ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.,

судді: Дорош А.І., Триголов В.М.

за участю секретаря судового засідання Коротун І.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні у м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Сидоренка Дмитра Вадимовича, представника ОСОБА_1 , на ухвалу Київського районного суду м.Харкова від 26 березня 2021 року (час постановлення ухвали та дата виготовлення повного тексту ухвали не зазначені) у справі за позовом ОСОБА_1 до Слідчого управління Головного управління національної поліції в Харківській області про скасування арешту.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про захист права власності на квартиру від порушень, не пов`язаних із позбавленням володіння, просив скасувати арешт на квартиру АДРЕСА_1 , накладений 23 грудня 2003 року слідчим з особливо важливих справ відділу розслідування особливо важливих справ та злочинів скоєних організованими групами СУ УМВС України в Харківській області Лінніком С.А., у межах кримінального провадження № 10030064, порушеного за ст. 307 ч.3 КК України (в редакції 1960 року) та внесеного до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за реєстровим № 6371675 від 10.01.2008 року.

В обґрунтування позову вказував, що слідчим у межах кримінального провадження винесена постанова про накладання арешту на все майно позивача (обвинуваченого за ч.3 ст. 307 КК України), у тому числі і на квартиру АДРЕСА_1 .

Вироком Харківського районного суду Харківської області від 14 грудня 2004 року у справі № 1-664/2004 ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.307 КК України (в редакції 1960 року) та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки з конфіскацією майна.

У спірній квартирі були прописані та проживали разом з позивачем ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , вона (квартира) є єдиним житлом вказаних осіб, отже відповідно до Переліку майна, що не підлягає конфіскації за судовим вироком, конфіскована не була, арешт з неї не знятий.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на правові висновки, викладені у постановах Великої палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 372/2904/17-ц, від 24.04.2019 року у справі № 2-3392/11, від 15.05.2019 року у справі № 372/2904/17-ц, від 21.08.2019 року у справі № 911/1247/18, постанову ВСУ від 15.05.2013 року у справі № 6-26цс13.

Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 26 березня 2021 року закрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 з підстав, визначених п.1.ч.1 ст.186 ЦПК України.

В апеляційній скарзі адвокат Сидоренко Д.В., представник ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції як таку, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги повторно наведені доводи позовної заяви і стверджується, що суд першої інстанції залишив поза увагою той факт, що досудове розслідування у кримінальному провадженні завершене, тому виключається можливість скасування арешту слідчим суддею поза межами досудового розслідування у кримінальному провадженні.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.05.2021 року справу передано в провадження колегії суддів Харківського апеляційного суду у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Хорошевський О.М. судді: Котелевець А.В., Яцина В.Б.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 14 червня 2021 року поновлено строк подачі апеляційної скарги та відкрито провадження за апеляційною скаргою.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 14 червня 2021 року закінчено підготовчі дії та справу призначено до слухання на 09.11.2021 року на 14:00 год.

Відповідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Харківського апеляційного суду від 08.11.2021 року замінено суддю учасника колегії Котелець А.В. на суддю Бурлаку І.В.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Харківського апеляційного суду від 26 січня 2022 року справу передано до провадження колегії суддів Харківського апеляційного суду у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Пилипчук Н.П. судді: Маміна О.В., Тичкова О.Ю.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 31 січня 2022 року справу прийнято до провадження колегії суддів - головуючий суддя (суддя-доповідач) Пилипчук Н.П. судді: Маміна О.В., Тичкова О.Ю.. та призначено її до розгляду на 04.05.2022 рік на 10:00 год.

Відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України №133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовженого строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Розпорядженням голови Верховного Суду № 14/0/9-22 від 25.03.2022 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Сумської, Харківської області), відповідно до ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», з урахуванням неможливості судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність справ Харківського апеляційного суду на Полтавський апеляційний суд.

Згідно Указу Президента України № 259/2022 від 18.04.2022 року "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" продовжено строк дії воєнного стану в Україні із 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Полтавського апеляційного суду від 03 травня 2022 року справу передано до провадження колегії суддів під головуванням судді Лобова О.А., суддів учасників колегії Дорош А.І., Триголов В.М.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 09 травня 2022 року справу прийнято до провадження колегії суддів під головуванням судді Лобова О.А., суддів учасників колегії Дорош А.І., Триголов В.М.. Справу призначено до слухання на 01.06.2022 рік на 11:00 год.

Правом подачі відзиву учасник справи не скористались.

Апеляційний суд, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав:

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно свідоцтва про право власності на житло від 04 травня 2001 року власниками квартири АДРЕСА_1 , є ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 (а.с.3).

Постановою слідчого по особливо важливим справам відділу розслідування особливо важливих справ та злочинів, скоєних організованими групами СУ УМВС України в Харківській області Ліннік С.А. від 23.12.2003 року накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 (а.с.5).

В обґрунтування постанови про накладення арешту на майно слідчий зазначав, що ОСОБА_1 обвинувачується в скоєнні злочину, передбаченого ст. 307 ч.3 КК України, санкція якої передбачає конфіскацію майна.

Досудове розслідування у справі завершене, вирок суду у частині конфіскації майна засудженого не виконаний, арешт з неї (квартири) не знятий.

Закриваючи провадження у даній справі, суд першої інстанції виходив з того, що спірні правовідносини не можуть бути розглянуті у порядку цивільного судочинства, а підлягають розгляду за правилами кримінального судочинства, оскільки відповідно до п.12 ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок суд повинен вирішити питання, що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт, речовими доказами і документами.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд керується такими міркуваннями.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

Переглядаючи справу № 272/469/21, Верховний Суд погодився із висновками судів першої і апеляційної інстанції щодо застосування пункту 1 частини першої статті 186 ЦПК України.

