РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 609/532/22

2/609/327/2022

03 серпня 2022 року Шумський районний суд Тернопільської області

в складі головуючої судді Катерняк О.М.

при секретарі судового засідання Мацишиній Г.О.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Шумськ цивільну справу за позовом: ОСОБА_1 до

відповідача: ОСОБА_2

вимоги позивача: про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом,

учасники справи - не з`явилися,-

В С Т А Н О В И В :

І. Стислий виклад позиції позивача.

1. 14 липня 2022 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі відповідачка) з вимогою про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, що залишилося після смерті його баби ОСОБА_3 .

2. Позов обґрунтований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла баба позивача ОСОБА_3 . Після її смерті залишилося спадкове майно, яке складається із: жилого будинку з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 , який зареєстрований за колгоспним двором, головою якого є ОСОБА_3 ; земельної ділянки розміром 1,53га, кадастровий номер :016001:0487, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Васьковецької сільської ради Шумського району Тернопільської області; земельної ділянки розміром 0,32га, кадастровий номер :01:001:0683, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Васьковецької сільської ради Шумського району Тернопільської області.

На випадок своєї смерті баба позивача ОСОБА_3 зробила розпорядження, згідно якого призначила його спадкоємцем всього належного їй майна, де б воно не було та з чого б воно не складалося, склавши заповіт.

Однак, коли позивач звернувся до приватного нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії та рекомендацію звернутися до суду.

На підставі викладеного, позивач просить позов задовольнити та визнати за ним право власності на спадкове майно після смерті баби ОСОБА_3 , а саме на житловий будинок та земельні ділянки.

ІІ. Процесуальні дії у справі.

3. Ухвалою Шумського районного суду Тернопільської області від 19 липня 2022 року було відкрито провадження у даній цивільній справі за правилами загального позовного провадження і призначено до підготовчого розгляду на 03 серпня 2022 року.

4. Сторони в підготовче судове засідання не з`явилися, через канцелярію суду подали заяви про розгляд справи у їх відсутності з повним підтриманням та визнанням позовних вимог.

5. Відповідно до ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

6. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

7. Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року Про утворення та ліквідацію районів, що набрала чинності 19.07.2020 року, змінений адміністративно-територіальний устрій нашої Держави.

Зокрема, відповідно до підпункту 19 пункту 3 та абзацу 1 підпункту 19 пункту 1 цієї Постанови ліквідований Шумський район Тернопільської області та утворений Кременецький район Тернопільської області (з адміністративним центром у місті Кременець) у складі територій Борсуківської сільської, Великодедеркальської сільської, Вишнівецької селищної, Кременецької міської, Лановецької міської, Лопушненської сільської, Почаївської міської, Шумської міської територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України.

8. Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Шумським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кременецькому районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) вбачається, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Васьківці, Шумського району, Тернопільської області, про що складено відповідний актовий запис № 211.

9. Відповідно до Свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 20.05.1988р., виданого на підставі рішення виконкому Шумської районної ради народних депутатів № 242 від 20.08.1987р. «Про оформлення права особистої власності на житловий будинок» вбачається, що жилий будинок в цілому з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 дійсно належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_3 .

10. Реєстровий напис на документи про право власності засвідчує, що жилий будинок в цілому по АДРЕСА_2 зареєстровано в Кременецькому БТІ по праву особистої власності за колгоспним двором, головою якого є ОСОБА_3 .

11. Відповідно до повідомлення № 285/22 від 25.06.2022р. про результати огляду об`єкта нерухомого майна, виданого ФОП ОСОБА_4 вбачається, що після огляду об`єкта нерухомого майна, а саме житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 25 червня 2022 року встановлено, що змін в плануванні та складі об`єкта нерухомого майна не виявлено.

12. Відповідно до Архівного витягу із погосподарської книги № 3 Васьковецької сільської ради Кременецького (Шумського) району Тернопільської області за 1991-1995 роки станом на 15.04.1991 року село Васьківці, наданого Архівним відділом № 2 Кременецької районної військової адміністрації Тернопільської області за № 03-01/2/986 від 14.04.2022р. вбачається, що за особовим рахунком № НОМЕР_2 суспільної групи колгоспна, головою сім`ї була ОСОБА_3 , членом сім`ї ОСОБА_5 .

Таким чином, наявними у справі матеріалами підтверджено, що спірне будинковолодіння належало до суспільної групи колгоспний двір.

