Провадження № 4-с/344/3/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2022 року місто Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого-судді Шамотайла О.В.

за участю секретаря судового засідання Устинської Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Івано-Франківську, цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , заінтересована особа- ОСОБА_3 на дії державних виконавців Відділ державної виконавчої служби у місті Івано-Франківську Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Раковецького Максима Сергійовича, ОСОБА_4 про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , заінтересована особа- ОСОБА_3 , звернулися до суду із скаргою на дії державних виконавців Івано Відділ державної виконавчої служби у місті Івано-Франківську Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Раковецького Максима Сергійовича, ОСОБА_4 про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження. У даній скарзі скаржник просить скасувати постанови про відкриття виконавчого провадження від 31.03.2020 року та від 01.04.2020 року, вважаючи їх незаконними.

У судовому засідання заявники ОСОБА_1 , ОСОБА_2 не з`явилаися. В матеріалах справи міститься заява про чергове відкладення розгляду скарги .

Заінтересована особа- ОСОБА_3 до суду не прибув, про причини неявки суд не повідомив, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином.

Представник Відділу державної виконавчої служби у місті Івано-Франківську Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Раковецький Максим Сергійович в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі. Зазначив, що виконавчі провадження № 61672663 та № 61673034 з виконання виконавчого листа № 344/17379/17 від 20.03.2020 на виконання не перебувають. Дані виконавч провадження завершені згідно п.11 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» у звязку із тим, що боржник ухиляється від виконання рішення суду. Направлено подання до правоохоронних органів для притягнення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до відповідальності на навмисне невиконання виконавчого листа № 344/17379/17 виданого Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області.

Оскільки неявка учасників справи не перешкоджає розгляду скарги, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність нез`явившихся осіб.

Суд, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги скарги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з матеріалів справи, в провадженні Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю та стягнення моральної шкоди, зустрічним позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_7 про визнання договору дарування части ни квартири нелегітимним і безпідставним, позбавлення юридичного права спадкоємців першої черги претендувати на спадок.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 07 лютого 2020 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. Зобов`язано ОСОБА_5 та ОСОБА_6 усунути перешкоди ОСОБА_3 у користуванні квартирою АДРЕСА_1 , загальною площею 17,6 кв. м., власником 1/2 частки якої він є, шляхом надання ОСОБА_3 примірників ключів від вхідних дверей квартири АДРЕСА_1 . Зобов`язано ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не чинити ОСОБА_3 перешкод у користуванні квартирою АДРЕСА_1 , загальною площею 17,6 кв. м., власником 1/2 частки якої він є. Стягнути із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 500,00 грн відшкодування моральної шкоди. Стягнуто із ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 500,00 грн відшкодування моральної шкоди. У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 , ОСОБА_6 відмовлено.

На виконання рішення суду 20.03.2020 року видано виконавчий лист.

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 01 червня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 та ОСОБА_6 задоволено частково. Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 07 лютого 2020 року в частині вирішення зустрічного позову скасовано. Ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 , ОСОБА_6 відмовлено. В решті рішення суду залишено без змін.

Постановою Верховного суду України від 06 серпня 2021 року, рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 07 лютого 2020 року та Постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 01 червня 2020 року в частині вирішення первісних позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні власністю та стягнення моральної шкоди, та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 01 червня 2020 року в частині втрішення зустрічних позовних вимог ОСОБА_5 , ОСОБА_6 до ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_7 про визнання договору дарування частини квартири нелегітимним і безпідставним, позбавлення юридичного права спадкоємців першої черги претендувати на спадок, залишено без змін.

30.03.2020 ОСОБА_3 звертався із заявами до Начальника Відділу державної виконавчої служби у місті Івано-Франківську Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 344/17379/17 від 20.03.2020 про зобов`язання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не чинити ОСОБА_3 перешкод у користуванні квартирою АДРЕСА_1 , загальною площею 17,6 кв. м., власником 1/2 частки якої він є, та про 2020 про зобов`язання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не чинити ОСОБА_3 перешкод у користуванні квартирою АДРЕСА_1 , загальною площею 17,6 кв. м., власником 1/2 частки якої він є шляхом надання ОСОБА_3 примірників ключів від вхідних дверей квартири АДРЕСА_1 .

