печерський районний суд міста києва
Печерський районний суд м. Києва в складі:
головуючого: судді Григоренко І.В.,
при секретарі: Андрієнко І.І.,
представника позивача: не з`явився,
відповідача-1: не з`явився,
відповідача-2: не з`явився,
відповідача-3: не з`явився,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення коштів за договором позики, -
ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач-1, ОСОБА_2 ), ОСОБА_3 (далі - відповідач-2, ОСОБА_3 ), ОСОБА_4 (далі - відповідач-3, ОСОБА_4 ), в якому просить стягнути з відповідача-1 на користь позивача суму основного боргу у розмірі 145 600,00 доларів США, пеню за період часу з 02.10.2019 року до 05.11.2020 року у розмірі 46 708,48 доларів США, три проценти річних від простроченої суми за період часу з 19.07.2019 року до 05.11.2020 року у розмірі 162 388,13 грн.; стягнути з відповідача-2 на користь позивача суму основного боргу у розмірі 145 600,00 доларів США, пеню за період часу з 02.01.2020 року до 05.11.2020 року у розмірі 35 992,32 доларів США, три проценти річних від простроченої суми за період часу з 02.01.2020 року до 05.11.2020 року у розмірі 105 415,83 грн.; стягнути з відповідача-3 на користь позивача суму основного боргу у розмірі 145 600,00 доларів США, пеню за період з часу 02.10.2019 року до 05.11.2020 року у розмірі 46 708,48 доларів США, три проценти річних від простроченої суми за період часу з 19.07.2019 року до 05.11.2020 року у розмірі 162 388,13 грн., та стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати.
В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 22.05.2019 року між ним та відповідачем-1 укладено договір позики (далі - Договір позики-1), відповідно до умов якого ОСОБА_1 передав ОСОБА_7 грошові кошти у розмірі 145 600,00 доларів США, а останній прийняв вказані грошові кошти та зобов`язався їх повернути у строк до 18.07.2019 року, що підтверджується розпискою. 22.05.2019 року між ним та відповідачем-2 укладено договір позики (далі - Договір позики-2), відповідно до умов якого ОСОБА_1 передав ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 145 600,00 доларів США, а останній прийняв вказані грошові кошти та зобов`язався їх повернути у строк до 01.01.2020 року, що підтверджується розпискою. 22.05.2019 року між ним та відповідачем-3 укладено договір позики (далі - Договір позики-3), відповідно до умов якого ОСОБА_1 передав ОСОБА_8 грошові кошти у розмірі 145 600,00 доларів США, а остання прийняла вказані грошові кошти та зобов`язалася їх повернути у строк до 18.07.2019 року, що підтверджується розпискою. Проте, відповідачі у передбачені договорами позики строки грошові кошти не повернули. Крім того, позивач вважає, що він має право на стягнення з відповідача-1 пені за період часу з 02.10.2019 року до 05.11.2020 року у розмірі 46 708,48 доларів США, трьох процентів річних від простроченої суми за період часу з 19.07.2019 року до 05.11.2020 року у розмірі 162 388,13 грн.; з відповідача-2 - пені за період часу з 02.01.2020 року до 05.11.2020 року у розмірі 35 992,32 доларів США, трьох процентів річних від простроченої суми за період часу з 02.01.2020 року до 05.11.2020 року у розмірі 105 415,83 грн.; з відповідача-3 - пені за період з часу 02.10.2019 року до 05.11.2020 року у розмірі 46 708,48 доларів США, трьох процентів річних від простроченої суми за період часу з 19.07.2019 року до 05.11.2020 року у розмірі 162 388,13 грн.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.11.2020 року справу було передано судді Печерського районного суду м. Києва Григоренко І.В.
На виконання ч. 6 ст. 187 ЦПК України, 16.11.2020 року судом було зроблено запит до органу реєстрації місця перебування та місця проживання відповідачів щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) таких фізичних осіб.
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 20.11.2020 року в порядку загального позовного провадження відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення коштів за договором позики, та підготовче засідання у справі призначено на 14.04.2021 року.
