Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" липня 2022 р. Справа № 596/2102/19

Провадження № 2/596/9/2022

Гусятинський районний суд Тернопільської області

в складі головуючого суду Митражик Е.М.

за участю секретаря судового засідання Кузик М.Я.

представника позивача адвоката Квятковського Д.В.

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Гусятині цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу Савка Володимир Ігорович, приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу Береш Любов Іванівна про визнання заповіту недійсним та визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 та просить у відповідності до ч.2 ст.1257 ЦК України визнати недійсним заповіт, посвідчений 30.05.2017 року приватним нотаріусом Савкою Володимиром Ігоровичем за реєстровим № 857 укладений в користь відповідача сином позивача- ОСОБА_3 , який ІНФОРМАЦІЯ_1 помер. Посилається на те, що після смерті сина залишилось спадкове майно, а саме трикімнатна квартира в м. Тернопіль, гараж та земельна ділянка для садівництва та городництва, яке за домовленостями повинно було переходити у спадок доньці позивача ОСОБА_4 , яка, будучи спадкоємцем за заповітом, подала заяву про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Береш Любов Іванівни. Позивач та його дружина відмовились від обов`язкової частки, яка належала їм як непрацездатним батькам спадкодавця. 22 жовтня 2019 року позивач на підставі нотаріально посвідченої довіреності, отримав від імені доньки ОСОБА_4 свідоцтво про право на спадщину, яка складається з наступного майна: трикімнатна квартира в м.Тернопіль, гаража та земельної ділянки для садівництва та городництва. 22 жовтня 2019 року від нотаріуса йому стало відомо про те, що інше майно його син заповів гр. ОСОБА_1 , який знайомий позивачу, тому що в певний час його син товаришував з ним. Отримавши свідоцтво про спадщину на користь доньки, поїхав додому та через два тижні, порадившись з дружиною, він вирішив повторно прийти до нотаріуса з`ясувати інформацію щодо майна, яке ніби-то повинен успадкувати ОСОБА_1 . Нотаріус повідомила про те, що копію заповіту може надати лише особі, на користь якої він складений, а йому може надати лише витяг зі спадкового реєстру. Посилається на те, що в оскаржуваному заповіті підпис сина є підроблений, оскільки за життя син не говорив, що має намір скласти заповіт на користь ОСОБА_1 , також не говорив про те, що підтримує з відповідачем будь-які стосунки, тому вважає, що він не міг заповісти будь - яке майно фактично чужій людині. Також просить визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті його померлого сина ОСОБА_3 , оскільки подаючи заяву про відмову від обов`язкової частки на спадщину, був введений в оману щодо фактичного стану речей та обсягу спадкового майна приватним нотаріусом Береш Л.І. та Бартківим І.М. Як наслідок, він не подавав заяву про прийняття спадщини і взагалі, відмовився від обов`язкової частки, тому вважає, що пропустив строк для подання такої з поважних причин.

23.12.2019 року судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено підготовче судове засідання за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Гусятинського районного суду Тернопільської області від 14.07.2021 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, хоч належним чином був повідомлений про день, час та місце слухання справи.

Представник позивача адвокат Квятковський Д.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з підстав, наведених у позовній заяві та просив задоволити за наявних у матеріалах справи документах.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав повністю та просив відмовити в задоволенні позову.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу Савка Володимир Ігорович, приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу Береш Любов Іванівна в судове засідання не з`явилися, хоч належним чином були повідомлені про день, час та місце слухання справи.

В матеріалах справи наявні письмові заяви третіх осіб про розгляд справи без їх участі.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши письмові докази, суд встановив обставини та визначив відповідно до них наступні правовідносини.

Відповідно до положень ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В силу вимог ч.ч.1,2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Позивач являється батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується копією свідоцтва про народження(а.с.31 том 1).

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 22.04.2019 року, виданого Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області (а.с.6 том 1).

Із наданої відповідно до ухвали суду приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Береш Любов Іванівною копії спадкової справи на майно померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 слідує, що після його смерті заведено спадкову справу №10/2019.

Із наданого відповідно до ухвали суду приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Савкою Володимиром Ігоровичем заповіту, укладеного 30 травня 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Савкою В.І., ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , заповів ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 належне йому майно: будівлю кінотеатру «Дружба», що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , земельну ділянку для обслуговування будівлі кінотеатру, площею 0,3 га, що розташована: АДРЕСА_1 (один), кадастровий номер: :01:011:0035. У тексті заповіту зазначено, що зміст статтей 1233-1236, 1241, 1244, 1245, 1254, 1307 ЦК України йому роз`яснено. Заповіт вголос прочитано та підписано власноручно ОСОБА_3 . Заповіт записано нотаріусом зі слів ОСОБА_3 , до підписання, прочитаний уголос заповідачем ОСОБА_3 та власноручно підписаний ним у присутності нотаріуса. Особу встановлено, дієздатність перевірено. Зазначений заповіт зареєстровано в реєстрі за номером 857 (а.с.206 том 1).

Відповідно до ч. 1 ст.15, ч. 1 ст.16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Позивач звернувся до суду та обґрунтовує свої вимоги тим, що заповідач за життя не висловлював своєї волі на складення оспорюваного заповіту в користь відповідача, тому вважає, що підпис належить не ОСОБА_3 та складення такого заповіту не відповідало внутрішній волі заповідача.

Однак, доказів на підтвердження вказаних обставин та наявності підстав для визнання заповіту недійсним суду позивачем не надано та в ході судового розгляду не здобуто.

