Справа № 296/8485/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" червня 2022 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого судді Адамовича О.Й.,

за участю секретаря судових засідань Світко Т.І.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Корольовського районного суду м. Житомира з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 3500,00 грн., щомісячно, починаючи з дати подання позову і до повноліття дитини, а також стягнути з ОСОБА_2 свою користь додаткові витрати на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1500,00 грн., щомісячно, починаючи з дати подання позову і до повноліття дитини.

В обґрунтування позову вказала, що під час шлюбу з відповідачем у них народилася донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Задовго до розлучення й до теперішнього часу позивач піклується про здоров`я неповнолітньої доньки, її фізичний, духовний та моральний розвиток, всіляко сприяє здобуттю освіти, готує її до самостійного життя та повністю її утримує. Донька навчається у 3-му класі загальноосвітньої школи міста Житомира №8, клас з додатковим рівнем та відповідно є платним, харчування також платне. Крім того вказала, що донька відвідує заняття з художньої гімнастики, щомісячна вартість яких складає 1000,00 грн., а витрати на участь у змаганнях складають від 2500,00 грн. до 8000,00 грн. Також кожного літа донька приймає участь у навчально-тренувальному зборі, вартість якого складає приблизно 10000,00 грн. Під час навчального року донька додатково відвідує заняття з англійської мови, малювання та хореографію, вартість яких на місяць складає 3300,00 грн. Окрім цього, дитину необхідно забезпечувати якісним та повноцінним харчуванням, одягом, купувати спортивну форму та інвентар, купувати книжки та інше. На сьогоднішній день, значну допомогу, задля повноцінного утримання та розвитку доньки, надають батьки позивача, а тому є змога забезпечити доньку всім необхідним та сприяти її розвитку, як в спорті, так і в навчанні. Натомість відповідач ухиляється від утримання дитини, її виховання, не піклується про здоров`я дитини, її фізичний, духовний розвиток. Відповідачем надавалась нерегулярна та мінімальна допомога, яка за більше ніж два роки склала 8000,00 грн. Наголосила, що відповідач здоровий, працездатний, працює не офіційно, отримує нерегулярний та мінливий дохід, який повністю витрачає на свої потреби, аліменти нікому не платить, стягнень по виконавчим документам з відповідача не проводиться, у шлюб не вступав, інших неповнолітніх дітей або ж непрацездатних батьків немає, а тому має змогу сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 3500,00 грн. та додаткові витрати в розмірі 1500,00 грн. на місяць, що є найбільш доцільним.

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 25 жовтня 2021 року за вищевказаним позовом відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав наведених у позовній заяві. Вказала, що відповідач раніше відводив доньку на заняття художньою гімнастикою і знає про необхідність оплати. В основному кошти, які витрачаються на розвиток дитини сплачуються як благодійні внески, офіційної оплати не вимагається.

Відповідач у судовому засіданні повідомив, що він визнає позовні вимоги частково, просить стягнути на користь позивача аліменти в розмірі 1500,00 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, в задоволенні позовних вимог щодо стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої доньки просив відмовити, оскільки йому не відомо про них, не знає які додаткові витрати потрібні у зв`язку із заняттям донькою художньою гімнастикою.

В своєму письмовому відзиві на позовну заяву вказав, що після розірвання шлюбу з позивачем, він не мав жодної можливості спілкування з донькою, мінімальне спілкування відновилося орієнтовано шість місяці тому лише через телефон позивача та з її попереднього дозволу. Поговорити з донькою дозволяється після того, як перечислюються кошти на рахунок позивача. Вказує, що він надавав та продовжує надавати матеріальну допомогу, а саме надсилає кошти, купує необхідні речі, а також веде електронне спілкування з позивачем щодо потреб дитини, покупок для неї, тощо. Просив врахувати, що він не має постійного місця праці, одноразові заробітки не забезпечують стабільного доходу, а також на його утриманні перебуває двоє батьків пенсійного віку, один з яких є інвалідом другої групи, а тому розмір аліментів в сумі 3500,00 грн. є надмірним. Щодо стягнення додаткових витрат на доньку вказав, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження додаткових витрат, про які зазначено в позовній заяві, не доведено розміру цих витрат, як і самого факту їх існування, а тому просив відмовити у їх задоволенні (а.с.17-20).

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Встановлено, що у період шлюбу у сторін ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася донька ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с.5).

Відповідно до довідки ОСББ «Вітрука 21» №513 від 07.08.2021 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстрована з матір`ю ОСОБА_1 (а.с.6).

Як зазначила позивачка в поданому нею позові, відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини надає не регулярно.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Тобто, законодавець визначив, що саме особа з якою проживає дитина визначається зі способом стягнення аліментів у частці від доходу чи у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Статтею 184 Сімейного кодексу України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини.

Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

При цьому, вирішуючи питання щодо розміру стягнення аліментів суд виходив з того, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, також слід враховувати рівність обов`язків обох батьків щодо матеріального забезпечення дитини.

Оцінивши надані по справі докази та вищевказані норми чинного законодавства, з урахуванням обставин справи та беручи до уваги, що відповідач зобов`язаний утримувати малолітню дитину до досягнення нею повноліття, створювати необхідні умови для її розвитку та життя нарівні з позивачем, враховуючи, відсутність доказів, щодо обмежень у працевлаштуванні за станом здоров`я, відсутність доказів про наявність на утриманні інших дітей чи непрацездатних дружини, батьків, а також рівень цін та загальні потреби для забезпечення нормального розвитку дитини, та оскільки дитина сторін проживає разом із позивачем, у зв`язку з чим цілодобовий обов`язок останньої полягає не тільки у матеріальному забезпеченні дитини, а ще й у постійному вихованні, контролі, що потребує більших моральних витрат ніж періодичні зустрічі, враховуючи вік дитини, її потреби, суд приходить до висновку, що позовна вимога про стягнення аліментів підлягає частковому задоволенню та слід стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 (три тисячі) грн., щомісячно, з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи стягнення з 29.09.2021 року і до досягнення дитиною повноліття, оскільки, на думку суду, саме такий розмір щомісячного грошового забезпечення з боку батька є можливим та необхідним для забезпечення потреб дитини, її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку.

Хоча з боку позивачки були наведені доводи, які виходячи з реалій життя вказують на дійсні потреби дитини, разом з тим, зважаючи на надані позивачкою докази, не визнання відповідачем дійсних витрат, на вимоги чинного законодавства щодо мінімального розміру аліментів, рекомендованого розміру аліментів та умов їх призначення, та враховуючи відсутність відомостей про доходи відповідача, мінливий їх характер, суд вважає, що призначення аліментів у більшому розмірі поставить відповідача у скрутне матеріальне становище.

Доводи відповідача щодо неможливості сплачувати аліменти у заявленому розмірі, судом до уваги приймаються частково. Разом з тим відповідач є працездатною особою, яка зобов`язана забезпечити не тільки себе, а й дитину, крім того, зобов`язаний вжити всіх можливих заходів, щоб забезпечити належний рівень життя своєї неповнолітньої дитини, виходячи з дійсних обставин та її потреб.

Також судом не беруться до уваги доводи відповідача про наявність на його утриманні батьків пенсіонерів, оскільки вказане не підтверджено документально.

Відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Суд звертає увагу на Загальний коментар Комітету з прав дитини № 14 (2013 рік) щодо права дитини на першочергове врахування її найкращих інтересів (п. 1 ст. 3), в якому зазначено про те, що з метою довести, що право дитини на оцінювання та першочергову увагу до її найкращих інтересів було дотримане, усі рішення стосовно дитини або дітей мають бути вмотивовані, обґрунтовані та пояснені. У мотивації рішення необхідно чітко вказати усі фактичні обставини, що стосуються дитини, які елементи було визнано необхідними під час оцінювання найкращих інтересів, склад таких елементів у кожній справі, а також яким чином їх було оцінено для визначення найкращих інтересів дитини. Якщо рішення не збігається з поглядами дитини, слід чітко вказати причину для цього. У виключних випадках, коли обране рішення не відповідає найкращим інтересам дитини, слід вказати підстави для такого рішення і таким чином показати, що найкращі інтереси дитини було враховано, незважаючи на результат. Недостатньо вказати у загальних формулюваннях, що інші міркування переважають над найкращими інтересами дитини. Слід чітко перерахувати такі міркування у зв`язку з розглянутою справою та надати причини для їхньої першочергової важливості. В обґрунтуванні також має бути доведено, що найкращі інтереси дитини не були достатньо вагомими, щоб переважити інші міркування. Слід визначити обставини, за яких найкращі інтереси дитини мають бути найвагомішим міркуванням.

Натомість вимоги про стягнення додаткових витрат на утримання дитини суд вважає недоведеними, а тому такі вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного суду України N3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснено, щодо передбаченої ст.185 СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках йдеться про фактично зазначені або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Додаткові витрати на утримання дитини мають бути викликані особливими обставинами. У даному випадку мова йде про додаткові витрати, а не про додаткове стягнення коштів на утримання дитини. Проте, в окремих випадках, через особливі обставини (розвиток здібностей дитини, тяжка хвороба, каліцтво дитини, тощо) потрібні значні додаткові витрати. Тому, розмір додаткових витрат, що стягуються, повинен визначатися залежно від дійсно понесених або передбачуваних витрат.

Участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батьків незалежно від сплати ним аліментів і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору.

Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. В силу ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.82 ЦПК. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Верховний Суд зауважує, що до таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на якусь хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні особою, яка пред`явила такий позов (постанови Верховного Суду від 26 червня 2018 року у справі №501/5060/15-ц, від 14 січня 2019 року у справі №751/4312/16-ц, від 22 травня 2019 року у справі № 201/15248/16-ц).