14.04.2021 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - адвоката Жили Ю.Ю. надійшло клопотання про проведення підготовчого засідання, яке призначено на 14.04.2021 року, без фіксування технічними засобами та клопотання про здійснення виклику відповідачів на підставі Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, 1993 року, яка набула чинності для України 14.04.1995 року.
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 14.04.2021 року здійснено окреме доручення до компетентного суду Республіки Білорусь щодо вручення судових документів відповідачам - ОСОБА_9 , ОСОБА_3 , ОСОБА_10 та виконання інших процесуальних дій на підставі Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, 1993 року; провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення коштів за договором позики зупинено до надходження відповіді від компетентного суду на доручення щодо збирання доказів, та на підставі п. 3 ч. 2 ст. 198 ЦПК України, підготовче засідання було відкладено до 05.10.2021 року.
05.10.2021 року справу знято зі складу у зв`язку із перебуванням головуючого судді на лікарняному та судове засідання призначено на 22.03.2022 року.
08.01.2022 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від виконуючого обов`язки начальника Управління судової роботи та міжнародної правової допомоги Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бровка В. надійшли документи на виконання доручення про вручення судових документів ОСОБА_8
27.01.2022 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від виконуючого обов`язки начальника Управління судової роботи та міжнародної правової допомоги Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бровка В. надійшли документи на виконання доручення про вручення судових документів ОСОБА_11
22.03.2022 року справу було знято зі складу у зв`язку із широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, наявністю загрози життю, здоров`ю та безпеці учасників справи, суддів та працівників апарату суду.
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 04.04.2022 року поновлено провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення коштів за договором позики та підготовче засідання у справі призначено на 04.08.2022 року.
04.08.2022 року справу знято зі складу у зв`язку із перебуванням головуючого судді на лікарняному та судове засідання призначено на 07.09.2022 року.
07.09.2022 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - адвоката Жили Ю.Ю. надійшла заява про закриття підготовчого засідання у справі.
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 07.09.2022 року закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення коштів за договором позики, та справу призначено до розгляду по суті в загальному позовному провадженні на 19.10.2022 року.
19.10.2022 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - адвоката Жили Ю.Ю. надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, в якій останній зазначив, що проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 19.10.2022 року, у зв`язку із неявкою учасників справи, щодо яких відсутні відомості про вручення їм повідомлення про дату, час та місце судового засідання, згідно п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, розгляд справи було відкладено до 12.12.2022 року.
В судове засідання 12.12.2022 року учасники справи не з`явились, про дату, час і місце проведення судового засідання повідомлені належним чином в тому числі, з використанням засобів мобільного зв`язку та шляхом публікації оголошення на веб-порталі судової влади України.
Як визначено у ч. 8 ст. 131 ЦПК України, особам, які проживають за межами України, судові повістки вручаються в порядку, визначеному міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, в разі відсутності таких - у порядку, встановленому статтею 502 цього Кодексу.
Судом було направлено окреме доручення компетентному суду Республіки Білорусь щодо вручення судових документів відповідачам - ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_8 та виконання інших процесуальних дій.
Судове доручення про вручення судових документів та проведення окремих процесуальних дій щодо ОСОБА_12 повернулося без виконання у зв`язку із неможливістю виконати доручення, оскільки остання відсутня за місцем проживання та неявкою до суду. Судове доручення про вручення судових документів та проведення окремих процесуальних дій щодо ОСОБА_13 повернулося без виконання у зв`язку із неможливістю виконати доручення, оскільки останній з квітня 2021 року перебуває у виправному закладі «ИК № 8» управління Департаменту виконання покарань МВБ Республіки Білорусь. Матеріали судового доручення про вручення судових документів та проведення окремих процесуальних дій щодо ОСОБА_3 не повернулися.
Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Частиною 1 ст. 223 ЦПК України встановлено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Як визначено у ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Керуючись ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідачі належні чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, проте не з`явилися в судове засідання без повідомлення причин, відзиви відповідачі не подали, а представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи, про що зазначено у заяві від 19.10.2022 року.
Дослідивши письмові докази у справі у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, зважаючи на наступне.
