Справа № 131/1496/20
Провадження № 22-ц/801/1035/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Кривенко Д. Т.
Доповідач:Денишенко Т. О.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2022 рокуСправа № 131/1496/20м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

судді-доповідача Денишенко Т. О.,

суддів Голоти Л. О., Рибчинського В. П.,

за участі секретаря судового засідання Олійник Г. Є., представника особи, яка подала апеляційну скаргу, відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Городок Агроплюс» адвоката Варцаби С. А., розглянувши за правилами, встановленими для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження, у відкритому судово-му засіданні у м. Вінниці, в залі судових засідань апеляційного суду цивільну справу за позовом

Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю

«Авангард» до ОСОБА_1 , Товариства з обме-

женою відповідальністю «Городок Агроплюс» про визнання недійс-

ним договору оренди земельної ділянки,

за апеляційною скаргою директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Горо-док Агроплюс» Бондарчука Андрія Федоровича на рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 13 квітня 2022 року, ухвалене за головування судді Кривенка Д. Т.,

В С Т А Н О В И В:

28 грудня 2020 року Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідаль-ністю ( далі - СТОВ ) «Авангард» звернулося в Іллінецький районний суд Вінницької області з позовом до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю ( далі - ТОВ ) «Городок Агроплюс» про визнання недійсним договору оренди земельної ді-лянки від 21 вересня 2020 року, укладеного між відповідачами щодо земельної діля-нки з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, пло-щею 0,1382 га, кадастровий номер :05:000:0099, розташованої на території Городоцької сільської ради Іллінецького району Вінницької області, мотивуючи позов наступними обставинами. 10 липня 2019 року між ОСОБА_1 та СТОВ «Авангард» на строк десять років укладений договір оренди належної орендодавцю земельної ді-лянки з кадастровим номером :05:000:0099. Моментом укладення догово-ру оренди земельної ділянки є день, коли його сторони дійшли згоди щодо істотних умов договору, скріпили його своїми підписами. Натомість право оренди виникає з моменту реєстрації цього права, проте це не свідчить, що сам договір набирає чиннос-ті з моменту реєстрації права. Пунктом 38 договору оренди земельної ділянки від 10 липня 2019 року сторони передбачили, що він набирає чинності з моменту його під-писання. У жовтні 2020 року СТОВ «Авангард» вирішило здійснити державну реєс-трацію речових прав на об`єкт нерухомого майна та дізналося, що на підставі догово-ру оренди від 21 вересня 2020 року, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Городок Агроплюс», 24 вересня 2020 року за останнім зареєстроване право оренди спірної земельної ділянки строком на десять років. Укладення ОСОБА_1 договору оренди землі з ТОВ «Городок Агроплюс» суперечить попередній поведінці орендодавця, який, зловживаючи своїм правом, діяв недобросовісно, всупереч докрині «venire cont-ra factum proprium». Посилаючись на норми частини другої статті 13, статей 203, 215 ЦК України, абзацу четвертого частини другої статті 24 Закону України «Про оренду землі», представник СТОВ «Авангард» адвокат Щавінський К. С. просив суд позов задоволити.

Згідно розпорядження голови Іллінецького районного суду Вінницької області від 19 листопада 2021 року № 04-08/8/2021 дана цивільна справа для подальшого роз-гляду передана у Липовецький районний суд Вінницької області як найбільш терито-ріально наближений.

Рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 13 квітня 2022 року позов задоволений. Визнаний недійсним договір оренди землі від 21 вересня 2020 року, укладений між ОСОБА_1 і ТОВ «Городок Агроплюс» щодо земельної ділянки з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, площею 0,1382 га, кадастровий номер :05:000:0099, розташованої на тери-торії Городоцької сільської ради Іллінецького району Вінницької області. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 і ТОВ «Городок Агроплюс» на користь СТОВ «Авангард» судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2102,00 гривень, тобто з кожного по 1051,00 гривні, а також витрати на правничу допомогу у розмірі 5000,00 гривень, тобто з кожного по 2500,00 гривень.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції від 13 квітня 2022 року, директор ТОВ «Городок Агроплюс» ОСОБА_2 оскаржує його в апеляційному порядку, просить дане судове рішення скасувати, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі, стягнувши на користь цього відповідача судо-ві витрати по сплаті судового збору у зв`язку з поданням апеляційної скарги. Скарж-ник вважає оскаржуване рішення таким, що не відповідає нормам матеріального та процесуального права. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що орендарем земель-ної ділянки, яка є власністю ОСОБА_1 , у ситуації, що має місце, є лише ТОВ « Го-родок Агроплюс», так як право оренди цієї земельної ділянки зареєстроване за цим товариством. Після підписання 10 липня 2019 року договору оренди земельної ділян-ки між ОСОБА_1 та СТОВ «Авангард» його сторони не вчинили жодних дій щодо проведення державної реєстрації права оренди. Для визначення початку перебігу та закінчення строку дії договору оренди землі має значення не момент його підписання, а момент вчинення реєстраційних дій, тобто внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень як єдиної дер-жавної інформаційної системи, яка містить дані про речові права на нерухоме майно, їх обтяження, суб`єктів речових прав, технічні характеристики об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд тощо), кадастровий план земельної ділянки, а також відомос-ті про правочини, вчинені щодо таких об`єктів нерухомого майна, з яким закон пов-язує набрання чинності договору, а саме можливість реалізації сторонами своїх суб-єктивних прав та обов`язків. Відповідні висновки щодо набрання чинності договора-ми оренди землі викладені у постановах Верховного Суду від 13 грудня 2013 року у справі № 1106/2791/2012 ( провадження № 6-127цс13 ), від 13 червня 2016 року у справі № 570/3056/15-ц ( провадження № 6-643цс16 ), від 18 січня 2017 року у справі № 532/129/16-ц ( провадження № 6-2777цс16 ), 07 червня 2017 року у справі № 634/769/15-ц ( провадження № 6-872цс17 ), від яких не відступила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 322/1178/17 ( прова-дження № 14-338цс19 ).

Скаржник зазначає, що на час підписання оспорюваного договору оренди землі права та інтереси позивача не були порушені, оскільки право оренди об`єкта нерухо-мого майна у нього було відсутнє через відсутність належним чином зареєстрованого відповідно до чинного законодавства права оренди, а така обставина виключає наяв-ність підстав для визнання недійсним договору оренди землі, укладеного між відпові-дачами. Такі свої доводи відповідач обгрунтовує правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 01 квітня 2020 року у справі № 367/8110/18 (про-вадження № 61-15401св19), від 30 липня 2020 року у справі № 357/7734/18 (прова-дження № 61-19170св19), від 08 квітня 2021 року у справі № 357/7886/18 (проваджен-ня № 61-1441св20), від 12 квітня 2021 року у справі № 357/8107/18 (провадження № 61-14415св20), від 11 травня 2021 року у справі № 357/7999/2021 (провадження № 61-10444св20), від 11 листопада 2021 року у справі № 357/7884/18 (провадження № 61-14418св20), від 22 грудня 2021 року у справі № 357/8115/18 ( провадження № 61-7411св21 ).

Представник позивача СТОВ «Авангард» адвокат Щавінський К. С. скористався передбаченим цивільним процесуальним законодавством України і забезпеченим ухвалою апеляційного суду від 23 травня 2022 року правом та із застосуванням засо-бів поштового зв`язку направив відзив на апеляційну скаргу, що надійшов у суд 27 травня 2022 року. У відзиві наголошується, що рішення суду першої інстанції ухвале-не відповідно до чинного законодавства, воно законне, обгрунтоване, тому має бути залишене без змін. Виклавши у відзиві фактичні обставини справи, які іншими учас-никами справи не оскаржуються, представник позивача підкреслює, що укладений в установленому законом порядку договір є документом, на підставі якого проводиться державна реєстрація прав на об`єкти нерухомого майна. Така реєстрація речового права свідчить про набуття юридичної сили правом користування земельною ділян-кою, а не набрання чинності договором, який набирає чинності з моменту його підпи-сання, тобто укладення. За договором оренди земельної ділянки орендар набуває пра-ва провести державну реєстрацію права користування земельною ділянкою згідно з укладеним договором. Незважаючи на відсутність реєстрації права оренди, у випадку передбачення у договорі набрання ним чинності після його підписання сторонами, з моменту укладення договору у його сторін виникають зобов`язання, які продовжують існувати до їх виконання. Відповідні правові висновки викладені у постановах Вели-кої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 322/1178/17, від 23 червня 2020 року у праві № 696/1693/15-ц. Укладення ОСОБА_1 з ТОВ «Городок Агроплюс» договору оренди тієї ж самої земельної ділянки є перешкодою для СТОВ «Авангард» у реалізації права на державну реєстрацію речових прав на об`єкт нерухо-мого майна і користування земельною ділянкою відповідно до умов чинного договору оренди землі. Дії ОСОБА_1 як орендодавця через укладення ним договору з ТОВ «Городок Агроплюс» по відношенню до СТОВ «Авангард» суперечать його поперед-ній поведінці, свідчать про зловживання ним своїм правом на розпорядження земель-ною ділянкою з метою завдати шкоди позивачу, недобросовісність ОСОБА_1 супе-речать доктрині «venire contra factum proprium». ОСОБА_1 вчинив дії з укладення договору з відповідачем, не дотримавшись вимог, встановлених частинами другою, третьою статті 13 ЦК України, абзацу четвертого частини другої статті 24 Закону України «Про оренду землі». Крім цього, скаржник безпідставно посилається на пра-вовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 22 грудня 2021 року у справі № 357/8110/18, оскільки у договорі оренди землі, що був предметом спору у тій справі, набрання ним чинності оговорювалося після підписання правочину сторо-нами та його державної реєстрації. Через зазначене вказаний правовий висновок суду касаційної інстанції не підлягає урахуванню у цій справі. Представник позивача адво-кат Щавінський К. С. окремо вказав у відзиві на правильність розподілу судом першої інстанції судових витрат у справі, що стосуються оплати професійної правничої допомоги.

