Справа № 629/5776/21
(2/199/1978/22)
РІШЕННЯ

іменем України

05.12.2022

м. Дніпро

справа №629/5776/21

провадження № 2/199/1978/22

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Подорець О.Б.

секретаря судового засідання Терентієвої Я.О.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач Лозівська міська рада Харківської області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Державна інспекція архітектури та містобудування України

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Лозівської міської рада Харківської області, де третя особа Державна інспекція архітектури та містобудування України, про визнання права власності,

за неявки учасників справи,-

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2021 року позивач звернувся до Лозівського міськрайонного суду Харківської області з позовною заявою до Лозівської міської рада Харківської області, де третя особа Державна інспекція архітектури та містобудування України, про визнання права власності.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що її мати, ОСОБА_2 була членом кооперативу «Осінь», який було зареєстровано на підставі розпорядження Лозівської міської ради Харківської області за №676 від 13 листопада 1998 року, статут було затверджено протоколом №1 від 23 вересня 1998 року. ОСОБА_2 вносила членські внески. В 1999 році було виготовлено проекти торгівельних павільйонів. Пізніше ОСОБА_2 , керуючись статутом, передала своє членство позивачці по справі. 31 травня 2002 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю м. Лозова видано дозвіл на виконання будівельних робіт кооперативу «Осінь». Рішенням ХХХІІ сесії ІУ скликання Лозівської міської ради Харківської області за №1057 від 28 квітня 2005 року «Про надання земельних ділянок в оренду» ОСОБА_1 для будування об`єкту торгівлі була надана земельна ділянка площею 94 кв.м строком на 3 роки. Пізніше цей строк було продовжено до 2032 року. Цей договір оренди було укладено 06 листопада 2006 року. На 2007 рік павільйон було збудовано. Вона зверталась у різні інстанції, але до теперішнього часу павільйон в експлуатацію не введено і право власності на нього на визнано. Тому позивач змушена звернутися до суду.

Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харковської області від 20 жовтня 2021 року відкрито провадження по справі (а.с.73).

Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харковської області від 20 грудня 2021 року за клопотанням представника позивача в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору залучено Державну інспекцію архітектури та містобудування України (а.с.103).

Відповідно до розпорядження Верховного суду «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Запорізької, Харківської областей)» №16/0/9-22 від 06.04.2022 та відповідно до ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану змінено територіальну підсудність судових справ Лозівського міськрайонного суду Харківської області та Близнюківського районного суду Харківської області на Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, дана судова справа надійшла в провадження судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська Подорець О.Б.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 липня 2022 року справу прийнято до свого провадження (а.с.113).

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 серпня 2022 року було закрито підготовче судове засідання та справа призначена до розгляду (а.с.116).

Позивач ОСОБА_1 надала до суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутність, просила позов задовольнити.

Відповідач не скористався своїм правом надати до суду відзив на позовну заяву, але надав заяву в якій не заперечує проти задоволення позовних вимог.

Третя особа надала до суду пояснення, що відповідно до чинного законодавства зазначені споруди в експлуатацію не приймаються. Просить прийняти рішення з урахуванням їх пояснень.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

На підставі розпорядження Лозівської міської ради Харківської області за №676 від 13 листопада 1998 року «Про державну реєстрацію кооперативу «Осінь» по будівництву торгових павільйонів» відбулась державна реєстрація кооперативу «Осінь» (а.с.15).

На підставі протоколу №1 від 23 вересня 1998 року було затверджено статут кооперативу (а.с.16, а.с.18-21)

Відповідно до списку членів будівельного кооперативу «Осінь», ОСОБА_2 була його членом (а.с.17).

Відповідно до свідоцтва про народження виданого 05 лютого 1972 року ОСОБА_3 є донькою ОСОБА_2 (а.с.22).

31 травня 2002 року за №3 Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю м.Лозова було надано дозвіл на виконання будівельних робіт з будівництва будівельних торгівельних павільйонів по АДРЕСА_1 (а.с.23).

Для проведення будівельних робіт була розроблена проектна документація (а.с.24-33).

