Справа № 555/250/22
Номер провадження 2/555/196/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2022 року

Березнівський районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді - Мельничук Н.В.

при секретарі Семенович І.Я.

з участю прокурора Люшин Н.М.

відповідача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Березне цивільну справу за позовом керівника Здолбунівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Березнівської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої державі внаслідок незаконної порубки дерев, -

В С Т А Н О В И В:

Керівник Здолбунівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Березнівської міської ради звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої державі внаслідок незаконної порубки дерев.

І. Стислий виклад позиції позивача.

В обґрунтування позову, позивач вказав Вироком Березнівського районного суду Рівненської області від 10.11.2021 у справі №555/1791/21, який набрав законної сили 11.12.2021, встановлено, що 17.07.2021 у денну пору доби, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_1 за попередньою змовою з ОСОБА_2 , з метою вчинення незаконної порубки лісодеревини, керуючись корисливими мотивами, прибули в квартал 74 виділ 15 Бистрицького лісництва ДП «Соснівське лісове господарство».

Реалізуючи свій протиправний намір, в той же час, ОСОБА_1 за попередньою змовою з ОСОБА_2 , всупереч вимогам Правил рубок головного користування в лісах України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27.07.1995 № 559, Правил відпуску деревини на пні в лісах України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.1999 № 1378, тобто без наявності дозволу на відпуск деревини, виданого уповноваженим органом, за допомогою бензопили, умисно, самовільно, зрізали 3 (три) сироростучих дерева, з яких 2 (два) породи «сосна звичайна» діаметрами пнів 0,5 м кожне та 1 (одне) породи «осика» діаметром пня 0,38 м, в результаті чого за розрахунками по таксах, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди заподіяної лісу» № 665 від 23.07.2008, заподіяв матеріальну шкоду державі в особі Березнівської міської ради Рівненського району Рівненської області (ЄРДПОУ 04387823) на загальну суму 34 866,03 гривень.

Вказані дії ОСОБА_1 , ОСОБА_2 судом кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 246 КК України, як незаконна порубка дерев у лісах, що заподіяли істотну шкоду, вчинені за попередньою змовою групою осіб.

ІІ. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.

10 лютого 2022 року позовна заява була прийнята до розгляду та відкрите загальне позовне провадження у справі.

Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення процесуальних дій, в тому числі забезпечення позову, забезпечення доказів у справі, учасниками справи не заявлялися.

Прокурор Люшин Н.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю , просила задовольнити .

Відповідачі у судовому засіданні позовні визнали повністю, не заперечують щодо задоволення позову.

Представник Березнівської міської ради в судове засідання не з"явився- подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу без участі представника , позов підтримує .

ІІІ. Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви суду.

Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, у зв`язку з наступним.

Вироком Березнівського районного суду Рівненської області від 10.11.2021 у справі №555/1791/21, який набрав законної сили 11.12.2021, встановлено, що 17.07.2021 у денну пору доби, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_1 за попередньою змовою з ОСОБА_2 , з метою вчинення незаконної порубки лісодеревини, керуючись корисливими мотивами, прибули в квартал 74 виділ 15 Бистрицького лісництва ДП «Соснівське лісове господарство».

Реалізуючи свій протиправний намір, в той же час, ОСОБА_1 за попередньою змовою з ОСОБА_2 , всупереч вимогам Правил рубок головного користування в лісах України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27.07.1995 № 559, Правил відпуску деревини на пні в лісах України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.1999 № 1378, тобто без наявності дозволу на відпуск деревини, виданого уповноваженим органом, за допомогою бензопили, умисно, самовільно, зрізали 3 (три) сироростучих дерева, з яких 2 (два) породи «сосна звичайна» діаметрами пнів 0,5 м кожне та 1 (одне) породи «осика» діаметром пня 0,38 м, в результаті чого за розрахунками по таксах, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди заподіяної лісу» № 665 від 23.07.2008, заподіяв матеріальну шкоду державі в особі Березнівської міської ради Рівненського району Рівненської області (ЄРДПОУ 04387823) на загальну суму 34 866,03 гривень.

Вказані дії ОСОБА_1 , ОСОБА_2 судом кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 246 КК України, як незаконна порубка дерев у лісах, що заподіяли істотну шкоду, вчинені за попередньою змовою групою осіб.

Згідно зі ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається процесуальним законом.

Принцип обов`язковості судових рішень, що набрали законної сили, надає їм властивості закону по справі, у якій вони постановлені. Тому вони обов`язкові для виконання на території України всіма фізичними і юридичними особами, яких ці рішення стосуються.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Сума завданої ОСОБА_1 та ОСОБА_2 шкоди, що підлягає стягненню становить 34 866,03 гривень та підтверджується висновком судової економічної експертизи від 30.07.2021 за №СЕ-19/118-21/6897-ЕК.

