Номер провадження: 22-ц/813/8838/22
Справа № 515/814/22
Головуючий у першій інстанції Тимошенко С.В.
Доповідач Кострицький В. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.12.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючий суддя Кострицький В.В. (суддя - доповідач),

судді Назарова М.В., Лозко Ю.П.,

за участю секретаря судового засідання Пінькової К.Ю.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 17 жовтня 2022 року, ухвалене у складі судді Тимошенко С.В., у приміщенні того ж суду

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі на період навчання-

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовної заяви

26 липня 2022 року ОСОБА_1 в особі свого представника звернулася до суду з позовною за- явою, в якій просила стягувати з ОСОБА_2 аліменти на період навчання їх повнолітньої дочки, посилаючись на наступні обставини.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбу, від якого ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дочка ОСОБА_3 . На теперішній час дочка досягла повноліття та навчається на ІІ курсі денної форми навчання Національного університету «Одеська політехніка». Їй важко матеріально забезпечувати навчання їх спільної з відповідачем дочки, оскільки навчальний заклад, в якому вона навчається, знаходиться у м. Одесі, через що вона несе значні витрати на проживання дочки, її харчування, проїзд тощо. На добровільних засадах відповідач відмовляється їй допомагати у забезпеченні навчання дочки без будь-яких поважних мотивів, хоча має таку можливість. Через спільних знайомих вона обізнана, що відповідач має достатньо високий дохід та має можливість допомагати матеріально дочці у навчанні. Тому просила стягувати з нього аліменти на утримання дочки, яка продовжує навчання, в розмірі 3000 грн. щомісячно, до закінчення навчання..

Короткий зміст рішення суду

Рішенням Татарбунарського районного суду м. Одеси від 17 жовтня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі на період навчання задовольнити частково. Та ухвалив стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , яка продовжує навчатись в Національному університеті «Одеська політехніка», аліменти в у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи з 26.07.2022 р., та до закінчення навчання до 30.06.2025 р..

Обґрунтовуючи своє рішення суд першої інстанції виходив з того, що середньомісячний дохід позивача, на утриманні якої перебуває дочка, що продовжує навчання, становить 6500 грн. Що стосується доходів відповідача, то вони становлять разом з пенсією 8802 грн. Враховуючи те, що дочка сторін у справі, яка досягла повноліття, продовжує навчатися у вищому навчальному закладі та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, враховуючи працездатний вік відповідача, розмір його заробітної плати та пенсії, а також наявність в його власності земельної ділянки, яка може приносити доходи, суд вважає відповідача таким, що може надавати допомогу своїй дочці, яка досягла повноліття і продовжує навчання. З урахуванням наведеного матеріального становища відповідача, а також приймаючи до уваги стан його здоров`я, всіх обставин справи суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на утримання дочки, яка продовжує навчання, у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову, тобто з 26.07.2022 р. , і до закінчення дочкою навчання. Та обставина, що відповідач проживає біля своєї матері похилого віку та здійснює за нею дог- ляд, не є якоюсь виключною обставиною, що може впливати на спроможність надавати допомогу дочці у зв`язку з навчанням, а є його обов`язком перед матір`ю..