За нормами статті 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи визначені у заповіті. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Вимоги до форми заповіту встановлені статтею 1247 ЦК України, відповідно до якої заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Стаття 1257 ЦК України передбачає вичерпний перелік підстав для визнання заповіту недійсним, в якій передбачено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Таке ж положення міститься і у частині третій статті 203 ЦК України.

Із змісту наведених норм права вбачається, що дійсним, тобто таким, що відповідає вимогам закону є заповіт, який посвідчений уповноваженою особою, яка мала на це право в силу закону, відсутні порушення його форми та посвідчення, волевиявлення заповідача було вільним і відповідало його волі. За клопотанням сторони позивача, судом у справі було призначено судово-почеркознавчу експертизу. Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судово-почеркознавчої та судово-технічної експертизи документів Тернопільського відділення КНІДСЕ від 04.02.2020 року №1246/1247/20-22, підпис у заповіті від 30 травня 2017 року, який посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Тернопільської області Савкою В.І. (зареєстрованому в реєстрі за №857) та підпис у реєстрі нотаріальних дій цього нотаріуса навпроти запису №857 про укладення вказаного заповіту виконано ОСОБА_3 , рукописним способом, без попередньої підготовки до їх виконання та використання технічних засобів відтворення (а.с.7-12 том 2).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК).

Жодних міркувань, клопотань з приводу висновку експерта за результатами проведення судово-почеркознавчої та судово-технічної експертизи документів Тернопільського відділення КНІДСЕ від 04.02.2020 року №1246/1247/20-22, від представника позивача адвоката Квятковського Д.В. не надходило.

Таким чином, дослідивши висновок експерта від 04.02.2020 року №1246/1247/20-22, суд вважає, що посилання позивача про те, що підпис у заповіті від 30 травня 2017 року виконаний не ОСОБА_3 , а іншою особою, не підтвердились.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з вимогами ЦПК України учасники справи мають передбачені процесуальним законом права і обов`язки.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У випадку невиконання учасником справи його обов`язку із доведення відповідних обставин необхідними доказами, такий учасник має усвідомлювати та несе ризик відповідних наслідків, зокрема, відмови у задоволенні позовних вимог, у зв`язку із їх недоведеністю.

Статтею 82 ЦПК України покладено на кожну зі сторін обов`язок довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 6 статті 81 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З урахуванням встановлених судом обставин та вказаних вимог закону, суд дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити, оскільки доказів того, що ОСОБА_3 не мав вільного волевиявлення на складення заповіту від 30 травня 2017 року, який посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Тернопільської області Савкою В.І. (зареєстрованому в реєстрі за №857) в користь ОСОБА_1 та не підписував заповіт в ході судового розгляду позивачем суду не надано та судом не здобуто.

Незгода позивача з волевиявленням спадкодавця, при відсутності допустимих та достовірних доказів на підтвердження своїх тверджень, не є підставою для визнання заповіту недійсним.

Позивач також просить визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті його померлого сина ОСОБА_3 , посилаючись на те, що пропустив строк для подання такої з поважної причини, оскільки був введений в оману щодо фактичного стану речей та обсягу спадкового майна приватним нотаріусом Береш Л.І. та Бартківим І.М. і тому подав заяву про відмову від обов`язкової частки на спадщину.

Наслідки пропуску строку для прийняття спадщини визначені статтею 1272 ЦК України. Відповідно до частини першої статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (частина третя статті 1272 ЦК України). За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року №6-1320цс17, а також у постановах Верховного Суду від 17 жовтня 2019 року у справі №766/14595/16 (провадження №61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі №487/2375/18 (провадження №61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі №450/1383/18 (провадження №61-21447св19).

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які пов`язані, зокрема, з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту, тощо. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Позов про визначення додаткового строку на прийняття спадщини підлягає задоволенню у разі пропуску такого строку та доведення поважності причин пропуску строку.

Відповідно до роз`яснень п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають.

В даному випадку, судом встановлено, що в матеріалах спадкової справи №10/2019 наявна заява ОСОБА_2 від 09 серпня 2019 року, адресована приватному нотаріусу Тернопільського міського нотаріального округу Береш Любов Іванівні про відмову від права на обов`язкову частку у спадщині після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 (а.с.42 т.1)

Окрім того, доводи ОСОБА_2 про те, що внаслідок введення його в оману щодо обсягу спадкового майна приватним нотаріусом Береш Л.І. та Бартківим І.М. він подав заяву про відмову від обов`язкової частки на спадщину, відповідно ця обставина є поважною причиною пропуску строк для подання заяви, в судовому засіданні свого підтвердження не знайшли.

Враховуючи наведені вимоги закону, встановивши обставини справи, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами письмові докази й наведені доводи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд доходить остаточного висновку про те, що позовні вимоги до задоволення не підлягають.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 12, 76-83, 89, 258, 263-265, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд - У Х В А Л И В: В задоволенні позову ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителя АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ), в інтересах якого діє представник адвокат Квятковський Дмитро Васильович (ордер про надання правничої правової допомоги серія ВО №1026186, адреса: АДРЕСА_3 ) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя АДРЕСА_4 , паспорт серії НОМЕР_4 , РНОКПП НОМЕР_5 ), треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу Савка Володимир Ігорович (адреса місцезнаходження: АДРЕСА_5 ), приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу Береш Любов Іванівна (адреса місцезнаходження: 46011, м. Тернопіль, вул. Степана Бандери, 1, Тернопільської області) про визнання заповіту недійсним та визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відмовити. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Повний текст рішення виготовлено 13 липня 2022 року.

Суддя Е.М.Митражик