441/1684/21 2/441/89/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.07.2022 Городоцький районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Яворської Н.І.,

при секретарі Цап І.М.,

представника позивача- ОСОБА_1 ,

представника відповідача Залевської Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Городок Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства Страхова Компанія «ПЗУ Україна» про стягнення страхового відшкодування, -

в с т а н о в и в :

позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь: 244500 грн. відшкодування на утримання у зв`язку з втратою годувальника.

Пеню з розрахунку подвійної облікової ставки національного банку України у розмірі 6532 грн. 29 коп., три відсотки річних у розмірі 1306 грн. 44 коп. та інфляційні втрати у розмірі 3193 грн. 45 коп., а всього 11032 грн. 08 коп.

Моральну шкоду за несвоєчасну виплату страхового відшкодування у розмірі 10000 грн.

Понесені судові витрати пов`язані з розглядом справи 10000 грн., які були протягом розгляду справи збільшено до 12000 за надання правничої допомоги.

В обґрунтування позову зазначає, що 25.09.2020 загинув у дорожньо-транспортній пригоді її чоловік ОСОБА_3 в наслідок наїзду на пішохода автопоїздом в складі сідлового тягача «ДаФХ Ф 105.460» д.н.з. НОМЕР_1 із напівпричепом, державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_4 . Цивільно-правова відповідальність власника автопоїзда в складі сідлового тягача була застрахована відповідачем у ПрАТ СК`ПЗУ Україна».

12.01.2021 ОСОБА_2 звернулась з заявою до ПрАТ СК «ПЗУ України» про виплату грошового відшкодування, однак, листом 03.02.2021 за вих. № 462-31 відповідач повідомила позивача, що розмір її пенсії є більшим від прожиткового мінімуму, та про відмову у виплаті страхового відшкодування на утримання. Вказану відмову позивач вважає необґрунтовано, та протиправною, оскільки вона як особа пенсійного віку перебувала на утриманні у чоловіка.

Ухвалою судді від 13.08.2021 провадження у справі відкрито.

21.09.2021 надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить суд в задоволенні позову відмовити в повному обсязі, оскільки відповідач діяв відповідно до чинного законодавства, а вимоги позивача не обґрунтовані та доказами не підтверджені.

Відзив мотивує тим, що 02.12.2020 та 01.03.2021 до ПрАТ СК «ПЗУ України» зверталась дочка позивачки ОСОБА_5 за отриманням страхового відшкодування за даною подією і страховиком виплачено 23908 грн. витрат пов`язаних з похованням, 56676 грн. моральну шкоду та 35000 грн. витрат на встановлення надгробного пам`ятника. Крім того, постановою слідчого від 31.12.2020 кримінальне провадження стосовно водія автопоїзда, закрито за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.(п.2 ч.1 ст.284 КПК України)

Посилається на ст.23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно -правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який визначає спеціальні строки та порядок виплати страхових відшкодувань у сфері обов`язкового страхування. Згідно п.п. е) п.35.2 ст.35 Закону у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв`язку з втратою годувальника до заяви для отримання страхового відшкодування, мають бути додані відповідні документи, позивачка, яка є дружиною загиблого ОСОБА_3 надала документи про отримання ним, на момент смерті, пенсії за віком. Позивачка теж отримувала пенсію в розмірі 3917.48 грн., що є вищим ніж встановлений на відповідну дату розмір прожиткового мінімуму у розмірі 1769 грн. Отже, позивачкою не надано доказів, що вона перебувала на утриманні свого померлого чоловіка.

28.09.2021 подано відповідь на відзив.

Позивачка та її представник в судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі, пояснили, що померлий в ДТП ОСОБА_3 працював не офіційно, отримував зарплату до 30000 грн., позивачка була на його утриманні. Просили позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні просила в позові відмовити з огляду на те, що позивачкою не надано належних та допустимих доказів того, що вона перебувала на утриманні свого чоловіка, навпаки, її розмір пенсії був більшим ніж її чоловіка.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які є дочками позивачки, в суді пояснили, що їх мати перебувала на утриманні батька, він працював неофіційно, зарплату отримував до 30000 грн.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до п. 27.2. ст. 27 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобі», передбачено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» 27.2 Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Згідно ст. 36.1 Закону Страховик, керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування. Рішення про здійснення страхового відшкодування приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду.

Відповідно до п. 35-1 35-2, ст. 35 Закону для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику Заяву про страхове відшкодування. До заяви додаються документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв`язку із смертю годувальника.

06.02.2020 між відповідачем та ТзОВ «Колсар» було укладено поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР. 160032689 зі строком дії з 20.02.2020 до 19.02.2021 (а.с.19, 62).

