Справа № 165/2227/22
Провадження № 2/156/254/22
Рядок статзвіту № 61
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

12 грудня 2022 року Іваничівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Бєлоусова А.Є.,

з секретарями судових засідань Кирилюк Л.М., Кицею Л.Ф.,

за участі:

позивачки ОСОБА_1 ,

представника позивачки адвоката Філюка В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у смт. Іваничі Волинської області (із застосуванням засобів відеоконференції) цивільну справу (в порядку загального позовного провадження) за позовом ОСОБА_1 (представник позивачки адвокат Філюк Віталій Іванович) до Литовезької сільської ради Володимирського району Волинської області, яка діє від імені та в інтересах територіальної громади, про визнання права власності на спадкове майно за законом,

ВСТАНОВИВ:

1.Стислий виклад позиції позивача

1.1. ОСОБА_1 , від імені та в інтересах котрої діє адвокат Філюк Віталій Іванович, звернулась до суду з позовом до Литовезької сільської ради Володимирського району Волинської області про визнання права власності на об`єкт нерухомого майна в порядку спадкування за законом.

1.2. Представник позивачки зазначає, що предметом позову є домоволодіння АДРЕСА_1 , вказане нерухоме раніше належало неповнорідному братові позивачки ОСОБА_2 , який в свою чергу прийняв спадщину після смерті свого батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , вступивши у фактичне володіння та користування нерухомістю.

1.3. ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , за життя не зареєстрував на своє ім`я права власності на спірний житловий будинок, право власності на земельну ділянку під згаданим будинком також в установленому законом порядку зареєстроване не було. ОСОБА_1 є єдиною спадкоємицею за законом після смерті ОСОБА_2 , єдиною особою, котра бажає прийняти спадкове майно.

1.4. Позивачка зверталась до приватного нотаріуса Володимир-Волинського районного нотаріального округу Башинської Л.П. з заявою щодо видачі їй свідоцтва про спадщину за законом. Постановою приватного нотаріуса від 13.07.2022 ОСОБА_1 відмовлено у вчинені відповідних нотаріальних дій, оскільки у справі відсутні правовстановлюючі документи, котрі б підтверджували належність домоволодіння АДРЕСА_1 спадкодавцеві ОСОБА_2 ..

1.5. Позивачка позбавлена можливості здійснити оформлення своїх майнових прав на спадкове майно в позасудовому порядку, оскільки документи на спірний об`єкт нерухомого майна не збереглись, в державних реєстрах відсутні відомості щодо реєстрації права власності на нерухомість за попередніми власниками. З огляду на це, ОСОБА_1 вважає за необхідне звернутись до суду за захистом свого майнового права та просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 .

2. Стислий виклад позиції відповідача

2.1. Відповідача Литовезьку сільську раду Володимирського району Волинської області, яка діє від імені та в інтересах відповідної територіальної громади, було повідомлено належним чином про дату, час та місце розгляду справи судом.

2.2. Відповідачем не направлено до суду уповноваженого представника для участі в судових засіданнях, заявлено клопотання щодо здійснення розгляду справи без участі такого представника, в заяві від 19.10.2022 № 632 відповідачем повністю визнані позовні вимоги (а. с. 71).

3. Заяви (клопотання) учасників справи

3.1. Під час судового розгляду цивільної справи позивачка ОСОБА_1 , представник позивачки адвокат Філюк В.І. (діє на підставі свідоцтва про права на зайняття адвокатською діяльністю серії ВЛ № 1049, виданого 08.10.2018 Радою адвокатів Волинської області, договору про надання правової (правничої) допомоги від 01.07.2022, ордера серії АС № 1040872 на надання правової (правничої допомоги), виданого адвокатом 28.09.2022; а. с. 40-42) заявлені вимоги підтримали, просили їх задовольнити, на обґрунтування своєї позиції навели доводи, аналогічні викладеним у позовній заяві.

3.2. Представник позивачки адвокат Філюк В.І. 06.10.2022 подав до суду клопотання про його участь в судових засіданнях в режимі відеоконференції (із застосуванням власних технічних пристроїв). Таке клопотання судом задоволено.

3.3. Представник позивачки 18.11.2022, 12.12.2022 подавав до суду клопотання щодо витребування доказів від компетентних органів та установ на підтвердження належності спірного об`єкта нерухомого майна померлому ОСОБА_3 , щодо виклику для допиту свідків. Зазначені клопотання судом задоволені.