У зазначеній справі встановлені такі фактичні обставини:

постановою прокурора Чуднівського району Житомирської області від 06 жовтня 2010 року було накладено арешт на все належне ОСОБА_1 нерухоме майно в межах кримінального провадження №247013/10.

12 жовтня 2010 року обтяження було зареєстровано Романівською державною нотаріальною конторою в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 10349699.

вироком Чуднівського районного суду Житомирської області від 20 січня 2011 року ОСОБА_1 було визнано винним за частиною другою статті 368, частиною другою статті 382 КК України та на підставі статті 70 КК України призначено остаточне покарання у виді п`яти років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в органах Міністерства юстиції України строком на три роки без конфіскації майна. Застосовано статтю 75, пункти 3, 4 частини першої статті 76 КК України та звільнено ОСОБА_1 від відбування основного покарання з випробуванням з встановленням трирічного іспитового строку.

Особа 1 в порядку цивільного судочинства пред`явив у суд позов про звільнення майна (частини квартири) з-під арешту.

Отже, у справі № 272/469/21 встановлено, що у межах кримінального провадження, розглянутого за правилами КПК України 1960 року, заарештоване майно позивача, у справі винесений вирок, проте арешт не знятий.

Тобто фактичні обставини є практично тотожніми із обставинами, на які посилається ОСОБА_1 , а саме вироком Харківського районного суду Харківської області від 14 грудня 2004 року ОСОБА_1 визнано винним за частиною третьою статті 307 КК України (в редакції 1960 року) та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на чотири роки з конфіскацією майна, проте вирок у частині конфіскації майна (квартири) не виконаний, арешт на квартиру, накладений під час досудового розслідування справи з метою забезпечення можливої конфіскації, не знятий.

Погоджуючись із висновками судів першої і апеляційної інстанції Верховний Суд у постанові від 01 грудня 2021 року (справа 272/469/21) сформулював такі правові висновки.

Позивач оскаржує арешт, накладений у межах кримінального провадження за правилами КПК України 1960 року. При цьому згідно з пунктом 9 розділу XI «Перехідні положення» КПК України 2012 року арешт майна, застосований до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжує свою дію до його зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Ця правова норма узгоджується з вимогами частини першої статті 5 КПК України 2012 року, за якою процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

Отже, у визначенні порядку звільнення майна з-під арешту потрібно керуватися правилами КПК України 1960 року, про що правильно зазначено судом апеляційної інстанції.

Порядок щодо скасування арешту на майно було передбачено таким чином - на підставі постанови слідчого в порядку частини шостої 126 КПК України 1960 року, або судом під час попереднього судового засідання в порядку статті 253 КПК України 1960 року, під час ухвалення вироку в порядку статті 324 КПК України 1960 року, або судом в порядку виконання вироку в порядку статей 409, 411 КПК України 1960 року.

Згідно зі статтею 126 КПК України 1960 року забезпечення цивільного позову та можливої конфіскації майна провадиться шляхом накладення арешту на майно обвинуваченого чи підозрюваного або осіб, які несуть за законом матеріальну відповідальність за його дії, де б це майно не знаходилось, а також шляхом вилучення майна, на яке накладено арешт. Накладення арешту на майно скасовується постановою слідчого, коли в застосуванні цього заходу відпаде потреба.

Згідно з пунктами 7 та 8 частини першої статті 324 КПК України 1960 року, постановляючи вирок, суд повинен вирішити, чи підлягає задоволенню пред`явлений цивільний позов, на чию користь та в якому розмірі, і чи підлягають відшкодуванню збитки, заподіяні потерпілому, а також кошти, витрачені закладом охорони здоров`я на його стаціонарне лікування, якщо цивільний позов не був заявлений; що зробити з майном, описаним для забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна.

У порядку, передбаченому статтею 411 КПК України 1960 року, суди вправі вирішувати питання, які виникають при виконанні вироку, зокрема щодо виконання вироку у частині цивільного позову чи конфіскації майна.

Відповідно до частини першої статті 409 КПК України 1960 року питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку, включаючи визначення розміру і розподілення судових витрат, якщо суд не вирішив цих питань, вирішуються судом, який постановив вирок.

Тобто, зняття арешту має здійснювати суд, який постановив вирок по цій справі.

З огляду на вказане вище у сукупності, касаційний суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що питання про скасування арешту, за встановлених обставин цієї справи, який був накладений за правилами кримінального судочинства 1960 року, підлягає розгляду у порядку, визначеному кримінальним процесуальним законом, оскільки арешт було накладено на майно позивача (обвинуваченого) під час досудового слідства у кримінальній справі, за результатами розгляду якої було ухвалено вирок.

Схожих висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 30 липня 2021 року у справі № 185/9002/20, провадження № 61-9289св21.

Оскільки у цій справі арешт на майно позивача накладений у кримінальній справі, що розглядалася за правилами КПК у редакції 1960 року, і у справі ухвалено вирок, то апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що питання зняття арешту з квартири позивача має бути вирішене в порядку кримінального судочинства.

Доводи апеляційної скарги, висновків судів не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Сидоренка Дмитра Вадимовича, представника ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м.Харкова від 26 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 01 червня 2022 року.

Головуючий суддя О.А.Лобов

Судді А.І.Дорош

В.М.Триголов