Справа № 158/1349/22 Головуючий у 1 інстанції: Костюкевич О. К.
Провадження № 22-ц/802/1102/22 Категорія: 70 Доповідач: Киця С. I.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Киці С. І.,

суддів Данилюк В.А., Шевчук Л. Я.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 09 листопада 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що за рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 19 лютого 2014 року з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі 300 грн на кожну дитину щомісячно, починаючи з 03 лютого 2014 року і до досягнення ними повноліття. На даний час відповідач працевлаштований в ТОВ «Кромберг енд Шуберт Україна ЛУ», вищевказана сума аліментів є незначною та недостатньою для задоволення потреб дітей, оскільки вони дорослішають, ціни на продовольчі та непродовольчі товари, комунальні послуги зростають. Матеріальний стан позивача погіршився. Відповідач здоровий, працездатний, інших осіб та неповнолітніх дітей на своєму утриманні не має, може сплачувати аліменти. Просила змінити спосіб стягнення аліментів, визначених рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 19 лютого 2014 року та стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частки від усіх видів доходів відповідного віку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення старшою дитиною повноліття.

Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 09 листопада 2022 року у цій справі позов задоволено. Ухвалено змінити спосіб утримуваних із ОСОБА_2 згідно із рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 19 лютого 2014 року аліментів і стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частки від усіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення ними повнолітня. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 992,40 грн судового збору, на користь ОСОБА_1 4 012,80 грн витрат на правову допомогу.

Позивач ОСОБА_1 22 листопада 2022 року подала апеляційну скаргу на вказане рішення. Враховуючи зміст заявлених позовних вимог, вважає, що суд задовольнив їх частково. Рішення суду є незаконним та підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення у зв`язку із недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи, порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Відповідачем не надано жодних доказів того, що новонароджений син ОСОБА_5 перебуває на його утриманні, не надав доказів на підтвердження спільного проживання з дитиною. Наявність кредитних зобов`язань не свідчить про погіршення матеріального стану відповідача, крім того є збільшенням кредитного ліміту по картковому рахунку, що не викликано особливими обставинами. Матеріали не містять належних та допустимих доказів погіршення майнового стану відповідача, його стану здоров`я, зміни (зменшення) доходів, витрат та активів, натомість він є працездатним, має постійне місце роботи. Розмір аліментів, які визначив суд в розмірі ј частки від усіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення ними відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення ними повноліття, не відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що в позивача народилася ще одна дитина поза шлюбом, без доведення погіршення майнового становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дітей, що народилися у шлюбі з відповідачем, та суперечитиме їх інтересам. Суд безпідставно послався на те, що відповідач оплачує послуги муніципальної няні, так як він не є стороною договору про здійснення догляду за дитиною до трьох років від 11 березня 2022 року, доказів його витрат (оплати) за договором не має. Фактичні обставини справи та наявні у справі докази свідчать про відсутність підстав для часткового задоволення позову та зміни способу стягнення аліментів менше ніж на 1/3 частки від усіх видів доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Належними і допустимими доказами відповідачем не підтверджено погіршення його майнового стану, а народження третьої дитини від іншої жінки не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів.

Просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю, змінити спосіб стягнення аліментів, визначених рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 19 лютого 2014 року та стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в розмірі 1/3 частки від усіх видів доходів відповідного віку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення старшою дитиною повноліття.

До апеляційного суду 12 грудня 2022 року надійшов відзив відповідача ОСОБА_6 на вищевказану апеляційну скаргу. Вказує, що докази, які були подані ним до суду першої інстанції, прийняті без заперечень позивача та будь-яких клопотань про визнання їх недопустимими. Обставини, що були предметом дослідження в суді першої інстанції, не піддавались позивачем сумнівам, а інших доказів чи наведення обставин, які б спростовували його доводи, позивачем до суду не надавались. Апеляційна скарга є необгрунтованою та такою, що не відповідає дійсним обставинам справи, не підтверджена належними та допустимими доказами, що були надані в суді першої інстанції під час розгляду справи, а тому не підлягає до задоволення апеляційним судом. Вважає, що суд цілком законно та правильно визначив спосіб стягнення з нього аліментів у розмірі 1/4 частки від усіх видів доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення ними повноліття. Просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Справа розглядається в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи як малозначна відповідно до норм ч.6 ст.19, ч.1 ст.369 ЦПК України.

За змістом ч.ч.4 та 5 ст.268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Апеляційний суд в складі колегії суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 19 лютого 2014 року з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 300 грн на кожну дитину щомісячно, починаючи з 03 лютого 2014 року і до досягнення ними повноліття.

Згідно з ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч.1 ст.192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень ст.181 ч.3 СК України, право на звернення до суду із самостійною вимогою про зміну способу нарахування аліментів є безумовним і не передбачає обов`язкового існування жодних підстав для реалізації такого права одержувачем аліментів, зміна способу стягнення аліментів не обумовлюється існуванням обставин щодо зміни матеріального або сімейного стану сторін, станом їх здоров`я, тому позивач не мав обов`язку доказування цих обставин.

Проте, хоч зміна способу стягнення аліментів (ст. 181 ч. 3 СК України) і зміна визначеного раніше розміру аліментів (ст. 192 ч. 1 СК України) є різними правовими інститутами, однак ці інститути тісно пов`язані: зміна способу стягнення аліментів тягне і зміну розміру раніше обумовлених чи присуджених аліментів, зміна способу стягнення аліментів може слугувати засобом, методом зміни розміру стягуваних аліментів.

