Справа № 606/1769/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2022 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді - Марціцкої І.Б.

при секретарі с/з Пасько І.Б., Порчик Р.І.

за участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , відповідача ОСОБА_3 , предстаника служби у справах дітей Борецької Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Теребовля цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа служба у справах дітей Теребовлянської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_3 , третя особа служба у справах дітей Теребовлянської міської ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, та просить позбавити батьківський прав відповідача відносно малолітньої дитини ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1500 грн, але не менш 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позов мотивовано тим, що відповідач, яка є матір"ю малолітньої дитини, свідомо усунулась та нехтує виконанням своїх батьківських обов`язків, ухиляється від догляду та утримання дитини. ОСОБА_3 не надає матеріальної допомоги, не цікавиться станом здоров`я, фізичним розвитком, не проявляє материнських почуттів, піклування та турботи.

Представник позивача та позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, зіславшись на доводи викладені у заяві, просили позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги визнала.

Відповідно до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставини.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 ОСОБА_5 виданого повторно 05.06.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Збаразького районного управління юстиції у Тернопільській області, ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , в графі мати вказана ОСОБА_3 , в графі батько - ОСОБА_1 .

Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов заявника №02-24/33 від 16.09.2022 року, ОСОБА_1 проживає із матір"ю ОСОБА_6 та сином ОСОБА_5 ; мати ОСОБА_7 із заявником та сином не проживає, у вихованні сина участі не приймає, матеріальної допомоги синові не надає, спільного майна із заявником не має.

Як вбачається із характеристики виданої директором Теребовлянського академічного ліцею ім. Я. Стецько, ОСОБА_5 навчається у закладі з вересня 2018 року, 2018-2019 н.р. виховувався у дошкільній групі, з 2019- у початковій школі. За цей час проявив себе як добрий, вихований, життєрадісний та відповідальний учень. Вихованням дитини займається батько ОСОБА_1 , саме він цікавиться шкільним життям дитини, відвідує усі заходи і шкільні збори, спілкується із класним керівником. Із матір"ю ОСОБА_7 немає ніяких контактів, участі у навчанні і вихованні своєї дитини вона не бере.

Згідно довідки виданої виконкомом Теребовлянської міської ради №02-25/519 від 19.08.2022 року, ОСОБА_1 , який зареєстрований і проживає в АДРЕСА_1 , має наступний склад сім"ї - син ОСОБА_5 .

Згідно висновку органу опіки та піклування затвердженого рішенням виконавчого комітету Теребовлянської міської ради Тернопільської області від 21.10.2022 року №252 про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 щодо дитини ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_3 щодо дитини ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , зважаючи на те, що мати дитини систематично та тривалий час не займається вихованням дитини; а батько дитини впродовж останніх 6 років самостійно виховує та утримує 9 річного сина. У висновку також вказано, що ОСОБА_3 дійсно більше одного року не цікавилася вихованням сина ОСОБА_5 , не передавала коштів на його утримання, хоча на даний час працює та має дохід.

Відповідно до ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину.

Частиною 1 статті 12 Закону України "Про охорону дитинства" встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно роз`яснень, викладених в цій Постанові ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов`язків.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, визнання позову відповідачем, суд вважає, що відповідач ОСОБА_3 свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , не відвідує сина, не телефонує, не цікавиться його станом здоров`я, фізичним та духовним розвитком, не надає матеріальної допомоги, у зв`язку з чим, враховуючи інтереси малолітньої дитини, необхідність умов для їх нормального виховання та розвитку, вважає, що ОСОБА_3 слід позбавити батьківських прав відносно ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно із вимогами ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У відповідності до положень ч.ч. 2, 3ст. 193 Сімейного кодексу України якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров`я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах.

За рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з ким проживає дитина.

Судом встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по утриманню сина, хоча за віком та станом здоров`я є працездатною, тобто має фізичну можливість працювати, отримувати певний матеріальний дохід та має можливість брати участь в утриманні сина, оскільки інших доказів суду не надано.

Згідно ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України (в редакції Закону № 2037-VIII від 17.05.2017) розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Враховуючи майнові інтереси дитини, а також майновий стан відповідача, суд вважає за можливе стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 04.10.2022 року і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ч.3 ст.166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Згідно із вимогами ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з ким проживає дитина.

Судом встановлено, що відповідач ухиляються від виконання своїх обов`язків по утриманню неповнолітньої доньки, хоча за віком та станом здоров`я є працездатною, тобто має фізичну можливість працювати, отримувати певний матеріальний дохід та має можливість брати участь в утриманні своєї дитини, оскільки інших доказів суду не надано.

Згідно ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України (в редакції Закону № 2037-VIII від 17.05.2017) розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 4, 13, 141, 258, 259, 264, 265, 273, 354 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 164, ст.165,180-182, 191 Сімейного Кодексу України, суд ,-

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 відносно малолітньої дитини ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути із ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 місце проживання с. Чернихівці, Збаразької міської територіальної громади, Тернопільської області в користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 РНОКПП НОМЕР_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 04.10.2022 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 грн. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь держави 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 грн. судового збору.

Рішення в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 08 грудня 2022 року

Суддя І.Б. Марціцка