Справа № 308/8932/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2022 року м.Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді - Дегтяренко К.С.

секретаря судового засідання - Чейпеш В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгороді у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог Ужгородська міська рада про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

встановив:

ОСОБА_1 , звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до ОСОБА_2 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, квартирою за адресою: АДРЕСА_1 .

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача:

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, щоВідповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 239279426 від 01.06.2023 року, номер запису про право власності 42249100, ОСОБА_1 - є власником квартири, яка знаходиться в АДРЕСА_1 .

Відповідач по справі ОСОБА_2 був власником квартири яка знаходиться в АДРЕСА_1 , але продав її ОСОБА_3 , що доводиться договором-купівлі продажу від 10.06.2008 року номер 1194, та заявою про отримання грошових коштів за продаж квартири № 1168, посвідчених приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу, Петрик Н.В . В подальшому, ОСОБА_5 уклав іпотечний договір №560- 022/Zфквіп-08 від 10.06.2008 року з ТзОВ «Український промисловий банк», предметом іпотеки по даному договорі є квартира, яка знаходиться в АДРЕСА_1 , даний іпотечний договір був посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Петрик Н.В.

17 липня 2019 року, ОСОБА_1 взяла участь та перемогла в електронному аукціоні товарна біржа «ІННЕКС» де власником активів (майна) був ПАТ «Дельта Банк».

13 серпня 2019 року, ОСОБА_1 , як переможець аукціону купила в ПАТ «Дельта Банк» квартиру, яка знаходиться в АДРЕСА_1 , що доводиться договором № 1704/К купівлі продажу прав вимоги та договору відступлення права вимоги за іпотечним договором №560-022/Zфквіп-08, посвідченим приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Петрик Н.В., 10 червня 2008 року, зареєстрованим за реєстровим №1199, № 629 від 13.08.2019 року виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу.

Відповідач по справі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований в даній житловій квартирі в АДРЕСА_1 ., однак зі слів попереднього власника ОСОБА_3 не проживає в ній з 2008 року, про точне місце його фактичного проживання мені нічого не відомо.

Також обставина непроживання відповідача у належній позивачу квартирі також буде доведена довідками від організацій з електро та газопостачання про відсутність споживання, так як квартира тривалий час від`єднана від даних послуг.

Реєстрація відповідача у квартирі, яка належить ОСОБА_1 згідно договору купівліпродажу доводиться довідкою виданою виконавчим комітетом Ужгородської міської ради від 14.06.2021 року № 3240/18-21.

Зазначає, що відповідач, не проживає в даній квартирі, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, його особистих речей в квартирі немає, а факт реєстрації останнього порушує право власника на вільне користування та розпорядження майном.

Відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк не подано.

Ухвалою суду від 29 жовтня 2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

У судове засідання 07 червня 2022 року:

- позивача не з`явилася, разом з тим подала клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

- відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, будь яких інших заяв чи клопотань на адресу не надходило.

- представник третьої особи в судове засідання повторно не з`явився, будь яких заяв чи клопотань на адресу не надходило.

За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Разом з тим суд враховує, що відповідач обізнаний, щодо розгляду справи, подавав заяву на ознайомлення, залучав до участі захисника, однак в судові засідання не з"являвся.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо за положеннями ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступного висновку.

Судом встановлені наступні фактичні обставини справи:

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 239279426 від 01.06.2023 року, номер запису про право власності 42249100, ОСОБА_1 - є власником квартири, яка знаходиться в АДРЕСА_1 .

Згідно договору купівлі продажу нерухомого майна від 10.06.2008 року номер 1194, та заява про отримання повністю грошей за квартиру №1168, посвідчених приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу, Петрик Н.В. , ОСОБА_2 продав квартиру яка знаходиться в АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_3 ..

В подальшому, ОСОБА_3 уклав іпотечний договір №560- 022/Zфквіп-08 від 10.06.2008 року з ТзОВ «Український промисловий банк», предметом іпотеки по даному договорі є квартира, яка знаходиться в АДРЕСА_1 , даний іпотечний договір був посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Петрик Н.В..

17 липня 2019 року, ОСОБА_1 взяла участь та перемогла в електронному аукціоні товарна біржа «ІННЕКС» де власником активів (майна) був ПАТ «Дельта Банк».

13 серпня 2019 року, ОСОБА_1 , як переможець аукціону купила в ПАТ «Дельта Банк» квартиру, яка знаходиться в АДРЕСА_1 , що доводиться договором № 1704/К купівлі продажу прав вимоги та договору відступлення права вимоги за іпотечним договором №560-022/Zфквіп-08, посвідченим приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Петрик Н.В., 10 червня 2008 року, зареєстрованим за реєстровим №1199, № 629 від 13.08.2019 року виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу.

