Справа №752/4539/20
Провадження № 2/752/913/22
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

11.02.2022 року Голосіївський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді - Колдіної О.О.

за участю секретаря - Потапенко Д.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації,

в с т а н о в и в:

позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про захист честі, гідності, ділової репутації .

Відповідно до поданої заяви позивач просить зобов`язати ОСОБА_3 у соціальній мережі «Фейсбук» опублікувати допис, в якому спростувати неправдиву інформацію стосовно позивача та зобов`язати ОСОБА_2 принести публічні вибачення за розповсюджений наклеп, поширений в образливій формі та опублікувати в соціальній мережі «Фейсбук» та газеті «33 канал» допис, в якому повністю спростувати неправдиву розповсюджену інформацію про вбивство собак.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вона мешкає поруч з батьком відповідача ОСОБА_4 , який утримує декілька собак. В зв`язку з неналежним їх утриманням та порушенням правил вигулу вона вимушена була звернутись до поліції зі скаргою.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 в соціальній мережі «Фейсбук» поширив допис, зазначивши номер телефону позивача та фото світлину, в якому звинуватив її у вбивстві собак. Цей допис містить образи в адресу позивача, після чого їй телефонували сторонні особи з погрозами, принижуючи гідність.

ІНФОРМАЦІЯ_2 в газеті «33-й канал» надрукована стаття,в якій ОСОБА_2 продовжив поширення наклепу, не зазначаючи прізвищ, але із зазначенням місця проживання.

Поширена інформація не відповідає дійсності, принижує честь, гідність та ділову репутацію, підлягає спростуванню у спосіб її поширення, як у газет, так і на сторінці у соціальній мережі «Фейсбук» відповідача ОСОБА_2 , в зв`язку з чим позивач просить задовольнити вимоги до останнього та зобов`язати його спростувати інформацію у спосіб, який вона була поширена.

Крім того, позивач зазначає, що ОСОБА_3 активно поширювана неправдиві та образливі дописи ОСОБА_2 , застосовуючи образливі вислови, зазначаючи, що вона є вбивцею собак, а отже така інформацію також підлягає спростуванню.

02.03.2020 р. на підставі ухвали Голосіївського районного суду м.Києва було відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження. Відповідачам встановлено строк для подання відзиву.

Відповідачі не скористались своїм правом на подання відзиву у встановлений судом строк.

08.09.2020 р. судом вирішено питання про закриття підготовчого провадження.

14.09.2020 р. на адресу суду надійшла заява позивача про відмову від позову в частині позовних вимог до ОСОБА_3 . Судом постановлена ухвала про закриття провадження в цій частині.

Позивачем подана заява про розгляд справи у її відсутність.

Відповідач повторно в судове засідання не з`явився, про місце і час судового розгляду повідомлявся за місцем проживання, зазначеним позивачем в заяві від 22.06.2020 р. Судові повістки повернулись до суду за закінчення терміну їх зберігання.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 на своїй сторінці в інтернет мережі «Фейсбук» розмістив пост «Вбивця собак» під яким опублікував дані сторінки ОСОБА_1 в мережі «Фейсбук».

Після зазначеної публікації на адресу позивача почали надходити погрози розправою, з приводу чого вона звернулась до поліції з заявою про вчинення кримінального правопорушення.

Позивач, звертаючись до суду, зазначає, що інформація, розміщена в зазначеному пості, є недостовірною, порочить його честь, гідність та ділову репутацію.

Конституцією України гарантовано кожному право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

Разом з тим, відповідно до ст.68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та Законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію, що честь і гідність визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Гідність - визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності.

Честь - це сукупність вищих моральних принципів, якими людина керується у своїй громадській та особистій поведінці. Честь пов`язується з позитивною соціальною оцінкою особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло.

Репутація фізичної особи - набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків.

Законодавчо закріплено, що кожен має право на повагу до честі, гідності та ділової репутації, їх недоторканість.

Відповідно до статті 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Згідно зі статтею 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.

Згідно з ст.277 Цивільного кодексу України, фізична особа, честь, гідність чи ділова репутація якої порушені внаслідок поширення про неї та членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Вважається, що негативна інформація, поширена про особу, є недостовірною.

Згідно з частиною третьою статті 277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Таким чином, відповідно до статті 277 ЦК України предметом судового захисту не можуть бути оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які як вираження суб`єктивної думки і поглядів відповідача не можна перевірити щодо їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08 липня 1986 року в справі «Лінгенс проти Австрії» (Lingens v. Austria).

З огляду на положення ст.277 ЦК України обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації.

У частині четвертій статті 277 ЦК України передбачено, що спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В ході судового розгляду відповідач не надав суду жодних доказів на підтвердження достовірності інформації, розповсюдженої на його сторінці в «Фейсбук» про позивача, що вона є вбивцею собак.

Така інформація, доведена до невизначеного кола користувачів соціальної інтернетмережі, про порушення позивачем норм чинного законодавства та принципів моралі є негативною та порочить честь і гідність особи.

Відповідно до поданої заяви позивач просить зобов`язати ОСОБА_2 принести публічні вибачення за розповсюджений наклеп, поширений в образливій формі та опублікувати в соціальній мережі «Фейсбук» та газеті «33 канал» допис, в якому повністю спростувати неправдиву розповсюджену інформацію про вбивство собак.

У статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

Вибір способу захисту особистого немайнового права, зокрема права на повагу до гідності та честі, права на недоторканність ділової репутації, належить позивачеві. Разом із тим особа, право якої порушено, може обрати як загальний, так і спеціальний способи захисту свого права, визначені законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Відповідно до статті 275 ЦК України захист особистого немайнового права здійснюється у спосіб, встановлений главою 3 цього Кодексу, а також іншими способами відповідно до змісту цього права, способу його поширення та наслідків, що їх спричинило це порушення. До таких спеціальних способів захисту належать, наприклад, спростування недостовірної інформації та/або право на відповідь (стаття 277 ЦК України), заборона поширення інформації, якою порушуються особисті немайнові права (стаття 278 ЦК України) тощо.

Відповідно до статтей 94, 277 ЦК України фізична чи юридична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Такий спосіб захисту як зобов`язання принести публічні вибачення не передбачений чинним законодавством.

Крім того, матеріали цивільної справи не містять письмових доказів про публікацію зазначеного допису в газеті «33 канал».

Враховуючи викладене, беручи до уваги встановлені в ході розгляду справи судом обставини, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову частково, а саме в частині зобов`язання відповідача опублікувати в соціальній мережі «Фейсбук» допис, в якому спростувати неправдиву розповсюджену інформацію про позивача, що вона є вбивцею собак.

Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі ст.141 ЦПК України, а отже з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені нею судові витрати у справі.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 77, 78, 81, 259, 261, 265, 273, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_2 (останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання АДРЕСА_2 ) опублікувати в соціальній мережі «Фейсбук» допис, в якому спростувати неправдиву розповсюджену інформацію про ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ), що вона є вбивцею собак.

Стягнути з ОСОБА_2 (останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) судовий збір в розмірі 840 гривень.

В іншій частині вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя