Справа № 474/1082/21
Провадження № 2/474/14/22
РІШЕННЯ

Іменем України

12.10.22 року смт. Врадіївка

Врадіївський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді - Фасій В.В.

секретаря судового засідання - Лисейко Т.А.

без участі:

представника позивача ТОВ «Фінфорс» Шкребтієнко О.І.

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 13 740 грн., -

встановив:

ТОВ "Фінфорс" звернулось до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи вимоги тим, що 08.03.2021 року між ТОВ "СС Лоун" та ОСОБА_1 за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної систми ТОВ "СС Лоун" було укладено електронний кредитний договір "1279071-А". ТОВ "СС Лоун" є фінансовою установою та здійснює діяльність щодо надання коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту.

Кредитний договір укладено на підставі Правил надання коштів в кредит ТОВ «СС Лоун», затверджених наказом ТОВ «СС Лоун» № 1902-1 від 19.02.2021 року. Згідно п. 2.6.1 кредитного договору загальний розмір наданого кредиту склав 5 000 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на його платіжну картку, та п. 2.6.2. договору строк кредиту з 08.03.2021р. по 06.04.2021р. включно. Відповідно до п. 2.6.4 кредитного договору за користування кредитом позичальник сплачує кредитору проценти за акційною процентною ставкою в розмірі 0,54% від суми кредиту за кожен день користування кредитом.

Надалі, в період з 06.04.2021р. по 29.05.2021р. відповідач уклала з позивачем п`ять Додаткових угод №№ 1-5 до кредитного договору за допомогою ІТС Товариства, якими сторони щоразу продовжували строк користування кредитом, фіксували розмір стандартної процентної ставки за користування кредитом, змінювали розмір реальної річної процентної ставки, графік платежів тощо.

Відповідно до останньої Додаткової угоди № 5 від 29.05.2021р. до договору, сторони домовилися продовжити строк користування кредитом на 10 календарних днів, тобто на період з 30 травня по 08 червня 2021 року включно. В період продовження строку дії кредитного договору проценти нараховувались із застосуванням процентної ставки в розмірі 1,8% в день.

У встановлений термін (08.06.2021р.) відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконала, а також не уклала угоду щодо пролонгації строку дії кредитного договору, тому згідно з пунктами 5.7, 5.8., 6.6. договору та угодою до кредитного договору (автопролонгація) від 29.05.2021р., кредитний договір було автопролонговано, в зв`язку з цим строк користування кредитом було продовжено на 20 календарних днів, тобто до 28.06.2021р. включно.

У період автопролонгації діє підвищена процентна ставка в розмірі 4,15% від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Загальна вартість кредиту становить 13 740 грн. Сторони погодили, що угода на автопролонгацію договору підписується позичальником одночасно з підписанням цього договору.

Розмір стандартної процентної ставки складає 1,8 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом.

Станом на 28.06.2021р. (нова запланована дата повернення кредиту) відповідач лише частково виконала свої боргові зобов`язання за кредитним договором, а саме сплатила 3 780 грн. у погашення нарахованих процентів, у зв`язку з чим у неї виникла прострочена заборгованість перед кредитором в розмірі 5 000 грн за тілом кредиту та 8 740 грн. за нарахованими процентами.

Враховуючи невиконання ОСОБА_1 своїх боргових зобов`язань перед кредитором 14 липня 2021 року між ТОВ «СС Лоун», як клієнтом, та ТОВ «Фінфорс», як Фактором, було укладено договір факторингу № 1, згідно з умовами якого клієнт відступив Фактору право грошової вимоги за кредитним договором "1279071-А" від 08.03.2021р. на загальну суму 13 740 грн.

Про відступлення ТОВ «Фінфорс» права грошової вимоги за кредитним договором ТОВ «СС Лоун» повідомило відповідача ОСОБА_1 шляхом направлення 14.07.2021р. на її електронну адресу електронного листа.

Станом на 26.11.2021р., заборгованість відповідача по кредитному договору перед ТОВ «Фінфорс» не виконана і складає 13 740 грн., з яких 5 000 грн. - тіло кредиту та 8 740 грн. - нараховані проценти.

У зв`язку з вищевикладеним, ТОВ «Фінфорс» просить суд стягнути з ОСОБА_1 на їх користь заборгованість за кредитним договором "1279071-А" від 08.03.2021р. у розмірі 13 740 грн., судові витрати у розмірі 7 770,00 грн, які складаються з судового збору в сумі 2 270,00 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5 500,00 грн.

