Провадження № 2/361/1794/22
У Х В А Л А
14 липня 2022 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючої судді Радзівіл А.Г.
за участю секретаря Лелеки В.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Київської області Ніколаєва Сергія Вікторовича про зняття арешту з автомобіля,
В С Т А Н О В И В:
17 листопада 2021 року до Броварського міськрайонного суду Київської області надійшла зазначена вище позовна заява.
18 листопада 2021 року ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом за правилами спрощеного провадження. Призначено судовий розгляд на 10 березня 2022 року на 10 год. 00 хв.
Позивач у судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Суд, вивчивши матеріали поданої позовної заяви та додані до неї докази, дійшов наступного висновку.
Статтею 175 Цивільного процесуального кодексу України визначені основні вимоги до позовної заяви, які мають бути дотримані особами, які звертаються до суду за захистом своїх прав та інтересів шляхом пред`явлення позову до суду.
Так, відповідно до ч. 1, 3 ст. 175 ЦПК України, у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.
Як вбачається з матеріалів, які надані позивачем, позовна заява подана без додержання вимог, встановлених ст. 175 ЦПК України.
Відповідно ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Так, згідно із частиною 2 статті 4 Закону України Про судовий збірза подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою сплачується судовий збір у розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
В ст. 5 ЗУ Про судовий збір передбачені пільги по сплаті судового збору.
Відповідно ч. 1, 2 ст. 8 ЗУ Про судовий збір враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:
1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; аб о 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.
Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.
Позивач не надала докази, які б підтверджували її скрутний майновий стан, для врахування його судом при вирішенні питання про звільнення від сплати судового збору та/або не надала документ, який на підставі ст. 5 ЗУ Про судовий збір надавав позивачу такі пільги, а тому в задоволенні заяви в цій частині слід відмовити, та зазначити позивачу про необхідність сплатити судовий збір в розмірі 908 грн. 00 коп. або подати документи які б звільняли від його сплати.
Крім того, суд звертає увагу на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
В силу вимог ч. 1 ст. 13 цього Кодексу, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст.ст. 6, 11 Закону України Про виконавче провадження передбачено, що виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб; вживати передбачених цим законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і законом.
Виконавче провадження підлягає закінченню, згідно із ч. 1 ст. 39 вказаного Закону- в тому числі, окрім іншого, в разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Відповідно до ч.1 ст. 40 Закону України Про виконавче провадження - арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, а відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення - у разі закінчення виконавчого провадження.
Згідно із ст. 59 Закону України Про виконавче провадження, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
Відповідно до п.2 Постанови Пленуму ВССУ Про судову практику в справах про зняття арешту з майна від 03.06.2016 № 5 - відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення (ст. 3 ЗУ від 21 квітня 1999 року №606 - XIV Про виконавче провадження (у редакції ЗУ від 04 листопада 2010 року №2677-VI).
Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно специфіки спірних правовідносин), суд повинен відмовляти у задоволенні позову.
Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі № 905/386/18 (провадження № 12-85гс19), орган державної виконавчої служби у справах за позовами осіб щодо належності саме їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, може залучатися судом як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна.
За змістом наведених правових норм та правових позицій Великої Палати Верховного Суду у випадку звернення особи до суду в порядку позовного провадження з вимогою про звільнення майна з-під арешту (зняття арешту з майна) орган державної виконавчої служби не може бути належним відповідачем у такій справі. Вказані позовні вимоги мають бути пред`явлені до особи, в інтересах якої накладено арешт. Недоведеність права вимоги особи, яка вважає своє право порушеним, є підставою для відмови в задоволенні позову.
Відповідно до вимог ч.ч. 1-3 ст. 51 ЦПК України, суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.
Таким чином, зважаючи на неявку в судове засідання позивача та відповідача, та відповідно вимог ст. 51 ЦПК України неможливість суду самостійно вирішити питання щодо залучення належного відповідача у справі, а також неможливість самостійно витребувати докази в порядку ст. 84 ЦПК України, а також враховуючи зміст викладених обставин у справі суд дійшов висновку про необхідність залишення позову без руху, та запропонувати позивачу виправити недоліки позовної заяви та окрім сплати судового збору виконати вищевказані норми, а саме зазначити відповідачами у справі боржника, особу, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особу, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Виправлену позовну заяву подати до суду в необхідній кількості примірників із додатками.
Отже згідно із ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Враховуючи вищевикладене та наведені норми, слід залишити позовну заяву без руху, та надати строк виправлення недоліків позовної заяви.
Керуючись ст.ст. 4,5, 8 ЗУ Про судовий збір, ч.1 ст.185, ст.ст. 260, 261 ЦПК України,-
У Х В А Л И В:
В задоволенні заяви ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору - відмовити.
Позовну заяву ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Київської області Ніколаєва Сергія Вікторовича про зняття арешту з автомобіля,- залишити без руху.
Надати позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати 10-ти днів з дня отримання позивачем ухвали, інакше позовна заява буде залишена без розгляду.
Ухвала в апеляційному порядку оскарженню не підлягає.
Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.
Суддя Радзівіл А.Г.