КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/3481/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Коцюрби О.П., Білич І.М.,

за участю секретаря судового засідання Хоменко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 грудня 2021 року у складі судді Ярмоли О.Я.

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернувся у суд із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Ухвалою судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11.11.2021 відкрито провадження у справі.

22.12.2021 до суду першої інстанції представником ОСОБА_2 подано клопотанняпро закриття провадження у справі у відповідності п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, з посиланням на те, що підставою даного позову є порушення корпоративних прав учасника товариства з обмеженою відповідальністю спільного ірано-українського підприємства «Бегленд».

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 грудня 2021 року клопотання представника відповідача ОСОБА_2 , адвоката Телющенко П.П. задоволено. Провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення закрито та роз`яснено позивачу право на звернення з указаним позовом в порядку господарського судочинства. Скасовано заходи забезпечення позову застосовані ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20.10.2021.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить ухвалу районного суду скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що мотивувальна частина ухвали не відповідає обставинам справи, оскільки під час розгляду справи №357/6066/16-к в суді загальної юрисдикції позивачем було подано цивільний позов до відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення завданої матеріальної шкоди, упущеної вигоди та моральної шкоди завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Однак у зв`язку з закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за ч.4, 190 КК України відповідачів було звільнено від кримінальної відповідальності, а за ч. ст.366, ч.1.2 ст.222 КК України визнано винними, то і цивільний позов було залишено без розгляду.

Також суд не взяв до уваги, ту обставину, що позивачем заявалено вимогу про стягнення моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, що витікає не з корпоративних відносин, а з порушення прав незаконними діями відповідачів.

У відзиві на апеляційну скаргу Телющенко П.П. в інтересах ОСОБА_2 просить ухвалу суду про закриття провадження залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

У відповіді на відзив, позивач зазначає, що жодної підстави для закриття провадження не було, а тому твердження відповідача про те, що позов заявлений з порушенням корпоративних прав є помилковими та просить задовольнити подану ним апеляційну скаргу.

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася судом у встановленому законом порядку, клопотань про відкладення розгляду справи на дату засідання не надійшло, а тому згідно вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, вислухавши адвоката Телющенка П.П. в інтересах ОСОБА_2 , який просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, приходить до наступного.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Ухвала суду першої інстанції зазначеним нормам процесуального права не відповідає.

Закриваючи провадження у справі, районний суд виходив з того, що заявлений ОСОБА_1 позов про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, оскільки підставою стягнення коштів з відповідачів є факт незаконного відчуження частки учасника в статутному фонді ТОВ СІУП «Бегленд» та невиконання контракту юридичними особами.

Між тим, з такими висновками районного суду колегія суддів не погоджується, з огляду на наступне.

Згідно з ст. ст. 3, 15 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Убачається, що ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 грудня 2020 року у справі № 357/6066/16-к ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звільнено від кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.12.2012 за № 0000947, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження № 0000947, відомості внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 18.12.2012 відносно ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 190 КК України, - закрито.

Відповідно до ухвали Білоцерківського міськрайонного суду, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 обвинувачувалися у протиправному придбанні права на майно (шахрайство), вчинене шляхом обману, за попередньою змовою групою осіб, у особливо великих розмірах й потерпілим по справі визнано ОСОБА_1

Встановлено, що за наслідками закриття кримінального провадження цивільний позов представника ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди, упущеної вигоди та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину, районним судом залишено без розгляду та роз`яснено цивільному позивачеві його право пред`явити аналогічний позов у порядку цивільного судочинства (а.с.62-66 т.1).

Указані висновки районного суду щодо можливості потерпілим захистити свої права та законні інтереси у порядку не господарського, а саме цивільного судочинства кореспондуються з вимогами ч.7 ст.128 КПК України, якою передбачено, що особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Отже, положення КПК України не пов`язують належність до господарської юрисдикції справ у спорах про відшкодування шкоди, завданої злочином, одночасне вирішення яких в порядку кримінального судочинства унеможливлено з причин закриття щодо обвинуваченої особи (осіб) кримінального провадження.

Окрім цього, залишилися поза увагою суду та належного врахування під час прийняття оскаржуваної ухвали керівні роз`яснення, які містяться у п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1989 року № 3 «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна», відповідно до яких у разі закриття кримінальної справи цивільний позов не розглядається, а вимоги потерпілих можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства.

Таким чином вбачається, що суд першої інстанції в достатньому ступеню не зважив на вимоги процесуального закону, не врахував згадані керівні роз`яснення суду касаційної інстанції, що призвело до постановлення необґрунтованої ухвали.

Принцип безперешкодного доступу до правосуддя визнається міжнародним співтовариством як фундаментальний згідно з Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод (п. 1 ст. 6) та Міжнародним пактом про громадянські і політичні права (п. 1 ст. 14): кожен у випадку спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд справи в розумний строк незалежним, неупередженим і компетентним судом, створеним на підставі закону, при дотриманні принципу рівності всіх перед судом.

Гарантуючи державний, у тому числі судовий захист прав і свобод людини і громадянина, Конституція України одночасно закріплює право кожного захищати свої права і свободи всіма способами, не забороненими законом (ст. 55). Способи захисту цивільних прав зазначені у ст. 16 ЦК України.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

У зв`язку з скасуванням ухвали суду, підлягають скасуванню й висновки суду про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20.10.2021.

За таких обставин оскаржувана ухвала, як постановлена з порушенням норм процесуального права, у повному обсязі підлягає скасуванню з направленням справи до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 379, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 грудня 2021 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до того ж суду.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення

Повне судове рішення складено 11 липня 2022 року.

Суддя-доповідач:

Судді: