КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження № 22-ц/824/3689/2022 Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Яворського М.А.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

за участю секретаря - Владімірової О.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Альфа-Банк», подану представником Зеленою Наталією Юріївною, на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 вересня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання припиненим договору іпотеки, -

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до АТ «Альфа-Банк» про визнання припиненим договору іпотеки.

Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що 01 серпня 2008 року між її сином, ОСОБА_2 та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» було укладено Договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 388/33/08-Пі. Відповідно до умов даного договору відповідач надав ОСОБА_2 у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в межах максимального ліміту заборгованості 35 000 Євро, зі сплатою 13,5 % процентів річних з кінцевим терміном погашення заборгованості по кредиту до 31 липня 2018 року.

З метою забезпечення виконання боргових зобов`язань ОСОБА_2 перед банком 01 серпня 2008 року між нею та акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» було укладено Іпотечний договір № 09/1-123, відповідно до якого вона, ОСОБА_1 , є майновим поручителем за Договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 388/33/08-Пі від 01 серпня 2008 року.

Відповідно до умов п. 1.1.1. вище вказаного Іпотечного договору, іпотекодержателю (відповідачу) у іпотеку передано нерухоме майно: двокімнатну квартиру загальною площею 76,7 кв.м., житловою площею 37,7 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Квартира, що є предметом іпотеки, належить позивачу на праві приватної власності відповідно до Договору купівлі-продажу квартири від 07 липня 1999 року.

23 вересня 2013 року Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», правонаступник акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк», звернулось до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Паракуди І.В., яка вчинила виконавчий напис, яким було звернуто стягнення на вказану квартиру на погашення заборгованості за Договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 388/33/08-Пі від 01 серпня 2008 року в розмірі 37 181,35 Євро.

Вважаючи вищевказаний виконавчий напис безпідставним, вчиненим з порушенням вимог закону, ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом та рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 18 квітня 2016 року у справі № 357/2045/16-ц визнано виконавчий напис, що вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Паракудою І.В. 23 вересня 2013 року на підставі Іпотечного договору №09/І-123 від 01 серпня 2008 року про звернення стягнення на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , належної на праві власності ОСОБА_1 , таким, що не підлягає виконанню.

Вказувала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 - ОСОБА_2 помер, а вона відмовилась від прийняття спадщини померлого сина, що підтверджується заявою про відмову від спадщини від 17 травня 2018 року, посвідченою приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Станчик С.Б. (зареєстровано в реєстрі № 171).

Дружина і син покійного ОСОБА_2 також відмовились від прийняття спадщини, що підтверджується заявою про відмову від спадщини ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 17 травня 2018 року, посвідченою приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Станчик С.Б. (зареєстровано в реєстрі № 169, 170).

Посилалась на те, що відповідно до ч. 1 ст. 608 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 1277 Цивільного кодексу України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

Відповідно до ч. 4 ст. 1277 Цивільного кодексу України, територіальна громада, яка стала власником відумерлого майна, зобов`язана задовольнити вимоги кредиторів спадкодавця, що заявлені відповідно до статті 1231 цього Кодексу. Якщо власниками відумерлого майна стали декілька територіальних громад, вимоги кредиторів спадкодавця задовольняються територіальними громадами пропорційно до вартості відумерлого майна, набутого у власність кожною з них.

На підстави вищевикладеного, позивач вказувала, що правовідносини за Іпотечним договором № 09/1-123 від 01 серпня 2008 року, фактично припинені, оскільки первинне зобов`язання за Договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 388/33/08-Пі припинені смертю фізичної особи боржника. Від отримання спадщини всі родичі боржника відмовились, подальші зобов`язання за Договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 388/33/08-Пі іпотекою не забезпечувались, і відповідно до п. 6.3. Іпотечного договору № 09/1-123 від 01 серпня 2008 року, він припиняється з підстав, передбачених чинним законодавством України.

Таким чином, відповідач втратив право вимоги за Іпотечним договором № 09/1-123 від 01 серпня 2008 року, оскільки зобов`язання після смерті боржника за основним зобов`язанням - не було забезпечене іпотекою.

Крім того, одна із істотних умов іпотечного договору, а також підстава його припинення - строк дії договору, відсутній в Іпотечному договорі № 09/1-123 від 01 серпня 2008 року.

Позивач просила суд визнати припиненими правовідносини за Іпотечним договором № 09/1-123 від 01 серпня 2008 року, укладеного між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 , щодо квартири яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , виключити з Державного реєстру іпотек реєстраційний запис про реєстрацію Іпотечного договору № 09/1-123 від 01 серпня 2008 року, укладеного між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 , щодо квартири яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , виключити з Державного реєстру заборон на відчуження нерухомого майна запис про заборону відчуження квартири АДРЕСА_1 ( а. с. 1-6 ).

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 вересня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Визнано припиненими правовідносини за Іпотечним договором № 09/1-123 від 01 серпня 2008 року, укладеного між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 щодо квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Виключено з Державного реєстру іпотек реєстраційний запис про реєстрацію Іпотечного договору № 09/1-123 від 01 серпня 2008 року, укладеного між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 щодо квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Виключено з Державного реєстру заборон на відчуження нерухомого майна запис про заборону відчуження квартири АДРЕСА_1 .

Стягнуто з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на користь позивача ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2 522,40 грн.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, представник АТ «Альфа-Банк» - Зелена Н.Ю. подала апеляційну скаргу, відповідно до якої вказує, що судом не було з`ясовано всіх обставин, що мають істотне значення для справи та не надано їм належної оцінки, а тому вказане рішення підлягає скасуванню з урахуванням наступного.

Так, апелянт вказує, що суд дійшов помилкового висновку, що зобов`язання припинено смертю боржника, а спадкоємці відмовились від прийняття спадщини, оскільки під час розгляду справи не було встановлено місце знаходження спадкової справи, не встановлено місце відкриття спадщини та об`єм спадкового майна, а тому й встановити відсутність спадкоємців у суду не було можливості.

Апелянт наголошує, що зобов`язання боржника за кредитним договором не є таким, що нерозривно повязане із особою боржника та може бути виконане іншою особою, а отже спірні правовідносини допускають правонаступництво та заяви про відмову від прийняття спадщини не є беззаперечним доказом відсутності спадкоємців після смерті боржника.

Тож, оскільки заяви про відмову від прийняття спадщини подані не за місцем відкриття спадщини, так як приватний нотаріус повідомив про те, що про відкриття спадщини йому не відомо та порадив звернутись до Єдиного реєстру спадкових справ - вони не є належним та допустими доказом, на які послався суд при ухвалення рішення.

Відтак, апелянт просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимогах у повному обсязі.

13 січня 2022 року на адресу апеляційного суду надійшов відзив від ОСОБА_1 , відповідно до якого вважає апеляційну скаргу банку безпідставною та такою, що не відповідає обставинам справи й поданою із зловживанням правами.

Спростовуючи твердження апелянта щодо невстановленості місця відкриття спадщини, позивачка вказує на те, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яким було: АДРЕСА_5 . Крім того, у свідоцтві про смерть вказано, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Біла Церква, Київської області й відповідно заяви про відмову від прийняття спадщини подавались до нотаріуса Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області.

Наголошує, що окрім неї - матері, дружини та неповнолітнього сина, інших родичів, які б могли стати спадкоємцями, у померлого не було.

Також вказує, що відмова від спадщини є беззастережною та поширюється на весь обсяг спадщини, а тому твердження апелянта про не зазначення від якого саме обсягу спадщини відмовились родичі є маніпулюванням.

Разом з тим, на запит суду приватний нотаріус надав відповідь про відсутність спадкової справи у зв`язку із відсутністю спадкоємців.

Тож, враховуючи викладене у відзиві, ОСОБА_1 просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги банку, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Представник апелянта АТ «Альфа банк» Зелена Н.Ю. підтримала доводи, викладені в апеляційній скарзі, та просила її задовольнити.

Позивачка у справі ОСОБА_1 , будучи повідомлено належним чином про дату, час та місце розгляду справи до суду апеляційної інстанції не з`явилася. Направила до суду клопотання про розгляд справи за її відсутністю (а.с.103-104 т.2).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника АТ «Альфа банк» Зелену Н.Ю., дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга відповідача у справі АТ «Альфа банк» підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так, суд першої інстанції при розгляді вказаної справи встановив, що 01 серпня 2008 року між ОСОБА_2 та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» було укладено Договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 388/33/08-Пі.

Відповідно до Договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 388/33/08-Пі, відповідач надає ОСОБА_2 у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в межах максимального ліміту заборгованості 35 000,00 Євро, зі сплатою 13,5 % процентів річних з кінцевим терміном погашення заборгованості по кредиту до 31 липня 2018 року.

У забезпечення виконання боргових зобов`язань за Договором про надання відновлювальної кредитної № 388/33/08-Пі, 01 серпня 2008 року між ОСОБА_1 та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» було укладено Іпотечний договір № 09/1-123, відповідно до якого, вона, ОСОБА_1 , є майновим поручителем за Договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 388/33/08-Пі від 01 серпня 2008 року.