Відповідач ОСОБА_1 відзив на апеляційну скаргу не подав.

У судове засідання 13 липня 2022 року представник СТОВ «Авангард» адвокат Щавінський К. С. не з`явився з невідомих причин, будь-яких заяв від нього апеля-ційному суду не надходило. Відповідач ОСОБА_1 12 липня 2022 року подав заяву з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що позов СТОВ «Авангард» він не визнає, просить скасувати рішення суду першої інстанції та відмо-вити у задоволенні цього позову. Ураховуючи завчасне повідомлення усіх учасників справи про місце, день та час її розгляду, що підтверджується матеріалами справи, незаперечення сторони відповідача ТОВ «Городок Агроплюс», у відповідності до норм статті 372 ЦПК України колегія суддів апеляційного суду ухвалила розглянути дану справу в порядку апеляційного провадження у відсутності тих її учасників, які не з`явилися у судове засідання.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення по апеляційній скарзі пред-ставника відповідача ТОВ «Городок Агроплюс» адвоката Варцаби С. А., який підтри-мав вимоги скарги за викладених у ній підстав, дослідивши матеріали справи, проана-лізувавши наявні в ній докази в їх сукупності, перевіривши законність, обґрунтова-ність оскаржуваного судового рішення у межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідача, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга ТОВ «Городок Агроплюс» є обгрунтованою, підлягає задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги СТОВ «Авангард», суд першої інстанції виходив з того, що укладаючи 21 вересня 2020 року договір оренди земельної ділянки з ТОВ «Городок Агроплюс», відповідач ОСОБА_1 діяв недобросовісно, всупереч вимогам абзацу четвертого частини другої статті 24 Закону України «Про оренду землі» від 06 жовтня 1998 року № 161-ХІV, згідно з якою орендодавець зобов`язаний не вчиняти дій, які би перешкоджали орендареві за первісним договором оренди СТОВ «Аван-гард» користуватися орендованою земельною ділянкою, та у порушення приписів статті 525 ЦК України в односторонньому порядку відмовився від виконання умов раніше укладеного договору оренди земельної ділянки із СТОВ «Авангард», повторно передав спірну земельну ділянку в оренду ТОВ «Городок Агроплюс».

З такими висновками суду першої інстанції погодитися неможливо.

Відповідно до норм статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтува-тися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рі-шення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебіч-но з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції від 13 квітня 2022 року не відповідає, воно є помилковим.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 10 липня 2019 року строком на десять років уклав зі СТОВ «Авангард» договір оренди належної йому на праві влас-ності земельної ділянки з цільовим призначенням для ведення особистого селянсь-кого господарства, кадастровий номер :05:000:0099, площею 0,1382 га, розташованої на території Городоцької сільської ради Іллінецького району Вінниць-кої області. Пунктом 38 даного договору передбачено, що він набирає чинності з мо-менту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвід-чення договору, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчен-ня. Позивач приступив до користування земельною ділянкою, ОСОБА_1 у рахунок виконання умов зазначеного договору оренди отримував платежі з орендної плати за користування його земельною ділянкою. Державна реєстрація права оренди земельної ділянки за договором від 10 липня 2019 року, укладеним між ОСОБА_1 та СТОВ «Авангард», у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень не відбулася.

