ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1061/22 Справа № 203/18/21 Категорія 2 Суддя у 1-й інстанції - Єдаменко С. В. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова М. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Петешенкової М.Ю.,

суддів Пищиди М.М., Ткаченко І.Ю.,

при секретарі - Кравченко Р.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргоюДніпропетровської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради

на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 жовтня 2021 року

у справі за позовом керівника Центральної окружної прокуратури міста Дніпра в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи: приватні нотаріуси Дніпровського міського нотаріального округу Царейкін Михайло Самуілович, ОСОБА_3 , про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, визнання недійсним договору купівлі-продажу та витребування майна, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2021 року керівник Центральної окружної прокуратури міста Дніпра в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 червня 2020 року визнана відумерлою спадщина, яка відкрилась після смерті ОСОБА_4 та яка складається з квартири АДРЕСА_1 .

Зазначає, що під час опрацювання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було встановлено, що 16 липня 2020 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Царейкіним М.С. на підставі свідоцтва на право на спадщину за законом, право власності на зазначену вище квартиру було зареєстровано за сином померлої ОСОБА_4 - ОСОБА_1 .

В ході перевірки, згідно інформації отриманої від уповноважених органів, було встановлено, що на момент смерті ОСОБА_4 , ОСОБА_1 не мешкав та не був зареєстрований у зазначеній квартирі, а для отримання свідоцтва про право на спадщину використав документи, які уповноваженими органами не видавались, відтак є такими, що мають ознаки підробки тобто є сфальсифікованими.

Вказує, що обставина видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на підставі сфальсифікованих документів свідчить про недійсність вказаного свідоцтва. В подальшому на підставі договору купівлі-продажу №694 від 03 серпня 2020 року право власності на зазначену квартиру було зареєстроване за ОСОБА_2 .

Вважає, що оскільки ОСОБА_1 набув право власності на спірну квартиру на підставі недійсного свідоцтва про право на спадщину, то останній не мав законних підстав на укладання договору купівлі-продажу №694 від 03 серпня 2020 року, що свідчить про недійсність вказаного договору.

Враховуючи зазначене, просив суд визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом №562 видане 16 липня 2020 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Царейкіним М.С. на ім`я ОСОБА_1 , визнати недійсним договір купівлі-продажу №694 від 03 серпня 2020 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з одночасним припиненням речового права, зареєстрованого за ОСОБА_2 , номер запису 37591524, витребувати від ОСОБА_2 на користь територіальної громади м. Дніпро в особі Дніпровської міської ради квартиру АДРЕСА_1 .

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 жовтня 2021 року позов керівника Центральної окружної прокуратури міста Дніпра в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради задоволено частково.

Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Царейкіним М.С. 16 липня 2020 року за реєстром № 562, після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , про спадкування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , квартири АДРЕСА_1 .

Визнано недійсним з моменту укладання договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений 03 серпня 2020 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Казак І.Ю., за реєстром № 694.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішення суду обґрунтовано відсутністю в матеріалах справи документів, що підтверджують те, що ОСОБА_1 є сином ОСОБА_4 та документів на підтвердження факту проживання однією сім`єю ОСОБА_4 разом з ОСОБА_1 на час відкриття спадщини, у зв`язку з чим дійшов висновку про необхідність визнання свідоцтва про право на спадщину за законом недійсним. Також суд дійшов висновку про необхідність визнання недійсним договору купівлі-продажу №694 від 03 серпня 2020 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , оскільки незаконність набуття ОСОБА_1 права власності на спадкову квартиру вказує на невідповідність укладеного у подальшому договору купівлі-продажу вимогам ч.1 ст.658 ЦК України. Відмовляючи у частині задоволення позовних вимог про витребування від ОСОБА_2 на користь територіального громади місто Дніпро в особі Дніпровської міської ради спірної квартири та припинення речового права, зареєстрованого за ОСОБА_2 суд першої інстанції дійшов висновку, що останній є добросовісним набувачем спірної квартири, тому не може бути витребувана.

Не погодившись з рішенням суду в частині залишеннях без задоволення вимог про витребування майна у ОСОБА_2 , Дніпропетровська обласна прокуратура в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради звернулася з апеляційною скаргою в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення цих вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновки суду в частині відмови у витребуванні спірної квартири є хибними та такими, що суперечать обставинам справи та нормам матеріального та процесуального права. На думку скаржника, ОСОБА_2 маючи безперешкодний доступ до Єдиного державного реєстру судових рішень, проявивши належну обачність міг, станом на 03 серпня 2020 року виявити рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 червня 2020 року у справі №203/1411/20, яким спірна квартира визнана відумерлою спадщиною та передана територіальній громаді міста Дніпра. Крім того, ОСОБА_2 купуючи нерухоме майно у особи, що набула на нього право власності за два тижні до вчинення угоди за значно заниженою ціною, міг об`єктивно усвідомлювати наявність певних шахрайських дій щодо нього. Зазначає, що відмова з формальних міркувань у задоволенні позову в частині витребування спірної квартири на користь дійсного власника - територіальної громади міста Дніпра, за наявності правових підстав для цього, є проявом надмірного формалізму та незаконним обмеженням права на отримання судового захисту порушеного права власності територіальної громади міста.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