31.03.2020 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 61672663 про зобов`язання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не чинити ОСОБА_3 перешкод у користуванні квартирою АДРЕСА_1 , загальною площею 17,6 кв. м., власником 1/2 частки якої він є.

01.04.2020 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 616773034 зобов`язання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не чинити ОСОБА_3 перешкод у користуванні квартирою АДРЕСА_1 , загальною площею 17,6 кв. м., власником 1/2 частки якої він є шляхом надання ОСОБА_3 примірників ключів від вхідних дверей квартири АДРЕСА_1 .

У зв`язку із невиконанням рішення суду ОСОБА_5 та ОСОБА_6 державним виконавцем вчинялися дії щодо примусового виконання виконавчого документа. Зокрема складені акти державного виконавця, (04.02.2021, 27.10.2020), якими встановлено факт невиконання рішення суду, а також винесено постанови про накладення штрафу (08.02.2021, 30.10.2020). у відповідності до вимог закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з примусового виконання рішень.

28.05.2021 державним виконавцем винесено постанови про закінчення виконавчого провадження ВП № 61672663 та ВП № 61673034.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 9 частини другої статті 129 Конституції України, до основних засад судочинства віднесено обов`язковість судового рішення.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковими до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з частинами першою, другою статті 18 Цивільного процесуального кодексу України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності встановленої законом.

У частинах першій, третій статті 431 Цивільного процесуального кодексу України закріплено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Виконавчий лист, судовий наказ, ухвала мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Частина перша статті 447 Цивільного процесуального кодексу України передбачає, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

За приписами частини першої, п`ятої-шостої статі 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як передбачено статтями 76, 77 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до статей 79, 80 Цивільного процесуального кодексу України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з частиною другою статті 78 Цивільного процесуального кодексу України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій, визначених у цьому Законі, органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 2 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності, тощо.

Згідно частини першої статті 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Частинами першою-другою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Відповідно до частини четвертої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця, а також проводити індексацію розміру аліментів відповідно до частини першої цієї статті. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі: 1) надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; 2) подання заяви стягувачем або боржником; 3) надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи; 4) надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; 5) закінчення виконавчого провадження.

Судом встановлено, що в матеріалах виконавчого провадження (копіях) наявні постанови державного виконавця від 28.05.2021 про закриття виконавчого провадження ВП №61673034, ВП № 61672663, оскільки боржник ухиляється від виконання рішення суду. Державним виконавцем направлено подання до правоохоронних органів для притягнення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до відповідальності на навмисне невиконання виконавчого листа № 344/17379/17 виданого Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області.

Таким чином, враховуючи те, що фактичні обставини справи та зміст скарги, суд вважає, що державним виконавцем вжиті передбачені Законом України «Про виконавче провадження» заходи примусового виконання рішення, вчинені своєчасно і у повному обсязі виконавчі дії з примусового виконання рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області, тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення скарги.

Виходячи із вищевикладеного, суд, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, відповідно до статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, перевіривши, чи діяв державний виконавець відповідно до вимог чинного законодавства, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для вчинення дії, безсторонньо, добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямована ця дія, своєчасно, тобто протягом розумного строку, суд дійшов до переконання, що скарга задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного, відповідно до статей 1, 2, 5, 18, 71, 74 Закону України «Про виконавче провадження», керуючись статтями 4, 10-13, 76-81, 89, 259-261, 354, 355, 447-451 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , заінтересована особа- ОСОБА_3 на дії державних виконавців Відділ державної виконавчої служби у місті Івано-Франківську Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Раковецького Максима Сергійовича, ОСОБА_4 про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження відмовити у повному обсязі.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.В.Шамотайло