Зі змісту інформаційної довідки від 21 листопада 2020 року з Державного зе-мельного кадастру про право власності на речові права на земельну ділянку убача-ється, що 24 вересня 2020 року державний реєстратор в особі Ольгопільської сільсь-кої ради Чечельницького району Вінницької області за номером запису про право 38502994 зареєстрував право оренди за ТОВ «Городок Агроплюс» земельної ділянки ОСОБА_1 , призначеної для ведення особистого селянського господарства, площею 0,1382 га, з кадастровим номером :05:000:0099, розташованої на території Городоцької сільської ради Іллінецького району Вінницької області. У відповідності до пункту першого договору оренди земельної ділянки від 21 вересня 2020 року ОСОБА_1 ( орендодавець ) надає, а ТОВ «Городок Агроплюс» (орендар) приймає у строкове платне користування земельну ділянку з кадастровим номером :05:000:0099 для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться на території Городоцької сільської ради Іллінецького району Вінницької області.

Згідно з частиною другою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочин-ства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх поруше-них, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його пору-шення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням викладених норм правом на звернення до суду за захистом наді-лена особа у разі порушення ( можливого порушення ), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси особи, і залежно від встановленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або про відмову в їх задоволенні.

Відповідно до частин першої-п`ятої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє право-чин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним, відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчи-нятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно з частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності право-чину є недодержання в момент вчинення правочину стороною ( сторонами ) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частиною першою статті 626 ЦК України визначено, що договором є домов-леність двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною першою статті 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та ви-значенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови ( пункти ), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами ( стаття 629 ЦК України ).

Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України ( у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин ), договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необ-хідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Учасники правочину, дійшовши згоди щодо усіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують відповідний пись-мовий документ, надаючи згоді встановленої форми.

Частиною четвертою статті 124 Земельного кодексу України ( далі - ЗК Украї-ни ), ( у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин у цій справі ) пе-редбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земель-ної ділянки і орендарем. Підставою для укладення договору оренди може бути цивіль-но-правовий договір про відчуження права оренди. За договором найму ( оренди ) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму ( оренди ) земельної ділянки регулюються законом, зокрема, Земельним кодексом України та Законом України «Про оренду землі» ( частина друга статті 792 ЦК України ).

Спеціальним законом, яким регулюються правовідносини, пов`язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі».

Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земель-ну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку ( частина перша статті 16 Закону У країни «Про оренду землі»).

Право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для прова-дження підприємницької та іншої діяльності ( частина перша статті 93 ЗК України ). Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян та юри-дичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем ( частина четверта статті 124 ЗК України ).

Відповідно пункту другого частини першої статті 208 ЦК України правочини між фізичною та юридичною особою належить вчиняти у письмовій формі. Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально ( частина перша статті 14 Закону України «Про оренду землі» ). Водночас, за правилом частини п`ятої статті 6 Закону України «Про оренду землі» право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Відповідно до норм статей 125, 126 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

У статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації ( частина друга статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» ). Відповідно до частини першої статті 4 цього Закону у редакції, чинній на дату підписання договору оренди земельної ділянки між ОСОБА_1 та СТОВ «Авангард» ( 10 липня 2019 року ), державній реєстрації прав підлягає право постійного користування та право оренди ( суборенди ) земельної ділянки. Зокрема, за змістом частини першої статті 125 ЗК України право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права. Право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону ( частина п`ята статті 126 ЗК України, у редакції, чинній на дату підписання договору оренди земельної ділянки між ОСОБА_1 та СТОВ «Авангард» ).

За змістом статті 6 Закону України «Про оренду землі» у редакції, чинній на дату підписання договору оренди земельної ділянки між ОСОБА_1 та СТОВ «Авангард», договір оренди землі підлягав державній реєстрації.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про оренду землі» об`єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом. Учасники правочину, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підпи-сують відповідний письмовий документ, надаючи згоді встановленої форми. Разом з тим, цивільні права та обов`язки, на досягнення яких спрямоване волевиявлення сторін під час укладення договорів оренди, набуваються після відповідної державної реєстрації.

