Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 126/1738/20

Провадження № 2/126/29/2022

"31" травня 2022 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Хмель Р. В.

зі секретарем Янчук О. Д.,

за участі позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бершадь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся в суд з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідачки на його користь грошові кошти за договором позики, відповідно до розписки від 16.11.2018 року в розмірі 195000 грн, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 1950 грн..

В обгрунтування позову позивач зазначає, що 16.11.2018 року, він уклав з відповідачкою, ОСОБА_2 , договір позики, згідно якого позичив останній 195000 грн. Факт отримання відповідачкою грошових коштів підтверджено власноручно складено борговою розпискою від 16.11.2018 року, яка була підписана в присутності двох свідків, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .. У вказаній розписці було обумовлено порядок та умови повернення ОСОБА_2 грошових коштів. Остання зобов`язалася повернути кошти в розмірі 195000 грн. до 01.01.2019 року. Проте, по закінченню погоджених строків у розписці, відповідачка так і не повернула позивачу кошти, чим порушила взяті на себе зобов`язання. На неодноразові вимоги позивача повернути кошти відповідачка не реагує, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Дана позовна заява надійшла до суду 07.08.2020 року та відповідно до автоматизованого розподілу судових справ між суддями була передана на розгляд судді Хмель Р.В..

Ухвалою Бершадського районного суду Вінницької області було відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання.

01.09.2020 року, від відповідача надійшло клопотання про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, яке ухвалою Бершадського районного суду Вінницької області було задоволено та призначено підготовче судове засідання.

20.10.2020 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якій остання просила у задоволенні позову відмовити, посилаючись на наступні обставини.

16.11.2018 року відповідачка була викликана ОСОБА_1 до його кабінету, в приміщенні магазину «Люкс маркет», де разом з ним знаходився ОСОБА_3 . В наказному тоні вони повідомили, що в магазині виявлена нестача та звинуватили в ній її, при цьому документів в підтвердження цього не надали, а лише повідомили, що з магазину зникли різні прикраси за її вини. ОСОБА_1 разом з ОСОБА_3 силоміць забрали в відповідачки телефон і зачинили двері кабінету, при цьому вона не мала можливості подзвонити ані батькам, ані в поліцію, ані покликати на допомогу. Відповідачка зазначає, що останні на неї кричали, погрожували фізичною розправою та психологічно тиснули, запевняючи, що посадять її в тюрму та про здійснену нею крадіжку дізнаються всі родичі та друзі.

Відповідачка, в поданому нею відзиві стверджує, що вона в той час перебувала в шоковому та психологічно безпорадному стані, внаслідок чого позивач, разом з ОСОБА_3 змусили її підписати розписки про те, що нібито вона взяла товар з магазину на суму 62227,00 грн. та 133000,00 грн., при чому, кількість та найменування товару їй диктували під диктовку. Крім того, ОСОБА_2 стверджує, що в розписках не зазначені, конкретні марки та назви товару, їх маркерування, проби й інші ознаки, необхідні для ювелірних виробів.

Після їх написання, позивач разом з ОСОБА_3 почали залякувати відповідачку тим, що тепер зможуть посадити її до в`язниці за крадіжку. Потім, повідомили її, що оскільки вона винна ОСОБА_1 грошові кошти. у загальному розмірі 195 000,00 грн., вона мусить написати іншу розписку, але вже про нібито отриману вказану суму в позику.

Як зазначає відповідачка у відзиві, ОСОБА_1 багата та впливова особа в районі, має зв`язки в правоохоронних органах району та області, тому вона сприйняла його погрози серйозно.

В поданому відзиві запевняє, що ніякого товару (прикрас) вона з магазину не брала та грошових коштів у ОСОБА_1 , у розмірі 195000,00 вона фактично не отримувала.

Розписка про отримання нею у ОСОБА_1 позики, в розмірі 195000,00 грн. - є недійсною та фактично фіктивним правочином, що не створював правових наслідків, отриманим з метою прикриття нестачі, що начебто сталася в магазині на суму такої «нестачі».

Відповідачка, стверджує, що ОСОБА_1 шантажує її і вимагає гроші.

Також, ОСОБА_2 , зазначає, що коли вона вже написала розписки, ОСОБА_1 покликав до кабінету продавця з магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ОСОБА_4 , де останній, не знаючи в чому справа, оскільки є працівником іншого магазину, прийшов і розписався в якості свідка в написаних відповідачкою розписках.

ОСОБА_2 , стверджує, що всі розписки написані нею і які знаходяться у ОСОБА_1 написані нею під психологічним та фізичним тиском, примусом і погрозами зі сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_3 та не відображають реальних подій, містять цілковиту неправду, вчинені без наміру створення правових наслідків, які обумовлені цим правочином, без фактичного отримання позивачкою будь-яких грошових коштів чи майна від ОСОБА_1 та не мають юридичної сили.

ОСОБА_2 , вказала, що нею, спільно з матір`ю ОСОБА_5 та батьком ОСОБА_6 , 02.09.2020 було подано заяву про вчинення ОСОБА_1 відносно них кримінального правопорушення передбаченого ст.189 КК України (вимагання).