З огляду на те, що рішення суду першої інстанції оскаржується в частині залишених без задоволення позовних вимог про витребування майна у ОСОБА_2 , апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість судового рішення лише в частині, яка оскаржується. В іншій частині рішення суду не оскаржується, а відповідно й апеляційним судом не перевіряється.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду в оскарженій частині без змін, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно актового запису про смерть №262 від 23 січня 2019 року, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 19), після смерті якої залишилася спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_1 .

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 червня 2020 року у цивільній справі № 203/1411/20 визнано відумерлою спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , що складається з квартири АДРЕСА_2 , яка належала померлій на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 15 жовтня 2004 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Шевченко І.Б за реєстровим №2778 (а.с.15-16).

Відповідно до листа Чечелівського районного відділу у місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області встановлено, що в картотеці зазначеного відділу, заява про видачу паспорта громадянина України на ОСОБА_1 відсутня (а.с. 26).

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 16 липня 2020 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Царейкіним М.С., ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є сином ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 27).

Також встановлено, що 16 липня 2020 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Царейкіним М.С. на підставі свідоцтва на право на спадщину за законом зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 (а.с. 33-37).

Судом встановлено, що 03 серпня 2020 року ОСОБА_2 придбав у ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 03 серпня 2020 року, посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Казак І.Ю. та зареєстрованого в реєстрі за № 694 (а.с. 30-31).

Згідно копії витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №238621484 від 24 грудня 2020 року, 03 серпня 2020 року право власності на вказану квартиру зареєстровано за ОСОБА_2 (а.с.33-36).

Відповідно до ст. 330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до ч.1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

У Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», в пункті 26 зазначено, що відповідно до положень частини 1 статті 388 ЦК України власник має право витребувати своє майно із чужого незаконного володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі. При цьому суди повинні мати на увазі, що власник має право витребувати майно у добросовісного набувача лише у випадках, вичерпний перелік яких наведено в частині 1 статті 388 ЦК України.

Згідно із вимогами статей 2, 3, 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» право власності на нерухоме майно є речовим правом, яке підлягає реєстрації у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, та виникає з моменту такої реєстрації.

З огляду на положення зазначеного Закону, особа вважається власником об`єкта нерухомості лише тоді, коли у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно міститься відповідний запис про реєстрацію права власності особи на це майно.

Державна реєстрація права комунальної власності на відумерлу спадщину провадиться відповідно до вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Перелік документів, що повинен бути поданий державному реєстратору, передбачений ч. 1 ст. 27 зазначеного Закону. Зокрема, п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону зазначено, що одним з таких документів є судове рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Встановивши, що ОСОБА_2 є добросовісним набувачем спірної квартири та враховуючи, що Дніпровська міська рада не вчинила дій направлених на збереження майна, яке перейшло за відумерлою спадщиною, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині витребування майна.

Разом з цим, колегія суддів звертає увагу, що Дніпровська міська рада передбачених Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» дій щодо реєстрації права власності не вчинила, рішень про прийняття спірної квартири у комунальну власність територіальної громади міста Дніпра не приймала.

Таким чином, позивач не може скористатися способом захисту порушеного права, встановленого для власників майна, оскільки територіальна громада міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради, право власності в установленому законом порядку не набула.

На думку колегії суддів, вимога про витребування квартири у ОСОБА_2 , є передчасною.

Доводи апеляційної скарги щодо покладання відповідальності на ОСОБА_2 , який на думку скаржника мав виявити факти незаконного володіння майном попереднього власника не заслуговують на увагу, оскільки є власними міркуваннями.

Натомість, Дніпровська міська рада не вчинила жодних заходів щодо охорони спадкового майна передбачених ст. 1283 ЦК України.

Інші доводи, наведені в обґрунтування апеляційної скарги, не можуть бути підставами для скасування ухваленого у справі рішення суду, оскільки вони ґрунтуються на неправильному тлумаченні скаржником норм матеріального права та зводяться до переоцінки встановлених судом обставин.

Наведені у апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження у суді із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно ст. 141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем у зв`язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Дніпропетровської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 жовтня 2021 року в оскарженій частині залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: М.М. Пищида

І.Ю. Ткаченко