До теперішнього часу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в добровільному порядку не відшкодовано шкоду, заподіяну навколишньому природному середовищу самовільною порубкою дерев, чим завдано шкоду державним інтересам.

Відповідно до вимог ст. 127 Кримінального процесуального кодексу України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

При направленні обвинувального акту у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_1 , ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 246 КК України позов про відшкодування шкоди до суду не заявлено, шкода в добровільному порядку засудженим не відшкодована.

Відповідно до ч. 7 ст. 128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Загальне положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди втілено у ст. 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Необхідною умовою для настання деліктної відповідальності є наявність складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки, шкідливого результату, причинного зв`язку та вини особи, яка заподіяла шкоду. Наявність вказаних ознак в повному обсязі підтверджуєтеся наданими до позову матеріалами.

Відповідно до ст. 7 ЛК України, ліси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника на ліси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України. Ліси можуть перебувати в державній, комунальній та приватній власності. Суб`єктами права власності на ліси є держава, територіальні громади, громадяни та юридичні особи.

Згідно ст. 17 ЛК України, у постійне користування ліси на землях державної власності для ведення лісового господарства без встановлення строку надаються спеціалізованим державним лісогосподарським підприємствам, іншим державним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані лісогосподарські підрозділи.

У постійне користування ліси на землях комунальної власності для ведення лісового господарства без встановлення строку надаються спеціалізованим комунальним лісогосподарським підприємствам, іншим комунальним підприємствам, установам та організаціям, у яких створені спеціалізовані лісогосподарські підрозділи.

Ліси надаються в постійне користування на підставі рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, прийнятого в межах їх повноважень за погодженням з органами виконавчої влади з питань лісового господарства та з питань охорони навколишнього природного середовища Автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища. У разі прийняття рішення про надання лісів у постійне користування обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями таке рішення погоджується центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища. Прийняття рішень Кабінетом Міністрів України не потребує погоджень з іншими органами.

Право постійного користування лісами посвідчується державним актом на право постійного користування земельною ділянкою.

Таким чином, порубка дерев визнається незаконною, якщо вчинена без відповідного дозволу, за дозволом, виданим з порушенням чинного законодавства, до початку або після закінчення встановлених у дозволі строків, не на призначених ділянках чи понад установлену кількість, не тих порід дерев, які визначені в дозволі, порід, вирубку яких заборонено. Відповідно до ч. 2 ст. 24 ЛК України, збитки, завдані внаслідок порушення прав власників лісів, лісокористувачів та громадян, підлягають відшкодування в повному обсязі відповідно до закону.

Згідно ст. 69 ЛК України, спеціальне використання лісових ресурсів на виділеній лісовій ділянці проводиться за спеціальним дозволом - лісорубний квиток або лісовий квиток, що видається безоплатно.

Спеціальний дозвіл на заготівлю деревини в порядку рубок головного користування видається органом виконавчої влади з питань лісового господарства Автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства.

Спеціальний дозвіл на інші види спеціального використання лісових ресурсів видається власниками лісів або постійними лісокористувачами.

На виділених лісових ділянках можуть використовуватися лише ті лісові ресурси і лише для цілей, що передбачені виданим спеціальним дозволом.

Спеціальний дозвіл видається власниками лісів або постійними лісокористувачами у встановленому порядку також на проведення інших рубок та робіт, пов`язаних і не пов`язаних із веденням лісового господарства.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 105 ЛК України, порушення лісового законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність відповідно до закону. Відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників.

Згідно ст. 107 ЛК України, підприємства, установи, організації і громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від

10.12.2004 № 17 «Про судову практику у справах про злочини та інші правопорушення проти довкілля» незаконно добута деревина може бути результатом незаконної порубки лісу, за скоєння якої наступає кримінальна відповідальність. Визнається незаконною порубка дерев і чагарників, вчинена: без відповідного дозволу; за дозволом, виданим із порушенням чинного законодавства; до початку чи після закінчення установлених у дозволі строків; не на призначених ділянках чи понад установлену кількість; не тих порід дерев, які визначені в дозволі; порід, вирубку яких заборонено.

Згідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», державній охороні і регулюванню використання на території України підлягають: навколишнє природне середовище як сукупність природних і природно-соціальних умов та процесів, природні ресурси, як залучені в господарський обіг, так і невикористовувані в економіці в даний період (земля, надра, води, атмосферне повітря, ліс та інша рослинність, тваринний світ), ландшафти та інші природні комплекси.

Стаття 41 вказаного Закону встановлює економічні заходи забезпечення охорони навколишнього природного середовища, зокрема передбачає відшкодування в установленому порядку збитків, завданих порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 68, ч. 1 ст. 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність.

Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законом.

Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Відповідно до ч. 4 ст. 56 ЦПК України, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі, обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених ст. 185 цього кодексу.

Відповідно до п. 3 ч. 1 статті 131-1 Конституції України, в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Аналіз ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді у випадках, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження або у разі відсутності такого органу.

«Нездійснення захисту» проявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

«Здійснення захисту неналежним чином» виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

Аналогічна позиція щодо виключних випадків представництва прокурором інтересів держави в суді викладена Верховним Судом у постановах від 23.10.2018 № 906/240/18, від 31.10.2018 № 910/6814/17, від 21.12.2018 №922/901/17 та інших.

Європейський Суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово звертав увагу на участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін як обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін. Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити … скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності (рішення у справі "Ф.В. проти Франції" (F.W. v. France) від 31.03.2005, заява 61517/00, пункт 27).

Водночас існує категорія справ, де підтримка прокурора не порушує справедливого балансу. Так, у справі «Менчинська проти Російської Федерації» (рішення від 15.01.2009, заява № 42454/02, пункт 35) ЄСПЛ висловив таку позицію (у неофіційному перекладі): «Сторонами цивільного провадження виступають позивач і відповідач, яким надаються рівні права, в тому числі право на юридичну допомогу. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, при захисті інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідним правопорушенням зачіпаються інтереси великого числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави».

Водночас, ЄСПЛ уникає абстрактного підходу до розгляду питання про участь прокурора у цивільному провадженні. Розглядаючи кожен випадок окремо суд вирішує наскільки участь прокурора у розгляді справи відповідала принципу рівноправності сторін.

Виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї норми є поняття «інтереси держави».

За викладених обставин вбачається, що надавши прокурору повноваження представництва, законодавець визначив можливість органів прокуратури захищати державні інтереси, якщо уповноважений орган не здійснює або належним чином здійснює захист законних інтересів держави.

Щоб інтереси держави не залишалися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно (ухвала Верховного Суду України від 19.07.2018 у справі № 822/1169/17).

При цьому, «інтереси держави» охоплюють широке і водночас чітко невизначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація «інтересів держави», особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необгрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно (аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.04.2018 зі справи № 806/1000/17).

До цього ж, у даному спорі інтереси держави полягають у захисті прав та свобод місцевого самоврядування, яке не носить загальнодержавного характеру, але направлене на виконання функцій держави на конкретній території та реалізується у визначеному законом порядку та способі, який відноситься до їх відання. Органи місцевого самоврядування є рівними за статусом носіями державної влади, як і державні органи (постанова Верховного Суду від 08.02.2019 у справі № 915/20/18).

Відповідно до п. 5.6 постанови Верховного Суду від 16.04.2019 у справі №910/3486/18 визначено, що представництво прокурором у суді законних інтересів держави здійснюється і у разі, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює відповідний орган. При цьому прокурор не зобов`язаний встановлювати причини, за яких позивач не здійснює захист своїх інтересів.

При наданні оцінки належності виконання Березнівською міською радою покладених на них функцій щодо захисту інтересів держави (територіальної громади) у відповідній сфері звертаю увагу суду на правову позицію Великої Палати Верховного Суду щодо вирішення цього питання, викладену у постанові від 15.10.2019 у справі № 903/129/18.

Так, за змістом пункту 6.43 приведеного судового рішення, Велика Палата Верховного Суду встановила, що сам факт незвернення до суду уповноваженого органу, який би відповідав вимогам процесуального законодавства та мав змогу захистити порушені інтереси, свідчить, що такий орган неналежно виконує свої повноваження.

Наведене утворює собою передбачений вимогами Конституції України та Закону України «Про прокуратуру» винятковий випадок, за якого порушення відповідачами інтересів держави супроводжується неналежним виконанням уповноваженими органами функцій із їх захисту, що призводить до виникнення у органів прокуратури не лише права, а й обов`язку вжити заходів з представництва інтересів держави в суді.

З огляду на наведене, Здолбунівська окружна прокуратура самостійно звертається до суду з даною позовною заявою в інтересах держави в особі Березнівської міської ради.

Пунктом 4 частини першої статті 69-1 Бюджетного кодексу України встановлено, що до надходжень спеціального фонду місцевих бюджетів належать 70 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, в тому числі: до сільських, селищних, міських бюджетів, бюджетів об`єднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад - 50 відсотків, обласних бюджетів та бюджету Автономної Республіки Крим - 20 відсотків, бюджетів міст Києва та Севастополя - 70 відсотків.