4. Інші процесуальні дії в справі

4.1. Ухвалою судді Нововолинського міського суду Волинської області від 30.08.2022 у справі № 165/2227/22 вказана справа передана для розгляду за належною територіальною підсудністю до Іваничівського районного суду Волинської області.

4.2. Ухвалою судді Іваничівського районного суду Волинської області від 20.09.2022 у справі № 165/2227/22 позовну заяву залишено без руху через невідповідність ст. 175,177 Цивільного процесуального кодексу (ЦПК) України, надано позивачці (представнику позивачки) строк для усунення недоліків.

4.3. Представником позивачки 04.10.2022 надана до суду позовна заява в уточненій редакції, документи щодо сплати судового збору. Ухвалою судді від 04.10.2022 прийнято до розгляду позов, відкрито провадження в справі, визначено необхідність розгляду справи в порядку загального позовного провадження.

4.4. Ухвалою суду від 19.10.2022 підготовче провадження в справі закрито, призначено справу до судового розгляду по суті на 27.10.2022 на 13 год. 00 хв., витребувано у приватного нотаріуса Володимир-Волинського районного нотаріального округу Башинської Л.П. належним чином засвідчену копію спадкової справи щодо майна померлого ОСОБА_2 , витребувано інформацію з КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації», з Іваничівської державної нотаріальної контори Волинської області.

4.5. Ухвалою суду від 18.11.2022 за клопотанням сторони позивача відкладено судовий розгляд цивільної справи № 165/2227/22 на 07.12.2022 на 13 год. 00 хв., витребувано додаткові докази з Литовезької сільської ради Володимирського району Волинської області, з архівного відділу Володимирської районної військової адміністрації Волинської області, з Державного архіву Волинської області.

4.6. За клопотанням сторони позивача відкладено судовий розгляд цивільної справи № 165/2227/22 на 12.12.2022 на 11 год. 00 хв..

5. Фактичні обставини, встановлені судом; докази, надані сторонами у справі

5.1. Згідно зі ст.4 Цивільного процесуального кодексу (ЦПК) України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд відповідно до ст. 13 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

5.2. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатись як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ст.81 ЦПК України); обставини, що мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

5.3. Суд, вислухавши пояснення позивачки ОСОБА_1 , представника позивачки -адвоката Філюка В.І., допитавши свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановив такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини.

5.4. Позивачка ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 у сел. Іваничі Іваничівського району Волинської області, є громадянкою України, внесена до Державного реєстру фізичних осіб платників податків, має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 (а. с. 45-46). Батьками позивачки є ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , що підтверджено копією свідоцтва про народження (повторного) серії НОМЕР_1 , виданого 23.09.2021 Нововолинським відділом ДРАЦС у Володимир-Волинському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (а.с.48).

5.5. Мати позивачки ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 у м. Нововолинську Волинської області (а.с.49).

5.6. Згідно з наданою стороною позивача копією Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян від 12.07.2022 № 5 ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 у с. Литовеж Іваничівського району Волинської області, його батьками були ОСОБА_3 , ОСОБА_5 (а. с. 51). Відтак, ОСОБА_2 є неповнорідним братом позивачки ОСОБА_1 .. Брат позивачки проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджено довідкою Литовезької сільської ради від 08.07.2022 № 216 (а. с. 44). ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Литовеж Володимир-Волинського району Волинської області (а. с. 50).

5.7. Згідно з технічним паспортом на будинок садибного типу з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , виготовленим станом на 12.08.2022 ТОВ «Виробничо-експертне підприємство «Еконвервіс» на замовлення ОСОБА_1 , до складу згаданого домоволодіння входять: житловий будинок, прибудова, колодязь; вартість нерухомості станом на 22.08.2022 складає 80780,00 грн. (а.с.52-57).

5.8. ОСОБА_1 зверталась до приватного нотаріуса Володимир-Волинського районного нотаріального округу Башинської Л.П. з заявою щодо видачі їй свідоцтва про спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 ; заведена спадкова справа № 69464890 9номер у нотаріуса 30) (а. с. 47). Постановою приватного нотаріуса від 13.07.2022 позивачці відмовлено у вчинені відповідних нотаріальних дій, оскільки у справі відсутні правовстановлюючі документи, котрі б підтверджували належність домоволодіння АДРЕСА_1 спадкодавцеві ОСОБА_2 (а.с.43). Постанова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій позивачкою не була оскаржена в судовому чи адміністративному порядку.

5.9. Згідно з інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 19.10.2022 № 312772613, № 312773179, № 312773535, № 312773724, № 312773961, № 312776774 на домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , право власності, інші речові права, іпотеки обтяження не зареєстровані за будь-якими особами; на ім`я фізичної особи ОСОБА_1 не зареєстровані право власності, інші речові права (а.с.62-68).

5.10. Зі змісту документів спадкової справи № 64/2018 (заведеної після смерті ОСОБА_3 ), наданих на запит суду Іваничівською районною державною нотаріальною конторою (а. с. 86-92), убачається, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_6 у с. Павловичі (Респ. Польща), постійно мешкав у с. Литовеж Волинської області, помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , після нього залишилось спадкове майно: грошові кошти на рахунках у ПАТ КБ «ПриватБанк». Зазначену спадщину прийняв син померлого ОСОБА_2 , подавши про це заяву до державного нотаріуса 21.03.2018 та отримавши свідоцтво про спадщину за законом на грошові кошти; на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 свідоцтво про спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 не отримував.

5.11. Зі змісту документів спадкової справи № 58/2021 (заведеної після смерті ОСОБА_5 ), наданих на запит суду приватним нотаріусом Башинською Л.П. (а. с. 117-153), убачається, що ОСОБА_5 народилась ІНФОРМАЦІЯ_7 у с. Риковичі Іваничівського району Волинської області, постійно мешкала у м. Нововолинську Волинської області, померла ІНФОРМАЦІЯ_4 . ОСОБА_1 є донькою померлої ОСОБА_5 , подавала до приватного нотаріуса заяву про прийняття спадщини після матері, нотаріусом було видано їй відповідне свідоцтво про право на спадщину за законом, що складається з трьох земельних ділянок (для ведення особистого селянського господарства), розташованих поза межами населених пунктів на землях Литовезької сільської ради Волинської області.

5.12. Зі змісту документів спадкової справи № 30/2022 (заведеної після смерті ОСОБА_2 ), наданих на запит суду приватним нотаріусом Башинською Л.П. (а. с. 94-104), убачається, що ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , постійно мешкав у с. Литовеж Волинської області, помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , за життя заповіту на випадок своєї смерті не складав. ОСОБА_1 є сестрою померлого ОСОБА_2 , подавала до приватного нотаріуса заяву про прийняття спадщини після брата, однак нотаріусом не було видано їй відповідне свідоцтво через відсутність правовстановлюючих документів на нерухоме майно.

5.13. Згідно з довідкою КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» від 27.10.2022 № 3527 інвентаризація на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 , не здійснювалась, станом на 31.12.2012 право власності на вказане майно не було зареєстроване (а. с. 108).

5.14. За повідомленням Литовезької сільської ради від 07.12.2022 № 721 в цій установі не збереглись документи, які б підтверджували надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку ОСОБА_3 , укладення відповідного договору між ОСОБА_3 та виконкомом Литовезької сільської ради, прийняття в експлуатацію житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

5.15. За повідомленням архівного відділу Володимир-Волинської РДА від 25.11.2022 № 136/01-33 в цій установі не збереглись документи, які б підтверджували надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку ОСОБА_3 , укладення відповідного договору між ОСОБА_3 та виконкомом Литовезької сільської ради, прийняття в експлуатацію житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

5.16. За повідомленням Державного архіву Волинської області від 29.11.2022 № 346/07.30 в цій установі не виявлено документів, які б підтверджували надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку ОСОБА_3 , укладення відповідного договору між ОСОБА_3 та виконкомом Литовезької сільської ради, прийняття в експлуатацію житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

5.17. Крім того, в судовому засіданні 12.12.2022 за клопотанням представника позивачки були допитані як свідки в справі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

5.18. Так, свідок ОСОБА_6 повідомила, що є родичкою ОСОБА_1 , знає позивачку змалечку; ОСОБА_8 тривалий час мешкала (у 1980-х роках) в АДРЕСА_1 , там же жили її мати ОСОБА_9 , її вітчим ОСОБА_10 , її брат ОСОБА_11 . ОСОБА_3 утримував той будинок, де жила родина, господарював у ньому. На теперішній час усі перелічені родичі ОСОБА_8 померли, ОСОБА_8 є єдиною спадкоємицею майна після них. Кому саме належав будинок, на який зараз претендує позивачка, хто його будував, кому і на якій підставі виділялась земельна ділянка під будівництво домоволодіння, свідок пояснити не змогла.