Відповідно до умов п. 1.1.1. вище вказаного Іпотечного договору, іпотекодержателю (відповідачу) у іпотеку передано нерухоме майно: двокімнатну квартиру загальною площею 76,7 квадратних метрів, житловою площею 37,7 квадратних метрів яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Квартира, що є предметом іпотеки належить позивачу на праві приватної власності відповідно до Договору купівлі-продажу квартири від 07 липня 1999 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про смерть від 28 листопада 2017 року, виданого Білоцерківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області.

Померлий ОСОБА_2 доводився позивачу сином, про що в матеріалах справи свідчить наявне свідоцтво про народження від 30 березня 1964 року, серія НОМЕР_1 .

Відповідач ОСОБА_1 відмовилась від прийняття спадщини померлого сина, що підтверджується заявою про відмову від спадщини ОСОБА_1 від 17 травня 2018 року, посвідченою приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Станчик С.Б., зареєстровано в реєстрі № 171.

Крім того, дружина і син покійного, що підтверджується наявними в матеріалах справи копією свідоцтва про одруження та копією свідоцтва про народження, також відмовились від прийняття спадщини, що підтверджується заявою про відмову від спадщини ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 17 травня 2018 року, посвідченою приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Станчик С.Б., зареєстровано в реєстрі № 169, 170.

Заочним рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 квітня 2016 року у справі № 357/2045/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Укрсоцбанк», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Паракуда Ірина Вікторівна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, суд вимоги задовільнив та визнав виконавчий напис, що вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Паракудою Іриною Вікторівною 23.09.2013 року на підставі Іпотечного договору № 09/1-123 від 01.08.2008 року про звернення стягнення на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , належної на праві власності ОСОБА_1 таким, що не підлягає виконанню. Зазначене рішення набрало законної сили.

Вказаним судом рішенням встановлено, що відповідачем ПАТ «Укрсоцбанк» на запит суду не надано жодних документів, які би підтверджували наявність або відсутність заборгованості за Договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 388/33/08-Пі від 01 серпня 2008 року, а надана відповідачем таблиця розрахунків заборгованості - взагалі нічого не підтверджує і не доводить.

Крім того, судом першої інстанції встановлено, що заочним рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 січня 2017 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитом на загальну суму 57 707,63 Євро, що еквівалентно 1713300,70 гривень та судові витрати у сумі 25 699,51 гривень.

Згідно вказаного судового рішення, зазначена заборгованість виникла у ОСОБА_2 перед ПАТ «Укрсоцбанк» на підставі укладеного договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 388/33/08-Пі, відповідно до якого банк надав у тимчасове користування грошові кошти в межах максимального ліміту в сумі 35 000 Євро, сплатою 13,5% річних та комісій, кінцевий термін погашення заборгованості не пізніше 31 липня 2018 року.

Згідно наявної в матеріалах справи інформації з Автоматизованої системи виконавчого провадження № 54168074, здійснено арешт майна боржника, а саме квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 .

За Інформацією з Державного реєстру прав на нерухоме майно від 24 червня 2021 року квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 продана.

Тобто, продаж арештованого майна ОСОБА_2 свідчить про задоволення майнових вимог відповідача за кредитним договором.

Встановлено, що наразі правонаступником Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» є Акціонерне товариство «Альфа-Банк».

Вирішуючи вказаний спір та задовольняючи позов ОСОБА_1 , суд зазначив, що після смерті боржника за кредитним договором його заміна на спадкоємців фактично не відбулася, оскільки його мати - позивач ОСОБА_1 , дружина та син померлого ОСОБА_2 відмовилися від спадщини, у зв`язку з чим, суд дійшов висновку, що іпотечний договір підлягає припиненню та з виключенням заборони на відчуження іпотечної нерухомості. Також суд в судовому рішення послався на те, що оскільки вимога позивача в частині щодо виключення з Державного реєстру іпотек реєстраційний запис про реєстрацію Іпотечного договору стосовно нерухомого майна є похідною вимогою від первісних позовних вимог, то така вимога також підлягає задоволенню.

Однак, погодитися із вказаним висновком суду першої інстанції колегія суддів не може виходячи із наступного.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає вказаним вимогам закону виходячи з наступного.

Так, згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Правила припинення зобов`язання сформульовані в главі 50 «Припинення зобов`язання» розділу І книги п`ятої «Зобов`язальне право» ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Згідно зі статтями 1218, 1219 ЦК України зобов`язання боржника за кредитним договором не є такими, що нерозривно пов`язано з його особою, оскільки до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У силу статей 525, 526, 629 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 523 ЦК України порука або застава, встановлена іншою особою, припиняється після заміни боржника, якщо поручитель або заставодавець не погодився забезпечувати виконання зобов`язання новим боржником.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що у разі смерті боржника за кредитним договором за наявності спадкоємців відбувається заміна боржника в зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Зобов`язання іпотекодавця за договором іпотеки може бути повністю припиненим з підстави, визначеної частиною першою статті 523 ЦК України, у випадку, коли спадкоємцем позичальника, а отже, і новим боржником за кредитним договором, є інша особа, ніж цей майновий поручитель, і якщо останній не давав згоди на забезпечення виконання основного зобов`язання новим боржником.