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

Не погодившись з таким рішенням, ОСОБА_4 04 листопада 2022 року звернувся до Одеського апеляційного суду з апеляційною скаргою. В поданій апеляційній скарзі просить скасувати оскаржуване рішення, прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги, скаржник зазначив, що через чисельні захворювання, скаржник постійно знаходиться на лікуванні, у тому числі на стаціонарному лікуванні , на що витрачає майже весь свій дохід, крім того, вимушений отримувати борги, які також необхідно повертати. Являючись інвалідом 3-ї групи, внаслідок травми руки, скаржник вимушений звертатись за допомогою інших осіб, якім також треба щось платити. Крім того у скаржник зазначає, що на його піклуванні знаходиться старенька мати, віком 85 рокі, яка постійно потребує допомоги, на що також необхідні гроші. Через що скаржник не може надавати на цей час будь-якої допомоги. Позивачка та її цивільний чоловік мають постійне місце роботи, їх сукупний сімейний дохід значно перевищує дохід скаржника, а витрати скаржника значно більші ніж витрати доньки на навчання. Стосовно доказів, про те, що відповідач отримує дохід з земельної ділянки, скаржник вважає, що позивачем в обґрунтування доказів не надано, а суд першої інстанції це не встановлював. В супереч цього скаржник вважає, що суд першої інстанції вважав, що наявність у власності скаржника земельної ділянки, яка може приносити доходи, суд першої інстанції вважав, що скаржник в змозі надавати допомогу дочці. В обґрунтування доводів апеляційної скарги, скаржником додано до матеріалів апеляційної скарги довідку про склад його сім`ї. Тривалий час , скаржник сплачував аліменти на утримання дочки та жодної заборгованості не мав. За період відбування покарання (за ДТП), а пізніше після отримання травми, тривалого лікування, важкого матеріального становища, ні позивачка, ні дочка ні разу здоров`ям скаржника не цікавились, хоча скаржник потребував допомоги,фактично як він зазначає, знаходився на утриманні у своєї матері. Увесь інтерес позивачки та дочки обмежувався стягненням з нього аліментів, у зв`язку з чим був вимушений займати кошти у родичів задля вчасної сплати аліментів. Скаржник вважає, що стороною позивача не надано суду правових підстав щодо можливості скаржника надавати допомогу на навчання доньки. Але ж суд першої інстанції, в своєму рішенні зазначав, що при визнанні розміру аліментів, мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Вказані твердження суду не відповідають дійсності, оскільки дочка знаходиться на дистанційному навчанні та не потребує витрат на вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживанням за місцем його знаходження. Отже, стягнення з скаржника аліментів у разі відсутності доказів його можливостей надавати вказану .

Явка сторін

Сторони були належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду. Від сторін надійшли заяви з проханням слухати справу без їх участі, на підставі наявних матеріалів судової справи. У заявах сторони підтримали свої правові позиції.

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить наступного.

Відповідно до ч.3 ст.199 СК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Сторони у справі є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Татарбунарського районного управління юстиції Одеської області 01.07.2004 р.(а.с.6).

Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_5 (а.с.5), шлюб між сторонами у справі був розірваний, про що в Книзі реєстрації розірвання шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 58 від 20.08.2009 р. Після реєстрації розірвання шлюбу позивачу присвоєно прізвище « ОСОБА_5 ».

Відповідно до довідки № 214 від 18.07.2022 р., виданої Національним університетом «Одеська політехніка» Міністерства освіти і науки України (а.с.9), ОСОБА_3 навчається на ІІ курсі денної форми навчання українсько-німецького інституту. Термін закінчення навчання 30 червня 2025 року (а.с.9).

З копії пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 серії НОМЕР_6 , виданого 23.12.2020 р., та довідки про доходи за № 7281 7428 1282 0210 (а.с.30, 31) слідує, що ОСОБА_2 є інвалідом ІІІ групи та отримує пенсію в розмірі 2027 грн.

Довідкою ТОВ «Охоронна фірма «Ескалада» від 25.08.2022 р. (а.с.32) підтверджується, що ОСОБА_2 займає посаду техніка з сигналізації і його заробіток з січня по липень 2022 р. з урахуванням аліментів становить 32874,18 грн. Також з цієї довідки слідує, що заробітна плата відповідача після завершення стягнення з нього аліментів на утримання дитини, що досягла повноліття, за червень та липень 2022 року склала відповідно 6740 грн. та 6810 грн. Тобто середня заробітна плата відповідача складає 6775 грн. (6740 + 6810 : 2).