На підставі рішення ХХХІІ сесії ІУ скликання Лозівської міської ради Харківської області за №1057 від 28 квітня 2005 року «Про надання земельних ділянок в оренду» ОСОБА_1 для будування об`єкту торгівлі була надана земельна ділянка площею 94 кв.м строком на 3 роки. (а.с.34). Пізніше цій строк було продовжено до 2021 року (а.с.61), а потім до 2032 року.

На підставі зазначеного рішення між Лозівською міською радою та ОСОБА_1 було укладено договір оренди земельної ділянки (а.с.35-36, 37-38).

Павільйон було збудовано в 2007 році і в квітні 2007 року до нього було підведено електричні мережі (а.с.39-43) та укладено договір про постачання електричної енергії від 15 травня 2007 року (а.с.44-51).

На підставі рішення ХУІ сесії УІІІ скликання Лозівської міської ради Храківської області за №736 від 07 жовтня 2021 року «Про поновлення ОСОБА_1 строку дії договору оренди земельної ділянки по АДРЕСА_2 », строк оренди було продовжено на той же строк і на тих же умовах.(а.с.)

Відповідно до звіту про технічне обстеження торгівельного павільйону від 04 вересня 2020 року недоліків (дефектів,пошкоджень ) не виявлено, встановлена можливість його надійної та безпечної експлуатації. (а.с.56-60)

Державна архітектурно-будівельна інспекція України, повідомила позивачці, що торгівельний павільйон за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів з незначними наслідками (СС1), тому повертає без розгляду вказану декларацію, у зв`язку із тим, що форма декларації не відповідає додатку 3 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів затвердженого Кабінетом Міністрів України від м13.04.2011 року №461 (зі змінами) (а.с.62)

Закону України «Про планування і забудову територій», право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням та відповідно до містобудівних умов і обмежень забудови земельної ділянки, встановлених згідно з вимогами цього Закону. Замовник, що має намір забудови належної йому на праві власності або користуванні земельної ділянки, або уповноважена ним особа звертається до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування із заявою (клопотанням) щодо намірів забудови земельної ділянки, в якій зазначаються призначення будівлі, споруди та орієнтовні характеристики забудови. До заяви (клопотання) можуть бути додані перед проектні роботи.

За змістом ч.2 ст.331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна), прийняття його до експлуатації та державної реєстрації права власності на нього.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Ст.321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст.41 Конституції України, відповідно до частини четвертої якої ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у ст.317 ЦК України.

Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Суд вважає, що до зазначених правовідносин необхідно застосувати норми ст.376 ЦК України, оскільки договір оренди землі було укладено особисто з позивачем, а дозвіл на будівництво і проект було складено на імя будівельного кооперативу «Осінь» і інших відомостей в матеріалах справи не має.

Частинами 1 та 2 ст. 376 Цивільного кодексу України встановлено, що:

1. Житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

2. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Частиною 3 ст. 376 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Відповідно до ч. 4 ст. 376 Цивільного кодексу України, якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

Згідно з ч. 7 ст. 376 Цивільного кодексу України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

У даному випадку позивач здійснив самочинне будівництво на земельній ділянці, що була йому відведена для цієї мети, але без дозволу будівництва та проекту, а пізніше було складено звіт про проведення технічного обстеження.

Відповідач як власник земельної ділянки, на якій позивач самочинно збудував нерухоме майно, не заперечує проти визнання за позивачем права власності на самочинне будівництво і це не порушує права інших осіб, а тому позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Лозівської міської рада Харківської області, де третя особа Державна інспекція архітектури та містобудування України, про визнання права власності - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на торгівельний павільйон, площею забудови 62,0 кв.м, який збудований на земельній ділянці Лозівської міської ради Харківської області, площею 0,0094 га, кадастровий номер 631100000:13:031:0082, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Судові витрати віднести на позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 14 грудня 2022 року

Позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання - АДРЕСА_3 .

Відповідач Лозівська міська рада Харківської області, , місце знаходження - вул. Ярослава Мудрого, буд.1, м. Лозова, Харківська область, 64602.

Третя особа Державна інспекція архітектури та містобудування України, , місце знаходження - бульвар Лесі Українки, буд.26, м. Київ, 01133.

Суддя О.Б.Подорець