5.19. Свідок ОСОБА_7 пояснила, що тривалий час мешкає в м. Нововолинську, ОСОБА_12 є її знайомою, свідок знає, що в дитинстві ОСОБА_8 з родиною мешкала у с. Литовеж, в будинку поблизу «дачного масиву», там садили город, вели присадибне господарство, в будинку господарював спочатку ОСОБА_10 , а згодом його син ОСОБА_11 . Разом з ОСОБА_8 тоді проживали її родичі (мати ОСОБА_9 , вітчим ОСОБА_10 , брат ОСОБА_11 ), на теперішній час всі родичі померли, ОСОБА_8 фактично вступила в спадщину, здійснюючи користування та володіння житловим будинком. Інших спадкоємців, котрі б виявляли інтерес до згаданого житлового будинку, проживали би там, свідок не знає. Кому саме належав будинок, на який зараз претендує позивачка, хто його будував, кому і на якій підставі виділялась земельна ділянка під будівництво домоволодіння, свідок пояснити не змогла.

6. Оцінка суду.

6.1. Вирішуючи заявлені позивачкою ОСОБА_1 вимоги по суті, суд виходить з такого.

6.2. Відповідно до ст.16 Цивільного кодексу (ЦК) України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

6.3. Ст. 41 Конституції України гарантовано кожному право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності визнано непорушним.

6.4. Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

6.5. Нормами ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

6.6. Відповідно до ст. 325 ЦК України суб`єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи. Фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати. Склад, кількість та вартість майна, яке може бути у власності фізичних та юридичних осіб, не є обмеженими.

6.7. Як зазначено в ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

6.8. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). В свою чергу, за змістом ч.2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути визнання права.

6.9. Предметом судового розгляду в цивільній справі є констатація наявного речового права позивачки на домоволодіння, розташоване по АДРЕСА_1 , до складу згаданого домоволодіння входять: житловий будинок, прибудова, колодязь. Право власності на вказане домоволодіння на теперішній час не є зареєстрованим за жодною особою.

6.10. Зі змісту наданих представником позивачки технічних документів убачається, що будинок по АДРЕСА_1 зведений впродовж 1960 року, його попереднім власником зазначено ОСОБА_3 .

6.11. У 1960-1965 р. р. питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948 «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» і прийнятою відповідно до зазначеного Указу постановою Ради Міністрів СРСР від 26.08.1948 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків». Ці нормативні документи, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва.

6.11. Згідно зі ст. 1 згаданого Указу від 26.08.1948 кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до п`яти як у місті, так і поза містом. П. 2 Постанови від 26.08.1948 визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника.

6.13. Згідно з цими нормативними актами підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт збудування ним його з додержанням вимог цих актів законодавства. Ці акти не пов`язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації.

6.14. Лише згодом, 31.01.1966 Міністерством комунального господарства Української РСР була затверджена Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР.

6.15. Згідно з п. п. 6, 7 цієї Інструкції підлягали реєстрації всі будинки і домоволодіння, у тому числі належні громадянам на праві особистої власності, і здійснювалась вона на підставі документів, що встановлюють право власності (правовстановлюючих документів, перелік яких додано до вказаної Інструкції). Зокрема, за п.10 цього переліку таким правовстановлюючим документом про право власності на жилий будинок, зведений після видання Указу від 26.08.1948, був затверджений виконавчим комітетом місцевої ради народних депутатів акт державної комісії про прийняття будинку в експлуатацію.

6.16. Відповідно до ст. 5 ЦК України акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи.

6.17. У постанові Верховного Суду України від 18.12.2013 у справі № 6-137цс13 висловлена правова позиція, згідно з якою право власності на житловий будинок набувається у порядку, який був чинним на час завершення його будівництва. Указ Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948 та Постанова Ради Міністрів СРСР від 26.08.1948 не пов`язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації.

6.18. Отже, суд вважає встановленим, що ОСОБА_13 за життя отримав у встановленому на той час порядку земельну ділянку під будівництво жилого будинку по АДРЕСА_3 , збудував там житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, мав право власності на це домоволодіння.

6.19. ОСОБА_10 був рідним батьком ОСОБА_2 (неповнорідного брата позивачки) та вітчимом ОСОБА_1 ; він помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Литовеж Іваничівського району Волинської області.

6.20. На час смерті ОСОБА_3 чинними були положення Цивільного кодексу (ЦК) України (ухвалений 16.01.2003, в ред. станом на 19.07.2017), які регулювали, зокрема, спадкові правовідносини.