Таким чином, шкода, заподіяна порушенням природоохоронного законодавства, відшкодовується шляхом перерахування коштів на єдиний розподільчий казначейський рахунок відповідної місцевої ради, на адміністративній території якої скоєно правопорушення, на користь зведеного бюджету, із якого місцевим органом Державної казначейської служби України в подальшому розподіляються конкретні суми коштів до Державного, обласного та місцевого бюджетів у вказаному вище співвідношенні.

Так, кримінальне правопорушення щодо незаконної порубки лісу було вчинено 17.07.2021 на території Березнівської територіальної громади, проте посадові особи органу місцевого самоврядування не вжили заходів щодо відшкодування шкоди заподіяної кримінальним правопорушенням.

Про факт вчинення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 лісопорушення, розмір заподіяної ним шкоди та необхідність її стягнення до бюджету Березнівської міської ради, орган місцевого самоврядування було повідомлено листом за вих. №54/5-735вих-21 від 13.12.2021.

У відповідь на лист прокуратури, Березнівська міська рада, як орган уповноважений здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах повідомила, що вона не зверталась та не буде звертатись до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 34 866,03 гривень та клопотала про вжиття заходів прокурорського реагування щодо стягнення з порушників завданої незаконною порубкою дерев шкоди (лист від 12.01.2022 № вих.01-41/3939).

Вирок Березнівського районного суду Рівненської області від 10.11.2021 у справі №555/1791/21 набрав законної сили 11.12.2021, проте Березнівською міською радою жодні заходи спрямовані на стягнення збитків завданих незаконної порубкою дерев до цього часу не вживались.

Даний позов заявлений Здолбунівською окружною прокуратурою в інтересах Березнівської міської ради, оскільки порушення вчинено на її території та вказані платежі зараховуються на спеціальний бюджетний рахунок міської ради, а тому несплата їх відповідачем може призвести до ненадходжень до місцевого бюджету.

Зазначені обставини є підставою для реалізації прокурором визначених Конституцією України та законами України повноважень шляхом пред`явлення позову в інтересах держави в особі уповноваженого органу Березнівської міської ради.

На виконання п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України повідомляю, що викладені у позовній заяві обставини підтверджуються вироком Березнівського районного суду від 10.11.2021, протоколом огляду місця події від 19.07.2021.

Рішенням Конституційного суду України у справі № 1-2/2002 від 09.07.2002 за конституційним зверненням Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Кампус Коттон клаб» щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 124 Конституції України (справа про досудове врегулювання спорів) зазначено, що обов`язкове досудове врегулювання спорів, яке виключає можливість прийняття позовної заяви до розгляду і здійснення за нею правосуддя, порушує право особи на судовий захист. Можливість використання суб`єктами правовідносин досудового врегулювання спорів може бути додатковим засобом правового захисту, який держава надає учасникам певних правовідносин, що не суперечить принципу здійснення правосуддя виключно судом. Виходячи з необхідності підвищення рівня правового захисту держава може стимулювати вирішення правових спорів у межах досудових процедур, однак їх використання є правом, а не обов`язком особи, яка потребує такого захисту.

Таким чином, обрання певного засобу правового захисту, у тому числі і досудового врегулювання спору, є правом, а не обов`язком особи, яка добровільно, виходячи з власних інтересів, його використовує. Встановлення законом обов`язкового досудового врегулювання спору обмежує можливість реалізації права на судовий захист.

Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача має бути стягнуто підтверджені судові витрати у справі в розмірі, пропорційному задоволеним позовним вимогам.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 263-265, 280-283, 354 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 (місце реєстрації та фактичне місце проживання АДРЕСА_1 , та ОСОБА_2 , (місце реєстрації та фактичне місце проживання АДРЕСА_2 ) на користь Березнівської міської ради Рівненського району Рівненської області (Україна, 34600, Рівненська область, м.Березне вул.Київська, будинок 5, ) 34 866 (тридцять чотири тисячі вісімсот шістдесят шість) 03 грн. збитків, заподіяних незаконною порубкою лісу, які перерахувати на розрахунковий рахунок ГУК у Рів.обл. р/р UA0017493 код надходжень 24062100 (ЄДРПОУ)38012494, МФО 8999998, банк отримувача: Казначейство України (ел.адм.подат) Рівненської області, номер рахунку UA0017009, код класифікації доходів 24062100.

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь прокуратури Рівненської області судові витрати в розмірі 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят один) грн. 00 коп. на р/р UA 0015371 МФО 820172, ЗКПО 02910077, банк отримувач Державна казначейська служба України, код класифікації видатків бюджету -2800. згідно платіжного доручення № 82 від 04 лютого 2022 року.

Рішення може бути оскаржене до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Березнівський районний суд Рівненської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Мельничук Н. В.