Тому поставивши перед судом питання про зміну способу стягнення раніше присуджених аліментів з твердої грошової суми на частку від заробітної плати (доходу) платника, на позивача покладено тягар доведення передусім наявності у платника аліментів відповідного доходу як підстави для задоволення вимоги для визначення розміру аліментів як частки відповідного доходу. Разом з тим, зважаючи на пред`явлення позову з метою збільшення розміру стягуваних аліментів, доведенню підлягають й інші обставини, які мають значення в такому спорі та передбачені, зокрема, ч.1 ст.182 СК України.

На підтвердження факту працевлаштування відповідача та отримання ним регулярної, стабільної заробітної плати позивач надала відповідь на адвокатський запит ТОВ «Кромберг енд Шуберт Україна ЛУ» та довідку про наявність трудових відносин ОСОБА_2 №1098 від 18 липня 2022 року, довідку про доходи за 2022 рік на посаді оператора верстатів з програмним керуванням ОСОБА_2 №1097 від 15 липня 2022 року. Згідно даних документів, загальний дохід ОСОБА_2 за період з січня по червень 2022 року становить 101 365,90 грн.

На заперечення позовних вимог у заявленому позивачем розмірі відповідач вказав, що на його утриманні є ще одна малолітня дитина і те, що його сім`єю отримано кредит, який йому доводиться самостійно повертати. Надав копії свідоцтва про народження ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення змін до актового запису цивільного стану, договору про здійснення догляду за дитиною до трьох років від 11 березня 2022 року, довідки про встановлення кредитної лінії.

Судом враховано, що у відповідача відбулась зміна сімейного стану - народження у нього третьої дитини. Доводи позивача про те, що народження ще однієї дитини у платника не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів колегія суддів до уваги не бере, оскільки незалежно від кількості дітей у відповідача існує рівноцінний обов`язок з утримання кожного з них, що визначено ст.181 СК України.

Договір про здійснення догляду за дитиною ОСОБА_7 до трьох років від 11 березня 2022 року укладений між ФОП ОСОБА_8 та з матір`ю дитини ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , не з відповідачем. При цьому, будь-яких доказів, які б підтверджували те, що саме ОСОБА_2 здійснює оплату послуг муніципальної няні матеріали справи не містять, тому колегія суддів таку обставину не враховує.

З копії довідки АТ «Ощадбанк» №102.059-50-102 від 29 липня 2022 року встановлено, що згідно заяви ОСОБА_4 про встановлення (збільшення) відновлювальної кредитної лінії (кредиту) від 02 травня 2019 року йому було встановлено кредитну лінію по карті «Моя кредитка» в сумі 49 000 грн 05 травня 2019 року. Відсоткова ставка по кредиту складає 38% річних, термін дії картки п`ять років. Станом на 29 липня 2022 року поточна заборгованість по даному кредиту становить 40 931,92 грн. Однак така довідка не містить інформації про цільове призначення кредиту, а твердження відповідача про те, що цей кредит отримано ним для потреб сім`ї таким доказом не підтверджується. Наявність у позивача заборгованості по кредиту жодним чином не позбавляє його обов`язку утримувати дітей.

Колегія суддів також зауважує, що з довідки №1098 від 18 липня 2022 року встановлено, що відповідач працює з вересня 2013 року, тобто на час ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів у лютому 2014 році він працював постійно, як і на даний час. Тому посилання позивача на те, що у відповідача змінився майновий стан у зв`язку працевлаштуванням не заслуговує на увагу, бо вищевказана обставина не свідчить про покращення такого стану відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України батьки мають рівні обов`язки щодо дитини.

Позивач не надала до суду доказу про зміну свого матеріального стану (його погіршення) з часу призначення на її користь аліментів, не зазначила, який дохід вона отримує і чи працює. Позивач ні в позовній заяві, ані в апеляційній скарзі не навела збільшення витрат на утримання дітей.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.03.2020 в справі № 682/3112/18 вказала, що аналіз змісту статті 192 СК України свідчить, що зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України.

Збільшення прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку не є підставою для збільшення розміру аліментів.

Вирішуючи питання про зміну способу стягнення та розмір аліментів, які мають бути стягнуті в даному випадку з відповідача на користь позивача, колегія суддів враховує позицію позивача, відсутність будь-яких відомостей про наявність у відповідача чи у їх спільних з позивачем дітей, яких є двоє, захворювань та визнання відповідачем позовних вимог в частині зміни способу стягнення аліментів з твердої грошової суми на 1/4 від усіх видів доходу.

За таких обставин суд вважає правильним висновок суду про зміну способу стягнення аліментів з відповідача на користь позивача з твердої грошової суми на 1/4 частки всіх його видів заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму на утримання дітей відповідного віку.

Визначення даного способу стягнення аліментів і розміру аліментів є розумним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей у даному віці.

Згідно п.23 постанови Пленуму ВСУ № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального права, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому а тому підстав для скасування рішення немає.

Керуючись ст. ст. 259, 268, 367, 368, 369, 371, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 09 листопада 2022 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у пункті 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 26 грудня 2022 року.

Головуючий

Судді