6.21. Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

6.22. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця (ст. 1220 ЦК України).

6.23. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч.1 ст. 1222 ЦК України).

6.24. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. За загальним правилом, кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття (ст. 1258 ЦК України).

6.25. Згідно зі ст. 1261 ЦК України при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

6.26. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст. 1270 ЦК України).

6.27. Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, він не заявив про відмову від неї.

6.28. Зі змісту довідки Литовезької сільської ради від 08.07.2022 № 216 (а.с.98) убачається, що ОСОБА_10 мав зареєстроване місце проживання по АДРЕСА_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з ОСОБА_3 проживав і був зареєстрований його син ОСОБА_2 , останній прийняв спадщину після батька, але не здійснив належного оформлення своїх спадкових прав.

6.29. Відтак, суд вважає доведеним фактичне прийняття ОСОБА_2 спадщини (з чого б вона не складалась) після смерті його батька ОСОБА_3 , оскільки ОСОБА_2 впродовж 6 місяців з дня смерті батька (і відповідно з дня відкриття спадщини) не заявив про свою відмову від спадщини.

6.30. ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Литовеж (Володимир-Волинський район) Волинської області. За життя ОСОБА_2 не склав заповіту, єдиною спадкоємицею за законом після його смерті є неповнорідна сестра померлого ОСОБА_1 (позивачка).

6.31. Позивачка зверталась до приватного нотаріуса Володимир-Волинського районного нотаріального округу Башинської Л.П. з заявою щодо видачі їй свідоцтва про спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 . Постановою приватного нотаріуса від 13.07.2022 ОСОБА_1 відмовлено у вчинені відповідних нотаріальних дій, оскільки у справі відсутні правовстановлюючі документи, котрі б підтверджували належність домоволодіння АДРЕСА_1 спадкодавцеві ОСОБА_2 ..

6.32. Позивачка через відсутність правовстановлюючих документів на нерухоме майно позбавлена можливості оформити своє право на спадщину в порядку вчинення нотаріальних дій, а отже її право оспорюється. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права (ст. 16 ЦК України).

6.33. Згідно з ч. 2 ст. 3 Закону України від 01.07.2004 № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

6.34. Відповідно до ч. 3 ст. 3 згаданого Закону права на нерухоме майно, що виникло до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

6.35. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, Інструкцією Держплану УРСР і Міністерства юстиції УРСР від 29.07.1959 «Про порядок реєстрації домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP» (втратила чинність).

6.36. При цьому виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

6.37. Документом, що відповідно до вимог законодавства засвідчував прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку, господарської (присадибної) будівлі та споруди, прибудови до них, побудованих до них, визнавався технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна (згідно з ДБН A3.1-3-94 «Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів», затв. наказом Держкоммістобудування України від 05.10.1994 № 48, чинність з 01.01.1995 по 18.10.2004).

6.38. Натомість стороною позивача не доведено належними і допустимими доказами виникнення у померлого нині ОСОБА_3 права власності на домоволодіння, розташоване по АДРЕСА_1 , надання ОСОБА_3 на певній правовій підставі земельної ділянки для забудови згаданого об`єкта нерухомого майна.

6.39. Згідно з інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 19.10.2022 на домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , право власності, інші речові права, іпотеки обтяження не зареєстровані за будь-якими особами. Згідно з довідкою КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» інвентаризація на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 , не здійснювалась, станом на 31.12.2012 право власності на вказане майно не було зареєстроване. Наданий стороною позивача технічний паспорт на спірний будинок виготовлений лише в серпні 2022 року ТОВ «Виробничо-експертне підприємство «Еконвервіс» на замовлення самої позивачки ОСОБА_1 .. Складених за життя ОСОБА_3 документів, які б відповідно до вимог чинного на той час законодавства УРСР чи України засвідчували прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом спірного житлового будинку, стороною позивача не надано. Допитані за клопотанням сторони позивача свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у своїх показаннях не змогли пояснити, кому саме належав будинок, на який зараз претендує позивачка, хто його будував, кому і на якій підставі виділялась земельна ділянка під будівництво домоволодіння. Згідно з повідомленнями Литовезької сільської ради, архівного відділу Володимир- Волинської РДА, Державного архіву Волинської області, наданими на запити суду, в цих установах не виявлено документів, які б підтверджували надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку ОСОБА_3 , укладення відповідного договору між ОСОБА_3 та виконкомом Литовезької сільської ради, прийняття в експлуатацію житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

6.40. Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Отже, якщо ОСОБА_3 за життя не мав права власності на спірне домоволодіння, то відповідно таке право не могло перейти в порядку спадкування після його смерті до ОСОБА_14 , а згодом до ОСОБА_1 ..