25.09.2020 у с. Зимна Вода, на автодорозі Львів-Шегині, Пустомитівського району Львівської області сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю забезпеченого у відповідача транспортного засобу автопоїзд у складі сідлового тягача « Dff XF 105.460» д.н.з. НОМЕР_1 із напівпричепом р.н. НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_4 та пішохода ОСОБА_3 . Внаслідок вказаної події пішохід ОСОБА_3 загинув. Кримінальне провадження закрито з мотивуванням, що в діях водія ОСОБА_4 не вбачається порушень вимог ПДР України (а.с. 15-17).

02.12.2020 ОСОБА_5 , як потерпіла, (а.с.28) звернулась до ПрАТ СК «ПЗУ Україна», з вимогою про виплату страхового відшкодування в розмірі: витрати пов`язані з похованням - 23908 грн., моральну шкоду пов`язану із смертю потерпілого 56 676 грн., крім того 01.03.2021 ОСОБА_5 звернулась із заявою до відповідача про відшкодування витрат пов`язаних з встановленням надгробного пам`ятника в розмірі 35 000 грн.

Встановлено, що відповідачем було виплачено ОСОБА_5 суми згідно поданих нею заяв (а.с.30).

Непрацездатні члени сім`ї загиблого, які мали самостійний заробіток або одержували пенсію на час його смерті, можуть бути визнані утриманцями потерпілого, якщо частка заробітку останнього, що припадала на кожного з них, була основним і постійним джерелом їх існування. Розмір відшкодування у зв`язку з втратою годувальника у цих випадках визначається з його заробітку без врахування заробітку або пенсії, що одержували зазначені особи (підпункт «г» пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»).

Оскільки предметом даного позову є відшкодування шкоди, завданою смертю потерпілого, доказуванню підлягає не лише факт родинних відносин, а й факт перебування на утриманні померлого та потреба у матеріальній допомозі. До таких правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові 18 квітня 2018 року у справі № 165/325/17, який відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України враховується при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин.

Особа вважається такою, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують їй прожиткового мінімуму, встановленого законом. Згідно ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» - прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема, осіб, які втратили працездатність.

До осіб, які втратили працездатність, відносяться особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку, особи, які досягли пенсійного віку, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, та непрацюючі особи, визнані особами з інвалідністю в установленому порядку. Таким чином, для набуття права на утримання непрацездатна особа повинна мати дохід, менший встановленого законом прожиткового мінімуму на місяць.

Сума прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць встановлюється державним бюджетом України на кожен рік.

Відповідно у вересні 2020 р. прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць встановлено у розмірі 1712 грн.

У поданому судді відзиві відповідач зазначає, що згідно довідки Головного УПФУ на дату смерті ОСОБА_3 його дружина ОСОБА_2 (позивачка) отримувала пенсію за віком в сумі 3914 грн. 48 коп. (а.с.22), а ОСОБА_3 на момент смерті отримував пенсію в розмірі 2100 грн.

Дана обставина визнається і позивачкою, та підтверджено доказами(а.с. 22,23).

Таким чином, дохід позивача у виді пенсії за віком перевищував встановлений законом прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність у розмірі 1712 грн. щомісячно, а тому позивачка не вважається такою, що потребувала матеріальної допомоги.

Позивачкою разом з тим не доведено належними та допустимими доказами як потребу у матеріальній допомозі, так і те, що її чоловік надавав їй таку допомогу, яка була основним і постійним джерелом її існування.

Таким чином, оскільки позивачкою не доведено обставин перебування на утриманні загиблого чоловіка та потребу у стягненні витрат у зв`язку із втратою годувальника, відсутні підстави для задоволення позову.

Як визначено в ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При вирішенні спору взято до уваги позицію Верховного Суду згідно Постанови від 08.09.2021 на яку посилається позивачка, проте у вказаному рішенні встановлено підстави передбачені положеннями ст.202 СК України щодо обов`язку повнолітніх дочки та сина утримувати батьків.

Покази свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 суд не може покладати в основу рішення з огляду на те, що вони є дочками позивачки, розмір заробітної плати батька, який вони вказували до 30000 грн. належними доказами не підтверджено, в суді таких не добуто. Отже суд розцінює їх покази, як зацікавлених осіб.

Таким чином, виходячи із суті та змісту заявлених позовних вимог, встановлених обставин справи, системного аналізу положень чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не знайшли свого підтвердження у представлених суду доказах, а тому оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 1-13, 18, 77-83, 89, 95, 141, 223, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

в задоволенні позову ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства Страхова Компанія «ПЗУ Україна» про стягнення страхового відшкодування, - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 29.07.2022.

Суддя : Яворська Н.І.