Справа № 931/446/22
Провадження № 2/931/160/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2022 року смт. Локачі

Локачинський районний суд Волинської області

у складі: головуючого судді Безп`ятко О.І.,

з участю секретаря судового засідання - Новіцької О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Локачинська лікарня» Локачинської селищної ради про стягнення 3% річних та інфляційних втрат,

в с т а н о в и в:

19 жовтня 2022 року в Локачинський районний суд Волинської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Локачинська лікарня» Локачинської селищної ради (далі - КНП «Локачинська лікарня» Локачинської селищної ради) про стягнення 3% річних та інфляційних втрат.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що у провадженні Луцького міськрайонного суду Волинської області перебувала цивiльна справа за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_1 до КНП «Локачинська центральна районна лікарня Локачинської районної ради», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , про вiдшкодування шкоди.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19.11.2020 року позовні вимоги позивачів задоволено частково та в частині позовної вимоги ОСОБА_1 ухвалено, в тому числі, стягнути з відповідача в користь ОСОБА_1 суму в розмірі 200000 грн за завдану моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи.

Постановою Волинського апеляційного суду від 01.07.2021 року апеляційну скаргу позивачів залишено без задоволення, а апеляційну скаргу вiдповiдача задоволено частково та ухвалено рішення Луцького міськрайонного суду Волинської областi вiд 19.11.2020 року в цiй справі змінити в частині розміру відшкодування, а саме: стягнути з КНП «Локачинська лікарня» Локачинської селищної ради в користь ОСОБА_1 25000 грн завданої моральної шкоди.

Однак, постановою Верховного Суду від 09.02.2022 року постанову Волинського апеляційного суду від 01.07.2021 року скасовано, залишивши в силі рішення Луцького міськрайонного суду від 19.11.2020 року.

В ході проведення виконавчих дій по виконавчому провадженні на депозитний рахунок ВДВС 29.04.2022 року надійшли кошти стягнуті з боржника у розмiрi 39 697,22 грн, а також 05.05.2022 року кошти в розмiрi 160 302,77 грн.

Рiшення суду не виконувалось відповідачем у період з 10.02.2022 року по 05.05.2022 року, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням і право на стягнення iнфляцiйних втрат і 3% річних виникає з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

Враховуючи зазначене, позивач просить стягнути з КНП «Локачинська лікарня» Локачинської селищної ради в користь ОСОБА_1 3% річних у розмірі 1377,68 грн та інфляційні збитки у розмірі 23248,17 грн, всього 24625,85 грн та судові витрати у справі.

Ухвалою судді від 24 жовтня 2022 року відкрито провадження у даній справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Розгляд справи призначено на 22 листопада 2022 року, проте, у зв`язку із неявкою позивача відкладено на 13 грудня 2022 року.

02 листопада 2022 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити в повному обсязі у задоволенні позовних вимог, мотивуючи тим, що з дати отримання рішення суду і документів про виконавче провадження по мірі поступлення коштів на рахунок підприємства здійснювалось планомірне та регулярне погашення суми заборгованості та виконавчого збору. Отримавши 14.04.2022 року копію постанови Верховного суду від 09.02.2022 року, відповідачем відразу було подано до Луцького міськрайонного суду Волинської області заяву про відстрочення виконання рішення суду від 19.11.2020 року,однак вказана заява була повернута судом без розгляду. Примусове виконання розпочалося 18.04.2022 року, що унеможливило добровільне виконання рішення суду і в свою чергу є підтвердженням безпідставності нарахування 3% річних та інфляційних витрат з 09.02.2022 року, оскільки термін несплати коштів за рішенням суду тривав з причин, які не залежали від КНП «Локачинська лікарня» Локачинської селищної ради.

24 листопада 2022 року від позивача надійшла заява від 17.11.2022 року про розгляд справи 22.11.2022 року без її участі, а також відповідь на відзив від 17.11.2022 року, у якій пояснює, що не погоджується із доводами відповідача, викладеними ним у відзиві на позовну заяву, оскільки вони є безпідставними. Виконання рішення суду не залежить від діяльності органів державної виконавчої служби. Не може бути підставою для відмови в позові відсутність вини відповідача у невиконанні рішення суду. Те, що відповідачу не було відомо про рішення Верховного суду від 09.02.2022 року, не може бути підставою для звiльнення його від обов`язку по відшкодуванні матеріальних втрат позивачу від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів за неналежне виконання боржником рiшення суду. Просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі (а.с. 67-68)

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, хоча була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 72). Заяв та клопотань до суду не надійшло.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився також, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що стверджуються розпискою про отримання судової повістки (а.с. 71), 06 грудня 2022 року надійшла заява про розгляд справи без його участі (а.с. 73).

Згідно із ч.1 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

За таких обставин, суд дійшов висновку про розгляд справи без участі учасників справи, за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 19 листопада 2020 року рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області позов ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до КНП «Локачинська центральна районна лікарня Локачинської ради», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_3 , про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, задоволено частково, ухвалено, зокрема, стягнути з відповідача в користь ОСОБА_4 200000 грн за завдану моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи (а.с. 5-9).

Постановою Верховного Суду від 09.02.2022 року скасовано постанову Волинського апеляційного суду від 01 липня 2021 року та залишено в силі вказане рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19.11.2020 (а.с. 50-62).

Позивач ОСОБА_1 05.04.2022 зверталася до КНП «Локачинська лікарня» Локачинської селищної ради із вимогою про добровільне невідкладне виконання рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19.11.2020 (а.с. 32).

13 квітня 2022 року КНП «Локачинська лікарня» Локачинської селищної ради звернулося до Луцького міськрайонного суду Волинської області із заявою про відстрочення виконання рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19.11.2020, проте ухвалою судді від 20.04.2022 вказану заяву повернено без розгляду.