Як вбачається з довідки КНП «Татарбунарська багатопрофільна лікарня» Татарбунарської міської ради (а.с.33), ОСОБА_2 перебував на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні з 23 по 25.08.2022 р. з діагнозом: післятравматична нейропатія правої верхньої кінцівки з ураженням променевого, серединного та ліктьового нервів, парез правої кисті. ПФП 1 ст. Гіпертонічна хво роба 2 ст, ст - 3, ризик 3, гіпортенічне серце 2 ст, СН ІІ А ст, NYНА ІІ.

Згідно інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 07.09.2022 р. (а.с.36-38), ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 4,3 389 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Дмитрівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, кадастровий номер :01:001:0643.

Доказів про те, що відповідач отримує дохід з зазначеної земельної ділянки, стороною позивача не надано, а судом не встановлено.

З довідки, виданої Фізичною особоюпідприємцем ОСОБА_6 08.09.2022 р. (а.с.39), слідує, що ОСОБА_1 працює у ветеринарній аптеці з посадовим окладом 6500 грн.

Як видно з довідки Татарбунарської міської ради Одеської області № 218 від 31.08.2022 р. (а.с. 46), ОСОБА_2 проживає разом з матір`ю ОСОБА_7 , 1937 р. народження, по АДРЕСА_1 та здійснює за нею догляд.

Згідно ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Стягнення аліментів на утримання повнолітніх сина чи дочки, які продовжують навчання, є од- ним зі способів захисту їх інтересів, забезпечення одержання ними коштів, необхідних для їх життєдіяльності, оскільки на період навчання вони не має самостійного заробітку та потребують матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язанні їх, що продовжують навчатися, утримувати до досягнення ними двадцяти трьох років.

Як передбачено ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, си- на; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу.

Мінімальний гарантований розмірі аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що містяться у п.20 постанови від 15.05. 2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді сп- рав щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повно- літню дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батькі самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

При визначені розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Також при визначені розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

За змістом ч.3 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження», загальний розмірі усіх від- рахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищу- вати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами.

Судовою колегією взято до уваги, що суд першої інстанції встановив, що середньомісячний дохід позивача, на утриманні якої перебуває дочка, що продовжує навчання, становить 6500 грн.

Що стосується доводів апеляції щодо доходів відповідача, то вони становлять разом з пенсією 8802 грн.

Враховуючи те, що дочка сторін у справі, яка досягла повноліття, продовжує навчатися у вищому навчальному закладі та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, враховуючи працездатний вік відповідача, розмір його заробітної плати та пенсії, а також наявність в його власності земельної ділянки, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає відповідача таким, що може надавати допомогу своїй дочці, яка досягла повноліття і продовжує навчання.

Доводи відповідача про те, що він проживає біля своєї матері похилого віку та здійснює за нею догляд, не є якоюсь виключною обставиною, що може впливати на спроможність надавати допомогу дочці у зв`язку з навчанням, а є його обов`язком перед матір`ю, крім того як правило пенсіонери отримують пенсію.

Згідно частини другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно статті 8 СК України якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами ЦК України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин. Відповідно до частини першої статті 9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства.

Аналіз статті 8 СК України та частини першої статті 9 ЦК України дозволяє зробити висновок, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин.

Висновок суду першої інстанції щодо застосування норм права викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 (провадження № 61-51сво18) та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 березня 2020 року у справі № 682/3112/18 (провадження № 14-580цс19).

Доводи апеляційної скарги здебільш є непогодженням відповідача з можливістю стягнення з нього аліментів на утримання дочки, закон таких обмежень не встановлює, крім того відсутня критика судового рішення.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених у рішенні суду, з огляду на що вважаємо рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 17 жовтня 2022 року законним та обґрунтованим.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вищезазначеного колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції. Крім того , судова колегія зазначає , що у разі зміни матеріального становища та стану здоров`я , апелянт не позбавлений права на звернення до суду для зміни розміру сплачуваних аліментів.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 17 жовтня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 13 грудня 2022 року.

Головуючий суддя В.В. Кострицький

Судді М.В. Назарова

Ю.П. Лозко