Справа№592/3392/22
Провадження №2/592/1246/22

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2022 року м.Суми Ковпаківський районний суд м. Суми у складі: головуючого судді Катрич О.М., за участю секретаря судового засідання Дядечко Г.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Науково-виробниче акціонерне товариство «ВНДІКОМПРЕСОРМАШ» про стягнення не виплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом та вимоги обґрунтовує тим, що наказом № 1461-К від 07.12.2005 року він був прийнятий токарем 3 розряду департаменту запірної арматури на товаристві. Наказом № 60-К від 04.04.2022 року був звільнений за згодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України. При звільненні в порушення ст. 116 КЗпП України відповідач не виплатив йому заборгованості по заробітній платі, посилаючись на відсутність грошових коштів та не виплатив йому розрахункові кошти. Незважаючи на ненадання відповідачем довідки про заборгованість, згідно розрахункових листів по заробітній платі, які він зміг отримати від відповідача, загальна сума заборгованості на час його о звільнення складає 85 389,66 грн. (без урахуванням податків зборів та обов`язкові платежі, котрі вже утримані з даної суми). Однак, з даним розрахунком заборгованості він не погоджуються, адже фактично за лютий-квітень 2022 року відповідач йому нарахував лише мінімальну заробітну плату, при цьому не нараховані кошти за виконану роботу за нарядами по тарифним розрядам, не здійснено нарахування доплати за шкідливі умови праці, не проведена доплата за інтенсивність та інше.

В порушення ст. 116 КЗпП України,відповідач не здійснив повного розрахунку при його звільненні, а тому, з урахуванням вимог ст. 117 КЗп України є підстави для стягнення середнього заробітку за весь час затримки г день фактичного розрахунку, тобто з 05.04.2022 року по 07.06.2022 року. Згідно довідки ОК-5 Пенсійного фонду України, його середньоденна заробітна плата, враховуючи повну зайнятість, за останні два місяці роботи становить 2318,20 грн. ((49842,37 + 52158,6 = 102000,97): 44 роб. дні). Станом на 07.06.2022, тобто на день подання позовної заяви до суду, сума середнього заробітку, який відповідач зобов`язаний сплатити на його користь за ча затримки розрахунку (тобто за період з 05.04.2022 р. по 07.06.2022 р.) становите 2318,20 грн. х 46 робочих дні = 106 637,20 грн. Тому просить суд: 1) стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 85 389,66 грн. та 2) середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні з роботи, починаючи з 05.04.2022 р. по 07.06.2022 р. в сумі 106 637,20 грн. 08.06.32022 року ОСОБА_1 надав заяву про розгляд справи без його участі, вимоги підтримує. (а.с.16)

Представник відповідача - Приватного акціонерного товариства "Науково-виробниче акціонерне товариство "ВНДІКОМПРЕСОРМАШ" надав відзив з додатками, в якому зазначив, що відповідно до інформації, зазначеній у розрахунковому листі за лютий 2022 року (копія додається) відповідачем нараховано позивачу 5 708,74 грн.; утримано податків та зборів на суму 1 700,29 грн.; виплачено (ураховуючи погашення заборгованості за попередній період) -25 962,72 грн. Відповідно до інформації зазначеній у розрахунковому листі за березень 2022 року (копія додається) відповідачем нараховано позивачу 4 493,64 грн. (у тому числі матеріальну допомогу у розмірі 2000,00 грн.); утримано податків та зборів на суму 511,20 грн.; виплачено - 1 000,00 грн. Відповідно до інформації зазначеній у розрахунковому листі за квітень 2022 року (копія додається) відповідачем нараховано позивачу 70 306, 80 грн. (у тому числі компенсацію за невикористану відпустку у розмірі 70 222, 67 грн.); утримано податків та зборів на суму 14 953,70 грн. На підставі наказу №60-к від 04.04.2022, трудові відносини між позивачем та відповідачем припинено з 04.04.2022 у відповідності до п.1 ст.36 КЗпП України, за угодою сторін. Згідно довідки про заборгованість по заробітній платі від 20.07.2022 (додається), на момент звільнення Позивача заборгованість Відповідача по заробітній платі становила 62 873,99 грн. Однак, з огляду на фактичне зупинення нормальної господарської діяльності внаслідок збройної агресії російської федерації проти України та проведенням бойових дій на території Сумської області, відповідач опинився у вкрай скрутному фінансовому становищі, що, у свою чергу, позбавило його можливості виплатити належні позивачу на день звільнення грошові кошти.