Представник позивача ТОВ «Фінфорс» Шкребтієнко О.І. у судові засідання не з`являвся, будучи належним чином, в порядку визначеному ст.ст. 128-130 ЦПК України, повідомленим про час, дату і місце судового розгляду. Водночас з позовом звернувся з заявою про розгляд справи за відсутності позивача та представника, позов підтримують в повному обсязі та наполягають на його задоволенні.

У судові засідання, призначені на 04.07.2022р., 07.09.2022р., відповідач ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в порядку передбаченому ч. 8 ст. 128 ЦПК України України (судові повістки про виклик направлені по зареєстрованому місцю проживання відповідача рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень № 827 на 04.07.2022р., № 145 на 07.09.2022р., які вручені адресату), не з`являлась, зверталась на офіційну електронну адресу суду з клопотаннями (вх. № 1253 від 04.07.2022р., № 2219 від 07.09.2022р.), в яких просила визнати поважними причини її неявки у судові засідання та відкласти на інші дати і час розгляд справи. Посилаючись на те, що вона у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, введенням воєнного стану в державі та небезпекою для власного життя виїхала в іншу область і на цей час не має змоги прибути до суду для участі в судових засіданнях. При цьому, заперечує проти позову та бажає взяти участь у судовому розгляді справи, оскільки не має заборгованості перед позивачем і на цей час вона вживає заходи щодо збирання доказів, на підтвердження своїх заперечень проти позову.

Після відкладення судових засідань на 30.09.2022р., 12.10.2022р., відповідач ОСОБА_1 , двічі будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в порядку передбаченому ч. 8, ч. 11 ст. 128 ЦПК України (судові повістки про виклик направлялись на електронну адресу, вказану відповідачем особисто, а також через опублікування оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України), у судові засідання не з`являлась, про причини неявки суд не повідомляла, заяв про розгляд справи в її відсутність та відзив на позовну заяву, не надала.

У відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження. Суд з власної ініціативи розгляд справи проводить в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Згідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

У відповідності до вимог ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Так, як в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, судом визнано за можливе провести розгляд справи у відсутність незявившихся учасників справи, на підставі наявних у ній доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, з урахуванням неявки в судове засідання всіх учасників справи, судом прийнято рішення про розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами.

Дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне:

- 08.03.2021 року між ТОВ "СС Лоун" та ОСОБА_1 за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи укладено кредитний договір "1279071-А" в електронній формі, за допомогою електронного підпису /f32562/ (копія кредитного договору «1279071-А» від 08.03.2021р.);

- згідно з пунктами 2.6.1, 2.6.2 кредитного договору загальний розмір наданого кредиту склав 5 000 грн., строк кредиту з 08.03.2021р. по 06.04.2021р., включно (копія кредитного договору «1279071-А» від 08.03.2021р.);

- після укладення кредитного договору 08.03.2021р. о 09 год. 13 хв. 25 сек. відповідач ОСОБА_1 отримала кредит від кредитодавця в сумі 5 000 грн. на свою платіжну карту № НОМЕР_1 (копія довідки АТ КБ «ПриватБанк» № Е.42.0.0.0/4-211021/25622 від 21.10.2021р.);

- відповідно до п. 2.6.4 розділу 2 кредитного договору за користування кредитом позичальник сплачує кредитору проценти за акційною процентною ставкою в розмірі 0,54% від суми кредиту за кожен день користування кредитом, реальна процентна ставка становить 197,1% (копія кредитного договору «1279071-А» від 08.03.2021р., Паспорт кредиту, Інформація, яка надається споживачу до укладення договору (Стандартизована форма));

- за умовами кредитного договору, а саме п. 5.2 кредитного договору, передбачено право кредитора на застосування автопролонгації договору в разі не сплати позичальником заборгованості до дня закінчення строку дії договору (копія кредитного договору «1279071-А» від 08.03.2021р.);

- у період з 06.04.2021 року по 29.05.2021 року відповідач ОСОБА_1 уклала із позивачем п`ять додаткових угод №№ 1-5 до вказаного кредитного договору за допомогою ІТС Товариства (з угодами щодо автопролонгації Кредитного договору), якими сторони щоразу продовжували строк користування кредитом, фіксували розмір стандартної процентної ставки за користування кредитом, змінювали розмір реальної річної процентної ставки, графік платежів тощо. Дані угоди підписані відповідачем ОСОБА_1 за допомогою одноразового ідентифікатора (копії додаткових угод № 1 від 06.04.2021р., № 2 від 06.05.2021р., № 3 від 20.05.2021р., № 4 від 25.05.2021р. № 5 від 29.05.2021р. до кредитного договору «1279071-А» від 08.03.2021р. (про продовження строку дії договору));

