у цій справі, спір виник щодо правомірності набуття відповідачем права власності на виплачену позивачем як суб`єктом суб`єктом владних повноважень матеріальну допомогу по безробіттю та стягнення її суми з відповідача як набутої без достатньої правової підстави, то цей спір має приватно-правовий, а не публічно-правовий характер.

Отже, з огляду на вищевикладене клопотання відповідача про закриття провадження у справі не є обґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Згідно з ч. 1 ст. 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави, зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Відповідно до з п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» визначені правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття. Згідно з п. 1 ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення» передбачено: загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття (далі - страхування на випадок безробіття) - система прав, обов`язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття. За п. 2 ч. 1 Закону України «Про зайнятість населення» визначено, що безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи.

Як визначено в п. 1 ч. 1 ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення» статус безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії зокрема на пільгових умовах за вислугою років.

Судом було встановлено, що відповідачем подано до філії позивача анкета-заяву від 01.06.2021 як особи, що шукає роботу 01.06.2021, а 02.06.2021 на підставі іншої заяви та поданих документів, відповідачу надано статус безробітної та призначено виплату по безробіттю. Відповідач була ознайомлена з правами та обов`язками безробітного 02.06.2021 проставивши свій підпис.

Згідно з ч. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» передбачено, що застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Разом з тим, з 08.08.2016 відповідач перебувала на обліку в ГУ ПФУ у Вінницькій області, як отримувач пенсії за вислугу років, оскільки у матеріалах справи наявна довідка ГУ ПФУ у Вінницькій області щодо перебування відповідача на їх обліку з 08.08.2016. Також з іншої довідки вбачається 14.04.2022 відповідач звернулася до ГУ ПФУ про поновлення виплати в зв`язку зі звільненням. Отже дії відповідача суперечить п. 1 ч. 1 ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення» щодо набуття статусу безробітного.

За відомостями позивача про проведення розрахунків суми коштів фонду, що підлягає поверненню сума допомоги що підлягає поверненню відповідачем становить 29020,18 грн (за період з 02.06.2021 по 26.02.2022), однак як стверджує позивач, коштів не було повернено, чого не спростовано в процесі відповідачем.

Відповідно ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» передбачено, що сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Суд, оцінивши подані позивачем докази, вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, підтверджують існування обставин на які посилається позивач, а на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи. Інших належних та допустимих доказів на противагу вищезазначених висновків суду відповідачем не надано та в ході судового розгляду не встановлено.

Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що вимога про стягнення з відповідача нараховану позивачем допомогу по безробіттю, в сумі 29020,18 грн на рахунки позивача, ґрунтується на нормах законодавства, а тому підлягає задоволенню.

Суд, вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору керується ч. 1 ст. 141 ЦПК України, згідно з якою судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, з огляду на те, що позов задоволено повністю, а тому суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати у вигляді судового збору.

Керуючись ст.ст. 259, 264, 265, 273, 274, 279, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Вінницького обласного центру зайнятості (місцезнаходження: вул. Стрілецька, 3-а, м. Вінниця, Вінницька обл., ЄДРПОУ - 05392714) до ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення суми виплаченого забезпечення та вартості надання соціальних послуг - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 нараховану Вінницьким обласним центром зайнятості допомогу по безробіттю, в сумі 29020 (двадцять дев`ять тисяч двадцять) грн, 18 коп, а саме:

-суму допомоги по безробіттю, нараховану та виплачену у 2021 році в розмірі 21549,04 грн: Одержувач Вінницький обласний центр зайнятості , р/р UA4102001, Банк Державна казначейська служба України, м. Київ, МФО 899998, призначення платежу повернення допомоги по безробіттю ОСОБА_1 за 2021 рік;

-суму допомоги по безробіттю, нараховану та виплачену у 2022 році в розмірі 7471,14 грн: Одержувач Вінницький обласний центр зайнятості , р/р UA0706358, Банк Державна казначейська служба України, м. Київ, МФО 820172, призначення платежу повернення допомоги по безробіттю ОСОБА_1 за 2022 рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Вінницький обласний центр зайнятості судовий збір у розмірі 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) грн 00 коп.: Одержувач Вінницький обласний центр зайнятості , р/р UA0706358, Банк Державна казначейська служба України, м. Київ, МФО 820172, призначення платежу повернення судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30-ти днів до Вінницького апеляційного суду через Липовецький районний суд Вінницької області. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30-ти днів із дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Дмитро КРИВЕНКО