Суд встановив, що 22.05.2019 року між ОСОБА_1 (далі - Позикодавець) та ОСОБА_14 (далі - Позичальник) укладено договір позики № 1.22.05.19 (далі - Договір позики-1), відповідно до умов якого ОСОБА_1 передав ОСОБА_7 грошові кошти у розмірі 145 600,00 доларів США, а останній прийняв вказані грошові кошти та зобов`язався їх повернути у строк до 18.07.2019 року (а. с. 6 - 7).
Факт отримання ОСОБА_14 грошових коштів підтверджується розпискою про отримання суми позики від 22.05.2019 року (а. с. 8).
Відповідно до п. 2 Договору позики-1, Позикодавець зобов`язується надати Позичальнику позику на умовах строковості та поворотності. Датою відкриття позики є день передачі грошових коштів Позичальнику. В день передачі грошових коштів відповідно до цього Договору позики, Позичальник передає Позикодавцю розписку про отримання грошових коштів. Процентна ставка за користування позикою не встановлюється.
Як визначено у п. п. 3.4.1, 3.4.3 Договору позики-1, Позичальник зобов`язується повністю повернути позику у строк до 18.07.2019 року з можливістю дострокового повернення позики. Датою повернення позики є дата повернення грошових коштів Позикодавцю. У випадку несвоєчасного повернення позики з дня, наступного за днем, що передбачений у вказаному пункті Договору, починається нарахування пені, що визначена у п. п. 3.4.4 Договору на суму простроченого платежу. Позичальник зобов`язується за несвоєчасне повернення позики сплатити Позикодавцю пеню у розмірі 0,08% від суми простроченої заборгованості за позикою за кожен день прострочення.
Згідно п. п. 4.1. Договору позики-1, Договір регулюється та тлумачиться відповідно до чинного законодавства України.
22.05.2019 року між ОСОБА_1 (далі - Позикодавець) та ОСОБА_3 (далі - Позичальник) укладено договір позики № 1.22.05.19 (далі - Договір позики-2), відповідно до умов якого ОСОБА_1 передав ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 145 600,00 доларів США, а останній прийняв вказані грошові кошти та зобов`язався їх повернути у строк до 01.01.2020 року (а. с. 9 - 10).
Факт отримання ОСОБА_3 грошових коштів підтверджується розпискою про отримання суми позики від 22.05.2019 року (а. с. 11).
Відповідно до п. 2 Договору позики-2, Позикодавець зобов`язується надати Позичальнику позику на умовах строковості та поворотності. Датою відкриття позики є день передачі грошових коштів Позичальнику. В день передачі грошових коштів відповідно до цього Договору позики, Позичальник передає Позикодавцю розписку про отримання грошових коштів. Процентна ставка за користування позикою не встановлюється.
Як визначено у п. п. 3.4.1, 3.4.3 Договору позики-2, Позичальник зобов`язується повністю повернути позику у строк до 01.01.2020 року з можливістю дострокового повернення позики. Датою повернення позики є дата повернення грошових коштів Позикодавцю. У випадку несвоєчасного повернення позики з дня, наступного за днем, що передбачений у вказаному пункті Договору, починається нарахування пені, що визначена у п. п. 3.4.4 Договору на суму простроченого платежу. Позичальник зобов`язується за несвоєчасне повернення позики сплатити Позикодавцю пеню у розмірі 0,08% від суми простроченої заборгованості за позикою за кожен день прострочення.
Згідно п. п. 4.1. Договору позики-2, Договір регулюється та тлумачиться відповідно до чинного законодавства України.
22.05.2019 року між ОСОБА_1 (далі - Позикодавець) та ОСОБА_15 (далі - Позичальник) укладено договір позики № 2.22.05.19 (далі - Договір позики-3), відповідно до умов якого ОСОБА_1 передав ОСОБА_8 грошові кошти у розмірі 145 600,00 доларів США, а остання прийняла вказані грошові кошти та зобов`язалася їх повернути у строк до 18.07.2019 року (а. с. 12 - 13).
Факт отримання ОСОБА_15 грошових коштів підтверджується розпискою від 22.05.2019 року (а. с. 14).
Відповідно до п. 2 Договору позики-3, Позикодавець зобов`язується надати Позичальнику позику на умовах строковості та поворотності. Датою відкриття позики є день передачі грошових коштів Позичальнику. В день передачі грошових коштів відповідно до цього Договору позики, Позичальник передає Позикодавцю розписку про отримання грошових коштів. Процентна ставка за користування позикою не встановлюється.