15.04.2022 року постановою головного державного виконавця Локачинського відділу державної виконавчої служби у Володимир-Волинському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Шмідт О.О., на підставі виконавчого листа № 521, виданого 31.03.2022 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області, відкрито виконавче провадження № 68821811 про стягнення з КНП «Локачинська центральна районна лікарня Локачинської селищної ради» в користь ОСОБА_1 суму в розмірі 200 000 грн за завдану моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи. А постановою державного виконавця від 18.04.2022 року накладено арешт на грошові кошти, що знаходяться на рахунках відповідача.

Сторонами не заперечується той факт, що 29.04.2022 року з відповідача було частково стягнуто в порядку примусового виконання суму боргу в розмірі 39 697,22 грн, 05.05.2022 року рішення суду остаточно виконано, тому дана обставина не підлягає доказуванню відповідно до вимог ч.1 ст.82 ЦПК України.

Надаючи оцінку фактичним обставинам справи, суд виходить з таких норм права.

Згідно з ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти.

За змістом ст.ст. 524, 526, 527, 533-535 та 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому право кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу входить до складу грошового зобов`язання і виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів.

Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання, так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання.

Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тому приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 вказано, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, також Велика Палата Верховного Суду погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року у справі N 910/22034/15, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі.

З огляду на те, що відповідач порушив грошове зобов`язання зі сплати визначеного судом розміру моральної шкоди, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до статті 625 ЦК України.

Оскільки рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19.11.2020 року набуло чинності 09.02.2022 року, з 10.02.2022 року у відповідача виник обов`язок зі сплати 200000 грн на відшкодування моральної шкоди позивачу ОСОБА_1 , що виконаний повністю в порядку примусового виконання 05.05.2022 року. Отже, позивач має право на нарахування інфляційних втрат та 3% річних за період з 10.02.2022 року по 05.05.2022 року, що правильно визначено позивачем. При цьому суд не бере до уваги заперечення відповідача, позаяк поважність причин несплати не доведена належними та допустимими доказами, а відповідно до ст.625 ЦК України інфляційні втрати у зв`язку з простроченням виконання боржником грошового зобов`язання нараховуються за весь час прострочення.

Позивачем долучено розрахунки інфляційних збитків та трьох відсотків річних за період з 10.02.2022 року по 29.04.2022 року, відповідно до яких інфляційні втрати складають за лютий 2022 року - квітень 2022 року - 18 920 грн, за травень 2022 року - 4328,17 грн, всього 23248,17 грн, 3% річних -1377,68 грн (а.с. 17, 18). Однак, як вбачається із вказаних розрахунків, позивачем також нараховано інфляційні втрати за травень в розмірі 4328,17 грн.

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у справі № 910/13071/19 сформулювала позицію щодо нарахування та сплати боржником інфляційних втрат за неповний місяць, де зазначено, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

З врахуванням наведеного, правильним є нарахування інфляційних втрат із суми боргу 200 000 грн за період з 10.02.2022 по 29.04.2022 року, [Сукупний індекс інфляції] = 101,60% ? 104,50% ? 103,10% = 109,463% (за період Лютий 2022 - Квітень 2022) [Інфляційні нарахування] = 200 000,00 грн. (сума боргу) ? 109,463% (сукупний індекс інфляції) / 100% - 200 000,00 грн. (сума боргу) = 18 926,66 грн.;

та із суми боргу 160 302,77 грн - за період з 30.04.2022 року по 05.05.2022 року, що становить 0,00 грн. (а не 4328,17 грн, як розраховано позивачем).

Правильним є розрахунок позивача щодо 3% річних із суми боргу 200000 грн за період з 10.02.2022 року по 29.04.2022 року в сумі 1298,63 грн (Період розрахунку: з 10.02.2022 року по 29.04.2022 року - 79 днів, [Проценти] = 200 000,00 грн. (сума боргу) ? 3% (процентна ставка) / 100% ? 79 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 1 298,63 грн., та із суми боргу 160 302,77 грн - за період з 30.04.2022 року по 05.05.2022 року в сумі 79,05 грн.)

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково, стягнувши з Комунального некомерційного підприємства «Локачинська лікарня» Локачинської селищної ради на користь ОСОБА_1 інфляційні втрати в розмірі 18 926,66 грн та 3 % річних в розмірі 1 377,68 грн, всього 20 304,34 грн

Згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, з відповідача належить стягнути на користь позивача 818,97 грн у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

На підставі керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 27, 77-81, 141, 247, 263-265, 273, 354 ЦПК України,ст.ст. 11, ч. 2 ст. 509, ст. ст. 524, 526, 533-535, 625 ЦК України суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Локачинська лікарня» Локачинської селищної ради про стягнення 3% річних та інфляційних втрат задовольнити частково.

Стягнути з Комунального некомерційного підприємства «Локачинська лікарня» Локачинської селищної ради на користь ОСОБА_1 18926,66 грн інфляційних втрат та три проценти річних в розмірі 1377,68 грн., всього 20304 (двадцять тисяч триста чотири) грн 34 коп.

Стягнути з комунального некомерційного підприємства "Локачинська лікарня" Локачинської селищної ради Волинської області на користь ОСОБА_1 818 (вісімсот вісімнадцять) грн 97 коп. витрат по сплаті судового збору.

В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - денний строк з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 .

Відповідач: Комунальне некомерційне підприємство «Локачинська лікарня» Локачинської селищної ради, адреса місцезнаходження: 45500, смт. Локачі, вул. Івана Франка, 199, Володимирський район, Волинська область, .

Повний текст рішення складено 13.12.2022 року.

Суддя Локачинського районного суду О.І. Безп`ятко