- відповідно до останньої укладеної додаткової угоди № 5 від 29.05.2021р. до кредитного договору «1279071-А» від 08.03.2021р. (про продовження строку дії договору), сторони домовились продовжити строк користування кредитом на 10 календарних днів, тобто з 30.05.2021р. по 08.06.2021р. включно, з нарахуванням процентів із застосуванням процентної ставки в розмірі 1.8 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом (копія додаткової угоди № 5 від 29.05.2021р. до кредитного договору «1279071-А» від 08.03.2021р. (про продовження строку дії договору));

- у встановлений термін (08.06.2021р.) відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконала, а також не уклала угоду щодо пролонгації строку дії кредитного договору, у відповідності до пунктів 5.7, 5.8., 6.6. кредитного договору та п.п.1.2. - 1.7. угоди до кредитного договору (автопролонгація) від 29.05.2021р., кредитний договір було автопролонговано, в зв`язку з чим строк користування кредитом було продовжено на 20 календарних днів, тобто до 28.06.2021р. включно, в період автопролонгації діє підвищена процентна ставка в розмірі 4.15 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Загальна сума, яка підлягає поверненню, становить 13 740 грн. (угода від 29.05.2021р. до кредитного договору «1279071-А» від 08.03.2021р. (автопролонгація));

- станом на 28.06.2021р., відповідач ОСОБА_1 частково виконала свої боргові зобов`язання за кредитом, а саме сплатила 3 780 грн. на погашення нарахованих процентів, у зв`язку з чим у неї виникла прострочена заборгованість в розмірі 5 000 грн. тіло кредиту та 8 740 грн. нараховані проценти (довідка ТОВ «Фінфорс» № 14/07-М від 14.07.2021р.);

- 14.07.2021 року між ТОВ «СС Лоун», як клієнтом, та ТОВ «Фінфорс», як Фактором було укладено договір факторингу №1, згідно з умовами якого ТОВ «СС Лоун» відступив ТОВ «Фінфорс» права грошової вимоги, у тому числі за кредитним договором «1279071-А» (копія договору факторингу № 1 від 14.07.2021р., додатки до нього № 1, № 2, № 3, № 4, № 5, № 6 від 14.07.2021р., реєстр прав грошових вимог);

- відповідно до п. 1.1. договору факторингу, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта, а клієнт зобов`язується відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язання за яким настав до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (сума наданого кредиту чи позики), проценти, комісію, неустойку (пеня, штраф) та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту(копія договору факторингу № 1 від 14.07.2021р.);

- про відступлення ТОВ «Фінфорс» права грошової вимоги за кредитним договором ТОВ «СС Лоун» повідомило ОСОБА_1 шляхом направлення 14.07.2021р. на її електронну адресу електронного листа (додаток № 3 до договору факторингу № 1 від 14.07.2021р.);

- згідно Витягу з реєстру прав грошових вимог від 14.07.2021р. ТОВ «СС Лоун» відступило на користь ТОВ «Фінфорс» право вимоги за кредитним договором «1279071-А» від 08.03.2021р., на загальну суму 13 740 грн. (реєстр прав грошових вимог до договору факторингу № 1 від 14.07.2021р.);

- відповідач ОСОБА_1 по кредитному договору перед ТОВ «Фінфорс» свої боргові зобов`язання не виконала, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 26.11.2021р., складає 13 740 грн., з яких 5 000 грн. - тіло кредиту та 8 740 грн. - нараховані проценти (довідка ТОВ «Фінфорс» № 26/11-Ф від 26.11.2021р.);

- згідно з рішенням Загальних зборів акціонерів ПАТ «Універсал Банк» (протокол № 2-2018 від 31 жовтня 2018 року) було змінено тип банку на приватне акціонерне товариство та змінено найменування банку на акціонерне товариство «Універсал Банк», яке є правонаступником всіх прав та обов`язків ПАТ «Універсал Банк» (Банківська ліцензія № 92 від 10.10.2011 року, виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, Статут АТ «Універсал Банк»);

- судові витрати понесені позивачем становлять 7 770 грн., з яких 2 270 грн. сплачений судовий збір, 5 500 грн. - на професійну правничу допомогу (платіжні доручення № 1596 від 02.11.2021р., № 1695 від 17.11.2021р.).

Суд вважає, що між сторонами виник спір та склалися правовідносини з приводу стягнення кредитної заборгованості.

