Провадження № 4с/205/6/22
УХВАЛА

08 липня 2022 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Басової Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Саруханової К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Ексклюзив в нерухомості», старший державний виконавець Новокодацького відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Дубовицька Наталія Миколаївна, про визнання дій неправомірними, скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

12 січня 2022 року ОСОБА_1 звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з вищезазначеною скаргою, в якій просила визнати дії державного виконавця Новокодацького відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) Дубовицької Н.М. про арешт коштів боржника неправомірними; постанову державного виконавця Новокодацького відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) Дубовицької Н.М. про арешт коштів боржника від 08 грудня 2021 року скасувати, в частині накладення арешту на грошові кошти, що надходить від Пенсійного Фонду України як пенсійні виплати ОСОБА_1 на рахунок IBAN НОМЕР_1 , відкритий у АТ КБ «Приватбанк».

В обґрунтування скарги посилалась на те, що вона є боржником за виконавчим листом Ленінського районного суду м. Дніпропетровська № 205/10168/20 від 12 жовтня 2021 року про стягнення з неї на користь ТОВ «Ексклюзив в нерухомості» боргу у розмірі 41 107,50 грн. та судових витрат у розмірі 2 102,00 грн. Стягнення боргу проводиться Новокодацьким відділом державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро). 08 грудня 2021 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 67770196. До 20 грудня 2021 року скаржнику не було відомо про відкриття виконавчого провадження. Лише після того як вона не змогла розрахуватись пенсійною карткою у магазині, вона дізналась про відкриття виконавчого провадження. Як з`ясувалось на картковий рахунок був накладений арешт на підставі постанови державного виконавця про арешт коштів боржника від 08 грудня 2021 року. Жодних постанов про відкриття та про накладення арешту на майно боржника скаржнику не надходило. Скаржник не може отримати пенсійні виплати, які є єдиним джерелом доходу.

ОСОБА_1 у заяві від 06.07.2022 року просила розглядати скаргу без її участі, скаргу підтримує та просить її задовольнити.

Заінтересована особа старший державний виконавець Новокодацького відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Дубовицька Н.М. надала суду відзив, у якому посилаючись на необґрунтованість доводів скарги, просила відмовити в її задоволенні, скаргу розглядати без її участі.

Представник заінтересованої особи ТОВ «Ексклюзив в нерухомості» у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, вважає, що в задоволенні скарги слід відмовити за наступних підстав.

На підставі ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Судом встановлено, що 12 жовтня 2021 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська видано виконавчий лист по справі № 205/10168/20 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Ексклюзив в нерухомості» боргу у розмірі 41 107,50 грн. та судових витрат у розмірі 2 102,00 грн.

Постановою старшого державного виконавця Новокодацького відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) Дубовицької Н.М. від 08 грудня 2021 року відкрито виконавче провадження ВП № 67770196 з виконання виконавчого листа № 205/10168/20, виданого Ленінським районним судом м. Дніпропетровська 12 жовтня 2021 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Ексклюзив в нерухомості» боргу у розмірі 41 107,50 грн. та судових витрат у розмірі 2 102,00 грн.

Постановою старшого державного виконавця Новокодацького відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) Дубовицької Н.М. від 08 грудня 2021 року накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належить боржнику.

Встановлено, що ОСОБА_1 отримує пенсію за віком, довічно, що підтверджується пенсійним посвідченням серія НОМЕР_2 від 05 жовтня 2021 року.

Відповідно до наданої скаржником довідки з АТ КБ «Приватбанк», ОСОБА_1 має картку, на яку надходять пенсійні виплати, також на вказану картку може бути нарахована будь-яка виплата (а.с. 8).

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі рішення) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом частини п`ятої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Згідно з частиною першою статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Системний аналіз наведених положень, дає підстави для висновку, що чинне законодавство України передбачає надіслання копії постанов державного виконавця та інших документів виконавчого провадження боржнику саме за адресою, зазначеною у виконавчому листі.

Суд зазначає, що копія постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 08 грудня 2021 року направлялася боржнику за адресою зазначеною у виконавчому листі, а її неотримання боржником з незалежних від державного виконавця причин не може бути підставою для визнання його дій неправомірними та скасування прийнятих ним рішень.

Відповідно до пункту 7 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Статтею 56 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Пунктом 2 частини другої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» заборонено звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України «Про електроенергетику», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України «Про теплопостачання», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України «Про теплопостачання», статті 18-1 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України «Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки», на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Згідно з абзацом другим частини другої статті 59 цього ж Закону України виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Відповідно до пункту 3 Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків резидентів і нерезидентів, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492, поточний рахунок - це рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України. До поточних рахунків також належать рахунки із спеціальним режимом їх використання, що відкриваються у випадках, передбачених законами України або актами Кабінету Міністрів України.

Отже, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина четверта статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»).

Проте, доводи скаржника щодо віднесення рахунку, на який накладено арешт, до рахунку зі статусом спеціального рахунку, на який накладено арешт держаним виконавцем є безпідставними та не підтвердженими належними та допустимими доказами.

Відповідно до відомостей АТ КБ «ПРИВАТБАНК» рахунок на ім`я ОСОБА_1 відкрито для зарахування, у тому числі пенсійних виплат, тобто рахунок, на кошти на якому виконавцем був накладений арешт, є рахунком боржника, який використовується для зарахування, зберігання грошей та здійснення різноманітних розрахунково-касових операцій боржника.

Скаржник, звертаючись до суду зі скаргою, не надав належних та допустимих доказів, що арештований ним рахунок, є виключно пенсійним.

Крім того, слід врахувати, що АТ КБ «Приват Банк», на яке правилами статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» покладений обов`язок визначати статус рахунка та можливість накладення арешту на кошти на ньому, постанову виконавця про накладення арешту на кошти боржника виконало.

Постанова виконавця містить застереження про непоширення її дії на спеціальні рахунки, арешт яких заборонено законом. Таким чином, після отримання такої постанови саме банк зобов`язаний був відповідно до вимог частини третьої статті 52 зазначеного Закону повідомити виконавця про цільове визначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на такому рахунку.

Зазначене свідчить про те, що банк також не визнав цей рахунок та кошти на ньому такими, на які законом заборонено накладати арешт та звертати стягнення.

Такі висновки узгоджуються із правовими висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 905/361/19 (провадження № 12-28гс20).

Також суд враховує, що скаржник не зверталась до державного виконавця із заявою про зняття арешту з грошових коштів відповідно до ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 3 ст. 451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Отже, суд, оцінивши докази у їх сукупності, врахувавши усі обставини справи, дійшов висновку про те, що державний виконавець при прийнятті постанови про арешт коштів боржника від 08 грудня 2021 року діяв у спосіб та в порядку, які передбачені чинним законодавством, тому в задоволенні скарги слід відмовити.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 1, 18, 26, 28, 48, 52, 56, 59, 74 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 4-5, 12, 81, 354, 447-452 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ), заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Ексклюзив в нерухомості» (, місцезнаходження: м. Дніпро, вул. Ливарна, буд. 15), старший державний виконавець Новокодацького відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Дубовицька Наталія Миколаївна (місцезнаходження: м. Дніпро, вул. Юрія Кондратюка, 108), про визнання дій неправомірними, скасування постанови відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в п`ятнадцятиденний строк з дня складення ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК України. В разі, якщо ухвала була постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, то вона набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Н.В. Басова