Як визначено у п. п. 3.4.1, 3.4.3 Договору позики-3, Позичальник зобов`язується повністю повернути позику у строк до 18.07.2019 року з можливістю дострокового повернення позики. Датою повернення позики є дата повернення грошових коштів Позикодавцю. У випадку несвоєчасного повернення позики з дня, наступного за днем, що передбачений у вказаному пункті Договору, починається нарахування пені, що визначена у п. п. 3.4.4 Договору на суму простроченого платежу. Позичальник зобов`язується за несвоєчасне повернення позики сплатити Позикодавцю пеню у розмірі 0,08% від суми простроченої заборгованості за позикою за кожен день прострочення.
Згідно п. п. 4.1. Договору позики-3, Договір регулюється та тлумачиться відповідно до чинного законодавства України.
Як визначено у ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Як визначено у ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 527 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Відповідно до ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.
Як визначено у ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.
Як визначено у ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.
Отже, відповідач-1, відповідач-2 та відповідач-3 зобов`язані були повернути позивачу суму боргу в розмірі по 145 600,00 доларів США кожен до 18.07.2019 року.
ОСОБА_1 виконав умови договорів позики № № № 1.22.05.19, № 1.22.05.19, 2.22.05.19 від 22.05.2019 року та надав відповідачам грошові кошти у розмірі 145 600,00 доларів США кожному, що підтверджується копіями розписок від 22.05.2019 року (а. с. 8, 11, 14).
Проте відповідачі своїх зобов`язань за договорами позики не виконали, у визначені договорами строки позику не повернули.
Згідно ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Як визначено у ч. 1 та ч. 2 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідачі не надали належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження повернення боргу позивачу, відтак, позовні вимоги про стягнення боргу в розмірі по 145 600,00 доларів США з кожного, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.
Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
Заборони на виконання грошового зобов`язання у іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить.
Із аналізу наведених правових норм можна зробити висновок, що гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику.
Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству.
Отже, суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення ч. 1 ст. 1046 ЦК України, а також ч. 1 ст. 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.
Крім того, висновки про можливість ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті містяться й у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року в справі № 14-134цс18 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 року у справі № 373/2054/16-ц провадження № 14-446цс18, в якій Велика Палата Верховного Суду відступила від правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 02.07.2014 року в справі № 6-79цс14, а також у постанові Верховного Суду від 25.07.2018 року в справі № 308/3824/16-ц.
За таких обставин, враховуючи зміст договорів позики, яка вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, суд вважає за можливе стягнути з відповідачів на користь позивача суму боргу у тій самій валюті в якій було надано позику, тобто у доларах США.
Крім того, позивач просить стягнути з відповідача-1 на свою користь пеню за період часу з 02.10.2019 року до 05.11.2020 року у розмірі 46 708,48 доларів США, три процента річних від простроченої суми за період часу з 19.07.2019 року до 05.11.2020 року у розмірі 162 388,13 грн.; з відповідача-2 - пеню за період часу з 02.01.2020 року до 05.11.2020 року у розмірі 35 992,32 доларів США, три процента річних від простроченої суми за період часу з 02.01.2020 року до 05.11.2020 року у розмірі 105 415,83 грн.; з відповідача-3 - пеню за період з часу 02.10.2019 року до 05.11.2020 року у розмірі 46 708,48 доларів США, три процента річних від простроченої суми за період часу з 19.07.2019 року до 05.11.2020 року у розмірі 162 388,13 грн.
Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Як визначено у ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до п. п. 3.4.3 Договору позики-1, Договору позики-2, Договору позики-3, Позичальник зобов`язується за несвоєчасне повернення позики сплатити Позикодавцю пеню у розмірі 0,08% від суми простроченої заборгованості за позикою за кожен день прострочення.
Отже, позовні вимоги про стягнення пені за прострочення виконання зобов`язання є обґрунтованими.
Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Оскільки відповідачі прострочили виконання грошового зобов`язання, то позовні вимоги про стягнення трьох процентів річних є обґрунтованими.
Перевіривши наданий позивачем розрахунок заборгованості, суд з ним погоджується. Будь-яких заперечень чи контррозрахунку відповідачі не надали.