Крім того, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

У силу принципу змагальності сторони та інші особи, які беруть участь у справі, з метою досягнення рішення на свою користь, зобов`язані повідомити суду істотні для справи обставини, надати суду докази, які підтверджують або спростовують ці факти, а також вчиняти процесуальні дії, спрямовані на те, щоб переконати суд у необхідності постановлення бажаного для них рішення.

Суд вважає, що саме позивач по справі мала довести наявність таких додаткових витрат, з урахуванням положень ст. 81 ЦПК України.

Оскільки тягар доказування понесених позивачем фактичних витрат, з врахуванням обраного способу захисту щомісячної суми заявленої як додаткових витрат на дитину, тобто як вже понесених позивачем, покладено саме на позивача, то заявляючи вимоги про стягнення додаткових витрат, позивач в будь-якому випадку повинен їх обґрунтувати та надати беззаперечні докази на їх підтвердження. Такі додаткові витрати, на відміну від аліментів, мають бути викликані саме особливими обставинами.

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Понесення витрат, пов`язаних із навчанням у класі з додатковим рівнем, при можливості отримання дитиною безкоштовної освіти, гарантованої державною, та вибору освітнього закладу залежить виключно від матеріальних можливостей та бажання батьків. Позивачем не представлено доказів того, що між нею та відповідачем були узгоджені питання укладання договору про надання консультативних послуг з розвитку дитини від 28.05.2019р. (а.с. 9), навчання доньки у класі з додатковим рівнем, тому відповідач, за таких обставин, не повинен нести тягар додаткових витрат на дитину за це навчання. Відвідування на даний час класу з додатковим рівнем дитиною не свідчить про її подальше відвідування, а в більшості це відноситься до загального розвитку дитини, і є не обов`язковим, а добровільним волевиявленням одного із батьків, у даному випадку матері. Позивач не скористалася можливістю розвитку дитини безкоштовно.

Посилання сторони позивача на те, що донька, займається художньою гімнастикою, та має необхідне одяг, взуття, знаряддя, для занять, відповідачем не спростовано, але з боку позивача не доведено і жодним належним та допустимим доказом не підтверджено факт понесення позивачем заявлених витрат на заняття художньою гімнастикою, приймання участі у навчально-тренувальному зборі, на придбання необхідних речей, не наведено розрахунку розміру таких витрат, та період їх придбання. Позивач в судовому засіданні наголосила, що навчання в спортивній школі безкоштовне, але не обґрунтувала необхідності здійснення нею витрат зі сплати благодійних внесків (їх розмір) на користь спортивної школи. Позивач не довела належними та допустимими доказами, відвідування дитиною інших гуртків, що спрямовано на розвиток здібностей дітей і не є способом забезпечення їх дозвілля.

Суд зазначає, що хоча в судовому засіданні 20.01.2022 року позивачем було подано до суду певні докази, а саме копії грамот, дипломів, товарних чеків, квитанції, однак такі докази не містять відомостей про конкретний розмір та отримувача коштів, не вказують на невідворотність у несені таких додаткових витрат. Крім того, деякі чеки вказують на понесені витрати на загальні потреби (канцелярію, одяг) (а.с. 42-56).

Разом з тим, судом було роз`яснено положення ч.9 ст.83 ЦПК України - копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи.

Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними (ч.9 ст.83 ЦПК України).

Позивач не надала підтвердження надання/надсилання доказів іншому учаснику справи (не зазначено також про окреме додаткове надання такого підтвердження та не заявлено клопотання про продовження процесуального строку). Підстави для звільнення від такого обов`язку, передбачені ч.9 ст.83 ЦПК України, не встановлено. Означені дії позивача порушують принципи пропорційності та змагальності цивільного процесу, безпосередньо впливають на права відповідача, а тому суд не приймає такі докази до уваги.

Відтак вимоги про стягнення додаткових витрат на утримання дитини задоволенню не підлягають за недоведеність таких вимог.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК).

Частинами 1 та 3 статті 13ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За правилами статей 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Щодо посилань відповідача на перешкоди позивачки бачитися з дитиною, то дане не стосується предмету спору та не впливає на обов`язок батька матеріально забезпечувати доньку. Крім того, відповідач не позбавлений можливості захистити свої права на виховання та спілкування з донькою у встановленому порядку.

Стосовно судових витрат слід зазначити, що позивач звільнена від сплати судового збору, а тому згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 908,00 грн.

Керуючись вимогами ст.ст. 10,76,81,82,83,89,141,259, 263-265,354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти у твердій грошовій сумі - 3000 грн., щомісячно, починаючи з 29.09.2021 до досягнення дитиною повноліття.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Головуючий суддя О. Й. Адамович

Дата складання повного тексту рішення:27.06.22.