13. Згідно із Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯА №797865, виданим 14.10.2005р. Шумською РДА слідує, що ОСОБА_3 на підставі розпорядження Шумської РДА від 09.08.2005р. №374, є власником земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0487, площею 1,53га, яка розташована на території Васьковецької сільської ради Шумського району Тернопільської області, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

14. Також, згідно із Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯА №797283, виданим 14.10.2005р. Шумською РДА слідує, що ОСОБА_3 на підставі розпорядження Шумської РДА від 09.08.2005р. №374, є власником земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0683, площею 0,32га, яка розташована на території Васьковецької сільської ради Шумського району Тернопільської області, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

15. Відповідно до дублікату заповіту, посвідченого 15 березня 2000р. секретарем Васьковецької сільської ради Шумського району Тернопільської області слідує, що ОСОБА_3 на випадок своєї смерті зробила наступне розпорядження: житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходяться в селі Васьківці Шумського району Тернопільської області, все своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті за законом заповіла ОСОБА_1 .

16. Той факт, що померла ОСОБА_3 була бабою позивача ОСОБА_1 підтверджується наступними документами:

- свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , викладеного російською мовою, виданого Шумським Райбюро ЗАГС Тернопільської області, згідно з яким слідує, що ОСОБА_6 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Васьківці Шумського району Тернопільської області, в графі «батьки» вказано: батько ОСОБА_5 , мати - ОСОБА_3 ;

- свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 , виданого Васьковецькою сільською радою Шумського району Тернопільської області, згідно з яким вбачається, що 21 липня 1979 року було укладено шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , прізвища подружжя після укладення шлюбу « ОСОБА_8 »;

- свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 , виданого Васьковецькою сільською радою Шумського району Тернопільської області, з якого вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Васьківці Шумського району Тернопільської області народився ОСОБА_1 , в графі «батьки» вказано: батько ОСОБА_7 , мати ОСОБА_2 .

17. Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 , вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_4 в с. Васьківці Шумського району Тернопільської області помер ОСОБА_5 .

18. Із довідки № 2 від 10.01.2022р., виданої Шумською міською радою Тернопільської області і підписаною старостою села Васьківці, вбачається, що ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 постійно проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_1 . Разом з нею до дня смерті проживали та були зареєстровані: дочка ОСОБА_2 , зять ОСОБА_7 , онук ОСОБА_1 .

19. Своєю постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13 липня 2022 року приватний нотаріус Кременецького районного нотаріального округу Тернопільської області Хаблюк Т.В. відмовила позивачу ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 з тих причин, що дочка померлої ОСОБА_2 пенсіонер по віку та має право на обов`язкову частку у спадщині, оскільки від неї не відмовилася у встановленому законом порядку.

ІV. Оцінка Суду.

20. За змістом частини четвертої статті 200 ЦПК ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Так, частиною четвертою статті 206 ЦПК передбачено, що у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Таким чином, ЦПК допускає ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні і в правовідносинах, що виникли між сторонами відповідачі позов визнали, таке визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тобто в даному випадку наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в підготовчому судовому засіданні.

21. Відтак, проаналізувавши вищенаведене, суд приходить до висновку, що до виниклих правовідносин слід застосувати наступні норми матеріального права.

22. Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

23. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

24. Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

25. Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

26. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

27. Як передбачено ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

28. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною другою статті 16 ЦК України , або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

29. Відповідно до п.1 та п. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

30. Правовий статус майна колгоспного двору був врегульований ст.ст. 120-126 Цивільного кодексу УРСР 1963 року. Частиною 1 статті 112 Цивільного кодексу УРСР було передбачено, що колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

31. Згідно зі ст. 120 Цивільного кодексу УРСР 1963 року, майно колгоспного двору належить всім членам двору на праві спільної сумісної власності. Колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент відповідно до статуту колгоспу. Крім того, колгоспному дворові належать передані в його власність членами двору їх трудові доходи від участі в громадському господарстві колгоспу або інше передане ними у власність двору майно, а також предмети домашнього вжитку і особистого користування, придбані на спільні кошти.

32. Відповідно до ст. 563 ЦК УРСР 1963 року, у випадку смерті члена колгоспного двору спадкування в майні двора не відкривається, а спадкується лише особисте майно членів колгоспного двору. Якщо після смерті члена колгоспного двору інших членів двору не залишилося, майно двору спадкується на загальних підставах.

33. За змістом ст.123 Цивільного кодексу УРСР 1963 року розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Частку працездатного члена двору в майні двору може бути зменшено або у її виділенні зовсім відмовлено у зв`язку з недовгочасним його перебуванням у складі двору або незначною участю своєю працею чи коштами в господарстві двору.

34. Пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» судам роз`яснено, що положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба).

Таким чином, право на частку у колгоспному дворі, яке було набуто до 15 квітня 1991 року мають всі члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили право на таку частку.

Жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_2 станом на 15 квітня 1991 року мав статус колгоспного двору, головою якого була ОСОБА_3 , членом ОСОБА_5 , отже кожен з них набув у власність по 1/2 частині вказаного вище жилого будинку з приналежними до нього будівлями та спорудами.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , відтак належну йому Ѕ частку жилого будинку з приналежними будівлями та спорудами успадкувала його дружина ОСОБА_3 , однак юридично це не оформила.

35. Відповідно до п.п. 4.15, 4.18 п. 4 гл. 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затверджено Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 р. № 296/5, видача свідоцтва про спадщину на майно, яке підлягає реєстрації проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони та арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі, свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

36. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

37. До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

38. Права та обов`язки, які не входять до складу спадщини, передбачені положеннями статті 1219 ЦК України.

Отже, об`єктами спадщини за ЦК України є права та обов`язки, які належали особі на час смерті, крім тих, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця.

39. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

40. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

41. Із ст.1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

42. У відповідності до ст.1235 ЦК України Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кількох фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

43. Згідно зі ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

44. Згідно із ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

45. За вимогами ст. 328 ЦК України, право власності на майно вважається набутим правомірно, якщо інше не буде встановлено в судовому порядку або незаконність права власності не випливатиме із закону.

46. Власник майна, як це передбачає ст. 392 ЦК України, може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвічує його право власності.

47. Відповідно до абз. 3 п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні прав на спадщину особа може звертатися до суду за правилами позовного провадження.

В даний час у позивача виникла необхідність оформити право власності на спадкове майно, а саме, на житловий будинок та земельні ділянки, як спадкове майно, після смерті ОСОБА_3 .

48. На підставі ч.ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

49. Місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

50. За змістом п. п. 3.21., 3.22. глави 10 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

51. Як встановлено з матеріалів справи, померла ОСОБА_3 на день смерті проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_1 , разом з нею проживали та були зареєстровані позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 , яка відповідно до письмової заяви не заперечує, щоб за її сином позивачем у справі ОСОБА_1 було визнано право на спадкове майно після смерті її матері ОСОБА_3 , а саме на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та земельні ділянки, без виділення їй обов`язкової частки.

52. До спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори.

53. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини, як це визначено в ст. 81 ч.1 п.г Земельного кодексу України.

54. Згідно з ч. 1 ст.81 ЦПК, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

55. Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, так як в даному випадку мають місце порушення прав позивача, які підлягають захисту, шляхом визнання за позивачем права власності на жилий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, а також на земельні ділянки, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 .

56. Даний спір підлягає розгляду в судовому порядку, оскільки іншим шляхом його вирішити не можливо, а набуття позивачем права на жилий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, а також на земельні ділянки не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

V. Розподіл судових витрат між сторонами.

57. Позивачем при подачі позову було сплачено 992 грн. 40 коп. судового збору. Позивач просить не застосовувати до відповідача вимоги статті 141 ЦПК України.

З цих підстав,

Керуючись статтями 15, 16, 29, 328, 392, 1216, 1218, 1219, 1220, 1222, 1225, 1233, 1235, 1268, 1270, Цивільного кодексу України, статтями 2, 4, 5, 10-13, 76, 77, 81, 89, 141, 200, 206 Цивільного процесуального кодексу, ст.ст. 112, 120-126, 524, 525, 529, 548, 549, 563 ЦК Української РСР (1963 року) суд, -

У Х В А Л И В :

1.Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом задовольнити повністю.

2.Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_7 , РНОКПП НОМЕР_8 ) в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_9 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на спадкове майно, яке складається із права власності на жилий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться у АДРЕСА_1 .

3.Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_7 , РНОКПП НОМЕР_8 ) в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_9 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на спадкове майно, яке складається із: права власності на земельну ділянку розміром 1,53га, кадастровий номер :01:001:0487, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Васьковецької сільської ради Шумського району Тернопільської області; права власності на земельну ділянку розміром 0,32га, кадастровий номер :01:001:0683, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Васьковецької сільської ради Шумського району Тернопільської області.

4.Не застосовувати до відповідача вимоги статті 141 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повне рішення суду складено 03 серпня 2022 року.

Суддя: О. М. Катерняк