При прийнятті рішення, суд керується:

Частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України (далі-ЦК України) передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Із прийняттям Закону України "Про електронну комерцію" №675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

У статті 3 вказаного Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частини третьої статті 11 зазначеного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону).

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина шоста статті 11 вказаного Закону).

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - частина дванадцята статті 11 Закону № 675-VIII.

Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 була прийнята пропозиція (оферта) укласти електронний договір позики, розміщена на веб-сайті ТОВ «СС Лоун», шляхом реєстрації та заповнення заявки з накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, надісланим кредитором у смс-повідомленні засобом зв`язку, що свідчить про укладення кредитного договору з дотриманням встановленої Законом форми правочину.

Сам механізм укладання кредитного договору та п`яти додаткових угод до нього чітко вбачається з відповідних сторінок веб-сайту та інформаційно-телекомунікаційних систем TOB «СС Лоун» .

Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18 та від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором.

Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. У зобов`язанні на стороні боржника або кредитора можуть бути одна або одночасно кілька осіб. Якщо кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї (ст. 510 ЦК України).

Згідно ч. 1 статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За таких обставин, враховуючи, що відповідач не виконала свої зобов`язання щодо погашення заборгованості за договором позики між нею та ТОВ «СС Лоун» в установлені договором строки, позивач, який отримав право вимоги від відповідача за договором факторингу, внаслідок такого порушення позбавлений можливості отримати кредитні кошти та відсотки, на що він розраховував при укладенні договору, а тому суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити та стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитним договором договору «1279071-А» від 08.03.2021р., станом на 26.11.2021р., у розмірі 13 740 грн., що включає 5 000 грн. - тіло кредиту та 8 740 грн. - нараховані проценти.

Представником позивача заявлялися вимоги про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 500 грн.

Між позивачем ТОВ «Фінфорс» та адвокатським бюро «Олександра Шкребтієнка» 01.03.2021 року укладено договір про надання правової допомоги, пунктом 1.1. якого визначено, що замовник зобов`язується оплатити виконавцю гонорар (винагороду), в порядку, в сумі та в строки, що обумовлені цим договором та додатками до нього.

Згідно додатку від 06.11.2021р. до договору про надання правової допомоги від 01.03.2021р. та детального опису робіт витрати на правничу професійну допомогу становлять 5 500 грн. та складаються з наступного: оформлення документів щодо надання правничої допомоги - 300 грн.; збір та аналіз доказів, формування правової позиції - 1200 грн.; складання позовної заяви, її друк 2 600 грн.; формування додатків до позовної заяви - 400 грн.; складання будь-яких актів, клопотань тощо - 600 грн; складання опису вкладення до цінного листа, відправка позову - 400 грн.

Клопотань від сторони відповідача ОСОБА_1 щодо заявленого розміру правничої допомоги не надходило.

Згідно з статтею 133 ЦПК судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, в тому числі і витрат на професійну правничу допомогу.

За змістом статті 137 ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвокатського бюро підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат враховується:

- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина 2 статті 137 ЦПК України).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 137 ЦПК України).

Частина 4 статті 137 ЦПК України визначає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 137 ЦПК України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6 статті 137 ЦПК України).

Згідно з частиною 3 статті 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

За приписами частини 8 статті 141 ЦПК розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Отже, за змістом подані стороною позивача документи у сукупності підтверджують узгодження сторонами обсягу наданої допомоги та її вартість, що відповідає вимогам Договору.

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено відповідачем, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України). Такі висновки відповідають також правовій позиції Верховного Суду, яка викладена у постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19 (провадження № 61-22131 св 19).

За такого, враховуючи характер виконаних адвокатом робіт, їх обсяг, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності, та відсутності клопотань зі сторони позивача щодо зменшення таких витрат, суд приходить до висновку про визначення розміру витрат на професійну правову допомогу в розмірі заявленому стороною позивача та вважає, що ці витрати підлягають стягненню з відповідача в сумі 5 500 грн.

На підставі вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2 270 грн. 00 коп., понесені позивачем при подачі позову до суду, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а відтак з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2 270 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 279 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 13 740 грн. задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» заборгованість за кредитним договором «1279071-А» від 08.03.2021 року, станом на 26.11.2021року, в розмірі 13 740(тринадцять тисяч сімсот сорок) грн. 00 коп., з яких: 5 000 грн. заборгованість за тілом кредиту; 8 740 грн. нараховані проценти.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінфорс" понесені судові витрати: сплачений судовий збір в сумі 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн.; на професійну правничу допомогу в розмірі 5 500 (п`ять тисяч п`ятсот) грн.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Врадіївський районний суд Миколаївської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В. Фасій