Справа № 368/873/21
Провадження № 2/368/133/22
Рішення

Іменем України

(Заочне)

"24" листопада 2022 р. Кагарлицький районний суд Київської області в складі:

Головуючий суддя Закаблук О.В.

При секретарі судового засідання Балацька В.В.

- розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Кагарлик Київської області в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, суд, -

В С Т А Н О В И В :

17.09.2021 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшла позовна заява ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в прохальній частині якої первинний

позивач просила суд винести судове рішення у виді ухвали, на підставі якої:

1. Прийняти позовну заяву та відкрити провадження у справі.

2. Розгляд проводити в спрощеному позовному порядку.

3. Шляхом усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування домоволодінням АДРЕСА_1 .

4. Вирішити питання про судові витрати.

Вимоги, викладені в прохальній частині позовної заяви, позивачка ОСОБА_3 обгрунтовувала наступними обставинами та нормами права:

- Згідно інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 271726855 від 25.08.2021 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - Позивач) на праві приватної власності належить домоволодіння АДРЕСА_1 загальною площею 99,30 кв.м. (далі - Житловий будинок), згідно договору дарування від 21.12.2007 року

У Житловому будинку по даний час зареєстрований Відповідач ОСОБА_2 , який являється її колишнім зятем.

Після смерті її доньки - ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , Відповідач з початку серпня 2020 року у Житловому будинку не проживає, не сплачує комунальні послуги, проте залишається зареєстрованим, що спричиняє незручності, перешкоджає в повній мірі користуватися і розпоряджатися їй її житлом.

Зазначена в позові адреса для листування Відповідача, є адреса його матері, оскільки останній проживає в селі Демівщина, № будинку та назва вулиці мені не відомі.

Відповідно до ст. ст. 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України),

кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на звернення до суду за захистом свого особистого нем айнового або майнового права та інтересу.

Згідно із ст. ст. 317,319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, які він здійснює на власний розсуд.

Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном.

Права власника житлового будинку визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК УРСР, передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і розпоряджатися житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.

Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом (ч. 2 ст. 405 ЦК України).

У відповідності до ч.2 ст. 3 Сімейного кодексу України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

На момент набуття власності на Житловий будинок, вона та Відповідач не були членами сім`ї та не є такими і по цей час.

Відповідач з початку серпня 2020 року не проживає у Житловому будинку, проте продовжує бути там зареєстрованим без її на те згоди, не здійснюючи при цьому жодних витрат по обслуговуванню будинку, що перешкоджає здійснювати користування і розпорядження власним майном в повній мірі.

Відповідно до положень с. 163 ЖК України, у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами і і 5 4.3 та 4.4 ст. 71 цього Кодексу.

При цьому, згідно з ч. 1 ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців, а відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до 42 Конституції України, положень Цивільного Кодексу України (статті 316, 317, 319, 321 ЦК України), ст. і Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 р. відповідно до Закону від 17 липня 1997 p., N 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 p., Першого протоколу та протоколів N 2, N 4, N 7 та N 11 до Конвенції вбачається, що зазначеними актами закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав. Способи захисту права власності передбачені нормами статей 16, 386, 391 ЦК України, а об`єктом власності особи може бути, зокрема, житловий будинок, садиба, квартира (статті 379, 382 ЦК України).

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише на підставах, передбачених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових бсіб.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 7 ЗУ "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" визначено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Таким чином, як випливає з цієї норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.

Отже, зняття особи з реєстрації місця проживання є похідним від визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

Згідно ч. 1 ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Згідно ч. 1 ст. 30 ЦПК України, позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Враховуючи існуючі обставини даної справи, вважає, що її права як власника Житлового будинку є порушеними Відповідачем, а тому підлягають захисту.

Відповідно до вищезазначеного з метою захисту її прав як власника Квартири, вважає, що Відповідач є таким, що втратив право користування Житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 4 ЗУ "Про судовий збір", за подання до суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особою, справляється судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 768,40 грн.

На виконання вимог вказаної п. 6, 7, 8. 9, 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, повідомляю наступне:

- п.6. - Законом не визначений обов`язковий досудовий порядок врегулювання спору у даній категорії справ.

- п. 7 - заходи забезпечення доказів або позову до подання даної позовної заяви, Позивачем не здійснювалися.