Аналогічний за змістом висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 520/7281/15-ц (провадження № 14-49цс19).

Суд першої інстанції, розглядаючи вказаний спір, зазначив у своєму рішенні, що після смерті боржника за кредитним договором ОСОБА_2 його заміна на спадкоємців фактично не відбулася, оскільки його мати - позивач ОСОБА_1 , дружина та син померлого ОСОБА_2 відмовилися від спадщини, у зв`язку з чим, суд дійшов висновку, що іпотечний договір підлягає припиненню та з виключенням заборони на відчуження іпотечної нерухомості.

Разом з тим, вказаний висновок місцевого суду суперечить матеріалам даної цивільної справи.

Так, із інформаційної довідки зі Спадкового реєстру наданої суду першої інстанції при розгляді вказаної справи державним нотаріусом Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області Приймак А.Г. №879 від 09 липня 2021 року вбачається, що після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Дрезден, Німеччина, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 державним нотаріусом Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області 21 травня 2018 року було заведено спадкову справу №62448389, реєстраційний номер у нотаріуса 122/2018 (а.с. 225 зв.б.), що є свідченням наявності спадкоємців після смерті позичальника, які у відповідності до положень ст.1218,1282 ЦК України повинні виконати зобов`язання за кредитним договором в межах вартості отриманого у спадщину майна.

Разом із тим, сторони у справі про вказані обставини суду не подали відповідні докази, тому суд дані обставини не перевірив та не дав їм відповідної оцінки.

З відповідним клопотанням про витребування вказаних доказів сторони не звертилися ні до суду першої інстанції, ні в апеляційному порядку, що відповідно до положень ч.1 ст. 13 ЦПК України позбавляє суд апеляційної інстанції можливість перевірити вказані обставини.

У частині першій статті 17 Закону України «Про іпотеку» визначені підстави припинення іпотеки, а саме: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізація предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом.

Отже, такої підстави припинення іпотеки, як смерть боржника за основним зобов`язанням, законом не передбачено.

Разом з тим, частиною першою та третьою статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено право іпотекодержателя задовольнити свої вимоги за основними зобов`язаннями шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

За змістом статті 11 Закону України «Про іпотеку»іпотекодавець (майновий поручитель) несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов`язання в межах вартості предмета іпотеки.

Укладаючи договір застави (іпотеки), заставодавець (іпотекодавець) приймає на себе всі ризики, пов`язані з невиконанням зобов`язання боржником (у межах вартості предмета застави (іпотеки)). Оскільки покладення на особу, яка видала забезпечення, цих ризиків відбулося за договором, укладеним заставодавцем (іпотекодавцем) саме з кредитором, то всі прийняті ризики повинні покладатися на особу, яка видала забезпечення, і після припинення існування боржника, отже, ліквідація несення цих ризиків. Інше може бути передбачено договором між кредитором та особою, яка видала забезпечення, тобто, звільнення останньої від таких ризиків повинно бути предметом спеціальної домовленості між нею і кредитором.

Оскільки з матеріалів справи вбачається, що після смерті позичальника ОСОБА_2 державним нотаріусом Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області 21 травня 2018 року було заведено спадкову справу №62448389, реєстраційний номер у нотаріуса 122/2018, що є свідченням наявності спадкоємців після смерті позичальника, тому колегія суддів доходить висновку про те, що відсутні підстави для визнання спірного договору Іпотеки припиненим на підставі положень статті 608 Цивільного кодексу України та статті 17 Закону України «Про іпотеку».

Подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 14 березня 2018 року у справі № 524/3203/16, від 18 лютого 2021 року у справі № 173/3039/18.

Відповідно до положень статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів вважає, що судом неповно з`ясовані обставини справи, не правильно оцінені надані позивачем докази, неправильно застосовані норми матеріального права, тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням задоволення в повному обсязі доводів апеляційної скарги, а також наявністю доказів сплати апелянтом судового збору за подачу апеляційної скарги в розмірі 3783,60 грн, ( а.с. 42 т.2), тому вказані витрати повинні бути покладені на позивачку у справі.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Альфа-Банк», подану представником Зеленою Наталією Юріївною, задовольнити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 вересня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання припиненими зобов`язання за договором іпотеки.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , прож. АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3783,60 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 08 червня 2022 року.

Головуючий суддя : М.А.Яворський

Судді: Т.Ц.Кашперська В.О.Фінагеєв