За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_13 пені за період часу з 02.10.2019 року до 05.11.2020 року у розмірі 46 708,48 доларів США, трьох процентів річних від простроченої суми за період часу з 19.07.2019 року до 05.11.2020 року у розмірі 162 388,13 грн.; з ОСОБА_3 - пені за період часу з 02.01.2020 року до 05.11.2020 року у розмірі 35 992,32 доларів США, трьох процентів річних від простроченої суми за період часу з 02.01.2020 року до 05.11.2020 року у розмірі 105 415,83 грн.; з ОСОБА_12 - пені за період з часу 02.10.2019 року до 05.11.2020 року у розмірі 46 708,48 доларів США, трьох процентів річних від простроченої суми за період часу з 19.07.2019 року до 05.11.2020 року у розмірі 162 388,13 грн., є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Як визначено у ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки, суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі, то з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню 10 510,00 грн. у відшкодування судових витрат, а саме по 3 503,33 грн. з кожного.
Враховуюче викладене, керуючись ст. ст. 11, 205, 509, 525, 526, 527, 610, 615, 629, 1046, 1048, 1049, 1050 Цивільного кодексу України, ст. ст. 3, 4, 12, 13, 19, 76-81, 133-141, 259, 263-265, 273, 280-284, 352-355, п.п. 15.5 п. 15 Розділу ХІІІ Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення коштів за договором позики - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму основного боргу у розмірі 145 600 (сто сорок п`ять тисяч шістсот) доларів США 00 центів, пеню за період з 02.10.2019 року до 05.11.2020 року у розмірі 46 708 (сорок шість тисяч сімсот вісім) доларів США 48 центів, три проценти річних від простроченої суми за період з 19.07.2019 року до 05.11.2020 року у розмірі 162 388 (сто шістдесят дві тисячі триста вісімдесят вісім) грн. 13 коп.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму основного боргу у розмірі 145 600 (сто сорок п`ять тисяч шістсот) доларів США 00 центів, пеню за період з 02.01.2020 року до 05.11.2020 року у розмірі 35 992 (тридцять п`ять тисяч дев`ятсот дев`яносто два) долари США 32 центи, три проценти річних від простроченої суми за період з 02.01.2020 року до 05.11.2020 року у розмірі 105 415 (сто п`ять тисяч чотириста п`ятнадцять) грн. 83 коп.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 суму основного боргу у розмірі 145 600 (сто сорок п`ять тисяч шістсот) доларів США 00 центів, пеню за період з 02.10.2019 року до 05.11.2020 року у розмірі 46 708 (сорок шість тисяч сімсот вісім) доларів США 48 центів, три проценти річних від простроченої суми за період з 19.07.2019 року до 05.11.2020 року у розмірі 162 388 (сто шістдесят дві тисячі триста вісімдесят вісім) грн. 13 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3 503 (три тисячі п`ятсот три) грн. 33 коп. у відшкодування судових витрат.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 3 503 (три тисячі п`ятсот три) грн. 33 коп. у відшкодування судових витрат.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 3 503 (три тисячі п`ятсот три) грн. 33 коп. у відшкодування судових витрат.
Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Відповідач-1: ОСОБА_16 , АДРЕСА_2, обліковий номер платника податків НОМЕР_2 , паспорт громадянина Республіки Білорусь серії НОМЕР_3 , виданий Міністерством внутрішніх справ 04.01.2014 року.
Відповідач-2: ОСОБА_3 , АДРЕСА_3, обліковий номер платника податків НОМЕР_4 , паспорт громадянина Республіки Білорусь серії НОМЕР_5 , виданий Мінським РУВС Мінської області 01.09.2016 року.
Відповідач-3: ОСОБА_17 , АДРЕСА_4 , обліковий номер платника податків НОМЕР_6 , паспорт громадянки Республіки Білорусь серії НОМЕР_7 , виданий Міністерством внутрішніх справ 15.04.2009 року.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги на рішення подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва, а з початку функціонування Єдиної інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до апеляційного суду, матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності Цивільним процесуальним кодексом України в редакції від 15.12.2017 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складений та підписаний 22.12.2022 року.

Суддя І.В. Григоренко