- п.8 - усі докази, що були наявні у неї, були додані до позовної заяви в розділі «Додатки».

- п. 9 нею було понесено судові витрати у розмірі 908,00 грн..

- п. 10 - надає власне письмове підтвердження про те, що нею не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 16, по, 319, 321, 386 ЦК України, ст. 71,72,156, 163 Житлового кодексу Української PCP . ст.ст. 2, 4, 23, 27, 175, 184 ЦПК України, - позивачка просила суд задовольнити вимоги, викладені в прохальній частині її позовної заяви.

04.10.2021 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст.ст. 175, 177, 185, 187, 258, 260 ЦПК України винесено ухвалу, на підставі якої відкрито провадження, прийнято процесуальне рішення про проведення слухання справи в порядку загального позовного провадження, призначено справу до підготовчого судового засідання на 10 год. 00 хв. 17.11.2021 року.

17.11.2021 року проведення підготовчого судового засідання відкладено на 09 год. 00 хв. 13.12.2021 року в звязку з неявкою сторін по справі.

Одночасно судом здійснено письмовий запит до Кагарлицького районного відділу Держдавної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області щодо витребування інформації щодо смерті позивача по справі, - ОСОБА_3 .

19.11.2021 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області від Кагарлицького відділу державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Київ) надійшов актовий запис про смерть № 536 від 22 жовтня 2021 року, в якому вказано, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженка місто Кагарлик Київської області, померла ІНФОРМАЦІЯ_4 у віці 79 років, місце смерті м. Кагарлик Київської області, про що видане лікарське свідоцтво про смерть (остаточне) № 237 від 22.10.2021 року.

13.12.2021 року Кагарлицьким районним судом винесено ухвалу, згідно якої:

- Провадження у справі № 368/873/21, провадження № 2/368/606/21, за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, - зупинити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 258 ЦПК України в зв`язку з смертю позивача, - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки місто Кагарлик Київської області, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , актовий запис про смерть № 536, який видано 22 жовтня 2021 року Кагарлицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Київ), - до вступу в справу правонаступника ОСОБА_3

02.06.2022 року Кагарлицьким районним судом здійснено запит до Кагарлицької районної державної нотаріальної контори з метою витребування копії спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_3 .

13.06.2022 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшла належним чином завірена копія спадкової справи № 82/2021, яка була заведена 04.11.2021 року за заявою про прийняття спадщини громадянки України ОСОБА_1 .

13.06.2022 року Кагарлицьким районним судом винесено ухвалу, згідно якої провадження у справі відновлено, призначено підготовче судове засідання на 10 год. 00 хв. 15.07.2022 року.

15.07.2022 року проведення підготовчого судового засідання відкладено на 11 год. 00 хв. 15.09.2022 року в зв`язку з неявкою ОСОБА_1

15.09.2022 року проведення підготовчого судового засідання відкладено на 11 год. 00 хв. 13.10.2022 року в зв`язку з неявкою відповідача ОСОБА_2

13.10.2022 року Кагарлицьким районним судом винесено ухвалу, згідно якої:

1. Клопотання ОСОБА_1 , - задовольнити.

2. В цивільній справі № 368/873/21, провадження № 2/368/133/22, за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, - залучити в якості позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженку місто Кагарлик Київської області, громадянку України, паспорт громадянки України серії НОМЕР_1 , виданий 07 лютого 2002 року Солом`янським РУ ГУ МВС України в місті Києві, РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , - як правонаступника (спадкоємця за Заповітом, свідоцтво про спадщину за заповітом, яке видано 27.09.2022 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Руденком А.В., (серія НСВ 542874, спадкова справа № 82/2021), після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , актовий запис про смерть № 536, який видано 22 жовтня 2021 року Кагарлицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Київ), - на підставі положень ст. 55 ЦПК України.

13.10.2022 року слухання справи було відкладено в зв`язку з залученням правонаступника на 03.11.2022 року.

03.11.2022 року справа була знята з розгляду в зв`язку з перебуванням головуючого судді в нарадчій кімнаті в кримінальному провадженні № 1 кп/368/26/22, справа № 371/839/18, призначено наступне судове засідання на 15 год. 00 хв. 16.11.2021 року.