Згідно довідки про кількість зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку виданої відділом реєстраіїї місця проживання виконавчого комітет Ужгородської міської ради від 14.06.2021 №3240/18-21 в квартирі зареєстрований гр. ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За поясненнями позивача, викладеними у позовній заяві, відповідач тривалий не проживає в даній квартирі, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, його особистих речей в квартирі немає, а факт реєстрації останнього порушує право власника на вільне користування та розпорядження майном.

Позиція суду та оцінка доводів учасників справи:

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності та кожен окремо, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право на звернення до суду для захисту своїх прав.

За змістом ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частиною першою статті 317 ЦК України встановлено, що власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст.319 ЦК України власник на свій розсуд володіє, користується та розпоряджається своїм майном.

Згідно зі ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні.

Положеннями статей 379, 382 ЦК України об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира.

Права власника житлового будинку (квартири) визначені у статті 383 ЦК України та статті 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм майном на власний розсуд.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише за підстав, передбачених законом.

Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (ст. 391 ЦК України).

Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстав, передбачених законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Отже підставою для задоволення позову власника є встановлення факту порушення його прав і об`єктивно існуючих перешкод у здійсненні ним цих прав.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п.34, 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла.

Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

Окрім цього, згідно ст. 7 Закону України № 1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Таким чином, як убачається з вказаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про виселення; 4) визнання особи безвісно відсутньою; 5) оголошення фізичної особи померлою.

Враховуючи викладене, задоволення позову власника про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, і є належним способом усунення перешкод у користуванні власністю, а рішення суду - підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання.

У всякому разі неможливість для власника здійснювати фактичне користування житлом (як і будь-яким нерухомим майном) через його зайняття іншими особами не означає втрату власником володіння такою нерухомістю. Такі висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 353/1096/16-ц (провадження №14-181цс18). У постановах Верховного Суду України від 15 травня 2017 року у справі № 6-2931цс16, від 29 листопада 2017 року у справі № 753/481/15-ц(провадження № 6-13113цс16), від 09 жовтня 2019 року у справі № 695/2427/16-ц, (провадження № 61-29520св18), від 09 жовтня 2019 року у справі № 523/12186/13-ц (провадження № 61-17372св18) зазначено, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.

Суд також враховує вимоги позивача про визнання припиненим права відповідача на користування житловим приміщенням на предмет пропорційності переслідуваній легітимній меті у світлі статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Вважає, що припинення права користування відповідачем спірним житлом відповідає такій пропорційності, з огляду на те, що відповідачі тривалий час не проживають з позивачкою у квартирі, не беруть участі в її утриманні, які були підставою для їх вселення в квартиру.

Разом із тим, встановивши, що права позивача порушені у контексті статті 8 Конвенції, необхідно зазначити, що порушено і її права, як власника житлового приміщення, гарантовані статтею 1 Першого протоколу до Конвенції.

Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені у статті 16 ЦК України, і такий перелік не є вичерпним.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Також перераховані конкретні способи захисту цивільних прав та інтересів.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до вимог статті 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є, зокрема, справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (стаття 4 ЦПК України).

Згідно зі статтею 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частини перша, третя статті 12 ЦПК України).

Таким чином, судом установлено, що інтереси позивача, як власника житла та користувача цим житлом, перевищують інтереси відповідача у якого припинилися правові підстави користування чужим майном.

Дана правова позиція викладена у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 жовтня 2020 року по справі № 447/455/17 провадження № 14-64цс20.

Відповідно до ч. 5 ст.263ЦПК України Обґрунтованим є рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, повинні відповідати дійсності і підтверджуватися достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Зважаючи на вказані норми закону, позивач, як власник, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування майном в обраним ним спосіб - шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Натомість відповідачем не подано суду жодних доказів, які би свідчили, що він вимушено залишив спірне житло, тобто, ним не доведено, що існували обставини, які унеможливили його проживання у квартирі позивача з поважних причин та бажання залишитися проживати у ній.

За таких обставин позовні вимоги позивача про визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, підлягають до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.1-4, 5, 12, 13, 76-81, 89, 258, 263-265 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог Ужгородська міська рада про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням- задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у сумі 908 (дев`ятсот вісім гривень) грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, а саме до Закарпатського апеляційного суду

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідачі: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП не відомий.

Третя особа: Ужгородська міська рада, знаходиться за адресою: м.Ужгород, пл.Поштова, 3

Суддя К.С. Дегтяренко