Поняття «момент укладення договору» та «момент набрання чинності договором оренди земельної ділянки», на чому акцентує увагу СТОВ «Авангард», різняться за змістовним наповненням, а також можуть відрізнятися у часі, про що зазначено у постановах Верховного Суду України від 19 лютого 2014 року у справі № 0426/14068/2012 ( провадження № 6-162цс13 ), від 13 червня 2016 року у справі № 570/3056/15-ц ( провадження № 6-643цс16 ).

Згідно з частиною першою статті 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Законодавством, чинним на час укладення 10 липня 2019 року договору оренди землі, орендарем за яким є СТОВ «Авангард» ( позивач ), не передбачалася обов`яз-кова державна реєстрація договору оренди. Натомість, обов`язковою була державна реєстрація права оренди земельної ділянки, з якою пов`язувався момент передачі орендодавцем орендареві об`єкту за договором оренди землі.

Системний аналіз наведених положень чинного законодавства дає підстави для висновку, що для визначення початку перебігу та закінчення строку дії договору оренди землі має значення не момент його підписання, а момент вчинення реєстра-ційних дій, тобто внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень як єдиної державної інформаційної системи, яка містить відомості про речові права на нерухоме майно, їх обтяження, суб`єктів речових прав, технічні характеристики об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд тощо), кадастровий план земельної ділянки, а також відомості про правочини, вчинені щодо таких об`єктів нерухомого майна, з якими закон пов`язує набрання чинності договору, а саме можливість реалізації сторонами своїх суб`єктивних прав та обов`язків.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 322/1178/17 ( провадження № 14-338 цс19 ).

Як встановлено судом та не заперечується сторонами у справі, державна реєстра-ція права оренди спірної земельної ділянки за СТОВ «Авангард» на підставі договору оренди землі від 10 липня 2019 року, укладеного між ОСОБА_1 та СТОВ «Аван-гард», не була здійснена, тобто юридична передача спірної земельної ділянки СТОВ «Авангард» не відбулася і позивач не набув відповідне речове право. Такий висновок узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 12 січня 2021 року у справі № 229/5551/18 (провадження № 61-2060 св20).

На підставі наявних у справі поданих сторонами доказів, з урахуванням встанов-лених обставин і вимог чинного законодавства, належить зробити висновок про відсутність правових підстав для визнання оспорюваного договору недійсним. Чинне на час виникнення спірних правовідносин законодавство передбачало державну реєс-трацію саме і виключно права оренди землі, з якою пов`язаний момент юридичної пе-редачі орендареві земельної ділянки в оренду. Беручи до уваги невчинення державної реєстрації у встановленому законом порядку права оренди землі за СТОВ «Авангард» згідно з укладеним договором, апеляційний суд наголошує, що у позивача не вини-кало право користування спірною земельною ділянкою на підставі договору оренди землі від 10 липня 2019 року.

З урахуванням наведеного, колегія суддів апеляційного суду дійшла переконан-ня, що висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову СТОВ «Авангард», не дивлячись на нездійснення ним державної реєстрації права оренди землі за укладеним правочином, є помилковим, через що помилкове судове рішення на задоволення апеляційної скарги керівника ТОВ «Городок Агроплюс» під-лягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до пункту другого частини другої статті 141 ЦПК України судові витрати за подання СТОВ «Авангард» до суду першої інстанції позовної заяви зали-шаються за позивачем; за подання апеляційної скарги витрати ТОВ «Городок Агро-плюс» по сплаті судового збору необхідно стягнути з позивача на користь особи, котра подала апеляційну скаргу - відповідача.

Керуючись статтями 367, 368, 372, 374, 376, 381 - 384, 389 - 391 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Горо-док Агроплюс» Бондарчука Андрія Федоровича задовольнити.

Рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 13 квітня 2022 року скасувати.

У задоволенні позову Сільськогосподарського товариства з обмеженою відпові-дальністю «Авангард» до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Городок Агроплюс» про визнання недійсним договору оренди зе-мельної ділянки - відмовити.

Стягнути із Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Авангард», , адреса: 22753, Вінницька область, Іллінецький район с. Городок, вул. Шкільна, 1-А, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Городок Агроплюс», ЄДРПОУ 43824019, адреса: 22753, Вінницька область, Іллі-нецький район, с. Городок, вул. Шкільна, 10, судові витрати зі сплати у дохід держави судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 3153,00 гривень ( три тисячі сто п`ятдесят три гривні 00 коп. ).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови апеляційного суду складений 18 липня 2022 року.

Суддя-доповідач Т. О. Денишенко

Судді Л. О. Голота

В. П. Рибчинський