В підготовчому судовому засіданні, яке відбулося 16.11.2022 року, позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, та просила провести підготовче судове засідання у відсутності відповідача ОСОБА_2 , так як він неодноразово не з`являється в судові засідання без поважних причин, та о результатах проведеного підготовчого судового засідання просила суд закрити підготовче провадження та призначити справу до слухання по суті.

В підготовче судове засідання, яке відбулося 16.11.2022 року, відповідач ОСОБА_2 не з`явився, хоча повідомлявся судом належним чином про день, час та місце слухання справи.

Відповідач не надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву у строки, які вказані в резолютивній частині ухвали суду про відкриття провадження у справі.

Відповідач не надіслав на адресу суду письмових заяв клопотань про слухання справи без його участі, чи про відкладення слухання справи.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд визнав неявку відповідача ОСОБА_2 в підготовче судове засідання, яке відбулося 16.11.2022 року, - неповажною, та, відповідно, - такою, яка не перешкоджає проведенню підготовчого судового засідання.

16.11.2022 року Кагарлицьким районним судом Київської області проведено підготовче судове засідання в даній справі без участі відповідача ОСОБА_2 , по результатах проведення підготовчого судового засідання судом на підставі п. 3 ч. 2 ст. 200 ЦПК України винесено ухвалу, згідно з якою закрито підготовче провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 13 год. 00 хв. 24.11.2022 року.

В судове засідання, яке відбулося 24.11.2022 року, позивачка ОСОБА_1 не з`явилася, проте, - на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла письмова заява позивачки, в якій вона просить суд слухати справу без її участі, позовні вимоги підтримує, та просила їх задовольнити, не заперечувала проти винесення заочного рішення у даній справі в зв`язку з неявкою відповідача ОСОБА_2 .

В судове засідання, яке відбулося 24.11.2022 року, відповідач ОСОБА_2 не з`явився, хоча повідомлявся судом належним чином про день, час та місце слухання справи.

Відповідач не надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву у строки, які вказані в резолютивній частині ухвали суду про відкриття провадження у справі.

Відповідач не надіслав на адресу суду письмових заяв клопотань про слухання справи без його участі, чи про відкладення слухання справи.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд визнав неявку відповідача ОСОБА_2 в судове засідання, яке відбулося 24.11.2022 року, - неповажною, та, відповідно, - такою, яка не перешкоджає проведенню судового засідання, та, така неявка відповідача, - є підставою для винесення заочного рішення у даній справі.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України розглянути справу без участі осіб, які беруть участь у справі та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів, та вимоги, викладені в прохальній частині позовної заяви задовольнити, - шляхом винесення заочного рішення, як окремого процесуального документу, з постановленням в нарадчій кімнаті, обґрунтовуючи своє рішення наступним.

Що стосується винесення заочного рішення, то, відповідно, враховуючи вищевикладені обставини судом винесено ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі Глави 11 ЦПК «Заочний розгляд справи».

Згідно ст. 280 ЦПК України, - умови заочного розгляду справи:

1 Суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:

- відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;

- відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;

- відповідач не подав відзив;

- позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.

У разі зміни позивачем предмета або підстави позову, зміни розміру позовних вимог суд відкладає судовий розгляд для повідомлення про це відповідача.

Як вбачається з позиції позивачки ОСОБА_1 , яку вона висловила в письмовому клопотанні, направленому на адресу суду, - вона не заперечує проти заочного розгляду справи, та, відповідно, винесення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_2 повідомлявся судом належним чином про день, час та місце слухання справи, проте, в судове засідання не з`явився 5 (п`ять) раз поспіль.

Відповідач не надіслав на адресу суду письмову заяву про неможливість прибуття в судове засідання, не повідомив про причини своєї неявки, не надіслав заяву про відкладення слухання справи, не подав відзив на позовну заяву в строки, які вказані в резолютивній частині ухвали суду про відкриття провадження у справі, не надіслав заяви про слухання справи у його відсутності, відповідно, - його неявку в судове засідання суд визнає як таку, яка є неповажною, та такою, яка не перешкоджає розгляду справи по суті без участі відповідача, - з винесенням заочного рішення.

Згідно ст. 281 ЦПК України, - порядок заочного розгляду справи:

1. Про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу.

2. Розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно ст. 282 ЦПК України, - форма і зміст заочного рішення:

1. За формою і змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встановленим статтями 263 і 265 цього Кодексу, і, крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд.

Згідно ст. 283 ЦПК України, - повідомлення про заочне рішення:

1. Відповідачам, які не з`явилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу.

Згідно ч. 5 ст. 272 ЦПК України, вручення судового рішення:

- учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складання у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення якщо така адреса відсутня.

Підсудність.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 9 ст. 28 ЦПК України позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).

Як вбачається з матеріалів справи, - відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідно, враховуючи місце реєстрації відповідача та положення ч. 1 ст. 27, ч. 9 ст. 28 ЦПК України, дана справа підсудна Кагарлицькому районному суду Київської області, як суду першої інстанції загальної юрисдикції.

Фактичні обставини справи, встановлені в судовому засіданні.

Позивачем по даній справі є фізична особа, - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженка місто Кагарлик Київської області, громадянка України, паспорт громадянки України серії НОМЕР_1 , виданий 07 лютого 2002 року Солом`янським РУ ГУ МВС України в місті Києві, РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідачем по даній справі є фізична особа, - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженець місто Кагарлик Київської області, громадянин України, паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 , виданий 20 грудня 2001 року Кагарлицьким РВ ГУ МВС України в Київській області, РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Між сторонами по справі (позивачем та відповідачем) виник спір немайновго характеру за наступних обставин.

Первинно, - даний позов був поданий ОСОБА_3 , та підставою для подання такого позову було наступне:

- Згідно інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 271726855 від 25.08.2021 року, - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - Позивач) на праві приватної власності належало домоволодіння АДРЕСА_1 загальною площею 99,30 кв.м. (далі - Житловий будинок), згідно договору дарування від 21.12.2007 року

У Житловому будинку по даний час зареєстрований Відповідач ОСОБА_2 , який був її колишнім зятем.

Після смерті її доньки первинного позивача ОСОБА_3 , - ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , Відповідач з початку серпня 2020 року у Житловому будинку не проживає, не сплачує комунальні послуги, проте залишається зареєстрованим, що спричиняє незручності, перешкоджає в повній мірі користуватися і розпоряджатися їй її житлом.

Зазначена в позові адреса для листування Відповідача, є адреса його матері, оскільки останній проживає в селі Демівщина, № будинку та назва вулиці не відомі.

На момент набуття власності на Житловий будинок, первинний позивач ОСОБА_3 та Відповідач не були членами сім`ї та не були такими і на час подання позову.

Відповідач з початку серпня 2020 року не проживає у Житловому будинку, проте продовжує бути там зареєстрованим без згоди власника, не здійснюючи при цьому жодних витрат по обслуговуванню будинку, що перешкоджає власнику майна здійснювати користування і розпорядження власним майном в повній мірі.

Проте, - первинний позивач ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії НСВ 542874, яке видане 27.09.2022 року, - власником житлового будинку, який розміщено за адресою: АДРЕСА_1 , - є ОСОБА_1 , рідна дочка первинного позивача ОСОБА_3 , яка і залучена в даній справі як позивач.

Згідно з актом від 08.09.2021 року, складеним депутатом Кагарлицької міської ради Київської області Коваль Любов Євгеніївною, - ОСОБА_2 , 1976 р.н., який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , - фактично за даною адресою не проживає, зі слів власника будинку із 01.08.2020 року.

Отже, Відповідач фактично не проживає за місцем реєстрації, не пов`язаний з Позивачем сімейними відносинами, його реєстрація в належному Позивачу будинку суперечить її інтересам, як власника вказаного будинку.

Таким чином, Позивач має законне право звернутись до суду з вказаним позовом про визнання втрати Відповідачем права користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації.

Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, припинення правовідношення.

Відповідно до наведених норм матеріального права, ЦК України передбачає захист порушеного права позивача у судовому порядку і визначає шлях поновлення цього права.

Відповідно до ч. 1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

З 16.06.2003 року Позивач є законним власником вказаного житлового будинку. Її право власності на вказане майно підтверджується належними правовстановлюючими документами.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. З огляду на зазначене, Позивачу належить право володіння, користування та розпорядження житловим будинком, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

У зв`язку з тим що, Позивач є одноособовим власником вказаного житлового будинку, вона має всі, передбачені законом, права вимагати усунення будь-яких обмежень її права власності.