6.41. Водночас у постанові Верховного Суду від 04.05.2022 у справі № 372/4235/19 (провадження № 61-655св21) висловлена правова позиція, згідно з якою: «…якщо об`єкт будівництва не був завершений спадкодавцем чи не був прийнятий в експлуатацію, або право власності не було за ним зареєстроване, то до складу спадщини входять усі належні спадкодавцеві як забудовнику права та обов`язки, а саме: право власності на будівельні матеріали та обладнання, які були використані спадкодавцем у процесі цього будівництва; право завершити будівництво (як правонаступник спадкодавця - замінений у порядку спадкування забудовник); право передати від свого імені для прийняття в експлуатацію завершений будівництвом об`єкт; право одержати на своє ім`я свідоцтво про право власності та зареєструвати право власності…».

6.42. З вказаного можна зробити висновок, що позивачка ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_3 ,, ОСОБА_14 має право на спадкування майнових прав спадкодавця (спадкодавців), у тому числі прав забудовника.

6.43. Отже, в розглядуваному випадку ефективним способом судового захисту прав позивачки (які не визнаються невизначеним колом осіб) буде визнання за нею прав і обов`язків забудовника житлового будинку (з надвірними будівлями і спорудами), розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

6.44. Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 1950) кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

6.45. Європейський суд з прав людини неодноразово, аналізуючи національні системи правового захисту на предмет дотримання статті 13 Конвенції, вказував, що для того, аби бути ефективним, національний засіб юридичного захисту має бути: незалежним від будь-якої вжитої на розсуд державних органів дії, безпосередньо доступним для тих, кого він стосується; «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоби його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави; спроможним запобігти виникненню або продовженню стверджуваного порушення чи надати належне відшкодування за будь-яке порушення, яке вже мало місце (п.29 рішення Суду від 16.08.2013 у справі «Гарнага проти України» (Garnaga v. Ukraine), заява № 20390/07).

6.46. Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

6.47. Як зазначено у ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

6.48. Як вбачається зі змісту п. 56 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 у справі № 399/142/16-ц (провадження № 14-508цс18) «ефективний спосіб судового захисту» - це пред`явлена до суду вимога (матеріально-правовий захід примусового характеру) про захист приватного права чи інтересу, що відповідає змісту порушеного права та забезпечує його реальне поновлення, а у разі неможливості такого поновлення повинна гарантувати особі отримання відповідного відшкодування.

6.49. У п. 85,86 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 917/1739/17 (провадження № 12-161гс19) викладені правові позиції, згідно з якими: «…суди, з`ясувавши при розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснюють правильну правову кваліфікацію останніх та застосовують для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини…»; «…зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом слід керуватися при вирішенні спору…» ; «…саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту...».

6.50. Таким чином, суд приходить до висновку, що оскільки ОСОБА_3 у зв`язку зі смертю не встиг за життя зареєструвати своє право власності на спірне домоволодіння, його син ОСОБА_14 після смерті батька фактично прийняв спадщину (з чого б вона не складалась), єдиною спадкоємицею після смерті ОСОБА_14 є його неповнорідна сестра ОСОБА_1 , то позивачка, котра прийняла спадщину після смерті брата, набула в порядку спадкування за законом права та обов`язки забудовника об`єкта нерухомого майна, які належали спадкодавцю на момент його смерті.

Керуючись ст. 3,4,11,15,16,316,317,318,319,325,328,1216,1217,1218 Цивільного кодексу України, ст. 3,4,5,10,12,13,19, 258,259,264,265,268 Цивільного процесуального України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 (народився ІНФОРМАЦІЯ_5 ; помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Литовеж Володимир-Волинського району Волинської області, Україна) права і обов`язки забудовника житлового будинку (з надвірними будівлями і спорудами), розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Згідно із п.3 розд. XII «Прикінцеві положення» ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст цього рішення суду виготовлений 22.12.2022.

Учасники справи:

1)позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ;

2)відповідач Литовезька сільська рада Володимирського району Волинської області, юридична адреса: вул. Володимира Якобчука, буд. 11, с. Литовеж, Володимирський район, Волинська область; ідентифікаційний код юридичної особи за Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань 04335252.

Суддя А. Є. Бєлоусов