05.10.2020 року ухвалою слідчого судді Бершадського районного суду Вінницької області було зобов`язано Бершадський ВП ГУНП у Вінницькій обл. внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_2 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від 02.09.2020.

15.10.2020 року, відповідачкою до Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області було надіслано запит про отримання витягу з ЄРДР щодо внесення відомостей до нього по їхній заяві, проте інформації щодо внесення відомостей по заяві про злочин від 02.09.20 відповідачці не надано.

Також у поданому відзиві відповідач стверджує, що ОСОБА_1 погрожував її батькам, застосовував до них психологічний тиск та скориставшись їх батьківськими почуттями та страхом за дитину, вимагав від них віддати за неї "борг" якого не існує.

Оскільки розписка на суму 195000,00 є фіктивною , складеною проти волі відповідачки, внаслідок застосування до неї психологічного тиску, а тому на думку відповідачки така розписка від 16.11.2018 року на суму 195000,00 грн. є недійсним правочином, а тому вона просить у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою Бершадського районного суду Вінницької області від 26.10.2020 року було задоволено клопотання відповідача та зупинено провадження у даній цивільній справі до набрання законної сили судовим рішенням в цивільній справі №126/2324/20.

Ухвалою Бершадського районного суду Вінницької області від 25.08.2021 року було поновлено провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Бершадського районного суду Вінницької області від 28.04.2022 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду.

Позивач, ОСОБА_1 , в судовому засідання поданий ним позов підтримав та просив його задовольнити.

Відповідач, ОСОБА_2 , просила в задоволенні позову відмовити.

Всебічно вивчивши обставини справи, заслухавши пояснення сторін та дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 16.11.2018 року ОСОБА_2 склала розписку, за якою зобов`язалася повернути ОСОБА_1 отримані в позику 195 000 гривень до 01.01.2019 року, уклавши таким чином договір позики. Цей факт сторони в судовому засіданні не заперечили.

Свої зобов`язання по поверненню позики ОСОБА_2 не виконала, про що свідчить наявність у ОСОБА_1 боргового документа, а саме оригіналу вищевказаної розписки.

Водночас ОСОБА_2 не заперечує написання нею боргової розписки, однак заперечує сам факт отримання коштів від ОСОБА_1 та вказує на те, що така розписка написана нею під його тиском.

Крім того, позивачем в якості доказу укладення договору позики з відповідачкою було надано ще дві розписки, датовані 16.11.2018 року, в яких перелічено наявні за ОСОБА_2 борги за придбані товари на суму 62 227 грн та 133000 грн.

За клопотання відповідача, в судовому засідання, в якості свідка було допитано ОСОБА_3 , який надав суду покази, в яких вказав, що три роки тому, ним було складено список заборгованостей за відповідачкою по відділах магазину, який належить позивачу. Також свідок вказав, що був присутній під час того, як відповідачка з метою погашення заборгованостей, попросила у позивача в борг кошти, на що останній надав ОСОБА_2 такі кошти та про що нею була написана відповідно власноручно розписка. Надаючи покази свідок відмітив, що ніякого ні психологічного, ні фізичного тиску на відповідачку з боку позивача під час написання нею розписки не було.

Вирішуючи даний спір в межах заявлених вимог, суд виходить з наступного.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу (ЦК) України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша статті 1049 ЦК).

За змістом статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно частини третьої статті 545 ЦК України наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частини другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.

Таким чином, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

Зазначений правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі справа № 393/104/18, провадження № 61-10907св19.

Згідно наявної в матеріалах справи копії розписки відповідач ОСОБА_2 підтвердила, що грошові кошти нею отримані, а також міститься зобов`язання останньої про їх повернення у визначені в розписці строки.

Таким чином, зазначена розписка підтверджує існування між сторонами зобов`язань, які виникають із договору позики.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказів відсутності заборгованості відповідача перед позивачем або недійсності розписки матеріали справи не містять.

Крім того, судом встановлено, що рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 02.08.2021 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання правочину недійсним було відмовлено, яке постановою Вінницького апеляційного суду Вінницької області від 07.10.2021 року було залишено без змін.

Зазначені обставини в силу ст.82 ч.4 ЦПК України мають для суду преюдиційне значення.

З урахуванням наведених норм та з огляду на встановлені обставини справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення вимоги позивача та стягнення з відповідача на його користь суми боргу за договором позики в розмірі 195000 грн.

Щодо розподілу судових витрат по справі, то відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати зі сплати судового збору, в розмірі 1950 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 263 - 265, 280 ЦПК України, ст.ст.15, 202, 207, 526, 545, 1046, 1047 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти за договором позики, відповідно до розписки від 16.11.2018 року, в розмірі 195000 грн. (сто дев`яносто п`ять тисяч) основного боргу.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1950 грн. (одна тисяча дев`ятсот п`ятдесят грн.)

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителька АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повний текст рішення складено 09.06.2022 року.

Суддя Р. В. Хмель