Частиною першою ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК України до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 цього Кодексу, а саме : подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи), які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Проте, - Позивач і Відповідач не є однією сім`єю, та не були такими, отже, - Відповідач у контексті наведеного, є сторонньою людиною для Позивача.

Разом з цим, згідно з положеннями ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому, не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у Постанові від 14 серпня 2019 року по справі № 702/101/18, право на проживання колишнього члена сім`ї розглядається як сервітут, який припиняється судом за позовом власника житлового приміщення при наявності обставин, які мають істотне значення.

Аналіз положень глави 32 ЦК України свідчить, що сервітут - це право обмеженого користування чужою нерухомістю в певному аспекті, не пов`язане з позбавленням власника нерухомого майна правомочностей володіння, користування та розпорядження щодо цього майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 406 ЦК України сервітут припиняється у разі припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту.

Позивач є власником житлового будинку, який є її особистою приватною власністю, а тому, з огляду на наведене, право на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна на підставі ч. 2 ст. 406 Цивільного кодексу України.

Аналогічний висновок зроблений Верховним Судом у складі колегії суддів Другої цивільної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 16 січня 2019 року в справі № 243/7004/17-ц (провадження №61-25371св18) та постанові від 14 серпня 2019 року в справі № 702/101/18 (провадження №61-42856св18).

Таким чином, право Відповідача на користування житловим будинком Позивача слід припинити та зняти його з реєстрації.

Реєстрація та зняття з реєстрації місця проживання здійснюється органом реєстрації, яким відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є виконавчий орган сільської, селищної або міської ради, сільський голова (у разі якщо відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено), що здійснює реєстрацію, зняття з реєстрації місця проживання особи на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набуло законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Цією статтею передбачено й порядок зняття з реєстрації, що є компетенцією органів реєстрації місця проживання та місця перебування осіб, а не суду.

Таким чином, якщо судом буде вирішено питання про визнання Відповідача таким, що втратив право користування житловими приміщенням, це є підставою для зняття органами реєстрації місця проживання та місця перебування осіб, відповідача з реєстрації відповідно до Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні".

Відповідно до положень Цивільного кодексу України у разі створення перешкод у користуванні власністю Позивач може звернутися до суду з вимогою про вчинення дій необхідних для відновлення порушеного права власності, а саме усунення перешкод в користуванні майном та визнання Відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, та зняттям його з реєстрації.

Проживання та реєстрація Відповідача у будинку перешкоджає Позивачу у володінні та розпорядженні її власністю. Зокрема, на даний час Позивач не може отримати субсидію по сплаті комунальних послуг, оскільки в будинку зареєстрований Відповідач, а тому при призначені Позивачу права на субсидію, Відповідач також рахується як зареєстрований в будинку, що виключає можливість отримання Позивачем субсидії.

Таким чином, Відповідача слід визнання таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, висилити та зняти з реєстрації.

Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Враховуючи вищевикладене, керуючись постановою Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 р. «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», ст. 41 Конституції України, ст. ст. 13, 15, 16, 317, 319, 321, 386, 391 Цивільного кодексу України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», п. 2 ч. 1 ст. 258, 259, 263 265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, - задовольнити.

Усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженці місто Кагарлик Київської області, громадянці України, паспорт громадянки України серії НОМЕР_1 , виданий 07 лютого 2002 року Солом`янським РУ ГУ МВС України в місті Києві, РНОКПП: НОМЕР_2 , житловим приміщенням (будинком), яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , - шляхом припинення права користування та зняття з реєстрації ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженця місто Кагарлик Київської області, громадянина України, паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 , виданий 20 грудня 2001 року Кагарлицьким РВ ГУ МВС України в Київській області, РНОКПП: НОМЕР_4 , за адресою: АДРЕСА_3 .

Рішення може бути оскаржене на умовах та в порядку, який передбачено ст. 284 ЦПК України.

Згідно ст. 284 ЦПК України:

- заочне рішення може буте переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

- заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

- строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

На підставі ч. 5 ст. 272 ЦПК України надіслати копію даного рішення сторонам по справі протягом двох днів з дня його складення.

Суддя: Закаблук О.В.