Вказує, що позивачем до позовної заяви не надано належних та допустимих доказів існування у відповідача заборгованості по заробітній платі перед Позивачем у вигляді «доплат» за лютий та березень 2022 року на час звільнення. Відносно вимог Позивача про стягнення «розрахункових коштів» у розмірі 85 389,66 грн., то вказаний розмір заборгованості за твердженням Позивача підтверджується розрахунковим листком за квітень 2022 року, який долучений ним до позовної заяви. Згідно інформації зазначеної у даному розрахунковому листку, у квітні 2022 року Відповідачем нараховано Позивачу індексацію у розмірі 2,88 грн., компенсацію за невикористану відпустку у розмірі 72 860,74 грн., оплату по часовому тарифу (тарифним розрядам) у розмірі 81,25 грн. та одноразової премії у розмірі 26 261,13 грн. Відповідач звертає увагу суду на те, що згідно розрахункового листа за квітень 2022 року та довідки про розмір заборгованості від 22.06.2022 за підписом головного бухгалтера та в.о. директора Відповідача, інформація про нараховану Позивачу одноразову премію у розмірі 26 261,13 грн. відсутня, а розмір компенсації за невикористану відпустку складає 70 222,67 грн. У квітні 2022 року директором підприємства Відповідача не видавалось жодних наказів про преміювання працівників з огляду на скрутне фінансове становище у якому опинилось підприємство унаслідок запровадження на території України воєнного стану.

Також, Відповідач заперечує проти наведеного у позовній заяві розрахунку середньомісячного заробітку за період затримки розрахунку при звільненні, з огляду на наступне. Як встановлено матеріалами справи, Позивач звільнився 04.04.2022 року, а відтак, його середня заробітна плата має розраховуватись виходячи з виплат за лютий та березень 2022 року, які є останніми двома календарними місяцями роботи, що передують звільненню. За таких обставин, визначений Позивачем період нарахування середньої заробітної плати, а саме: листопад та грудень 2021 року, не відповідає вимогам Порядку. Відповідно до розрахунку середньої заробітної плати, Позивачу за останні два місяці роботи (лютий-березень), що передували місяцю, в якому відбулося звільнення, нарахована заробітна плата у розмірі 10 202,38 грн. (5 708,74 грн. + 4 493,64 грн).

Отже, середньоденна заробітна плата Позивача складає 408,09 грн ( з розрахунку: нарахована заробітна плата за два останні місяці 10 202,38 грн. /25 кількість робочих днів за лютий-березень 2022). Торгово-промислова палата України Листом у листі від 28.02.2022 №2024.02.0-7.1 засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереробної сили) військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану з 24.02.2022.За таких обставин, порушення зобов`язання щодо розрахунку при звільненні з Позивачем сталося внаслідок ведення бойових дій та дії обставин непереборної сили, що на підставі частини З статті 10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» є підставою для звільнення роботодавця (Відповідача) від відповідальності за цим зобов`язанням. За вищевикладених обставин просить відмовити позивачу у задоволенні позову. (а.с.32-38)

25.07.2022 року від ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив, де він зазначає про те, що безпосередньо нарахуванням та видачею даного розрахункового листа за квітень 2022р. займалася головний бухгалтер підприємства ОСОБА_2 , котра особисто його передавала. Тобто, підтвердити або ж спростувати дійсність нарахуваня премії в розмірі 26 261,13 гри. фактично може лише бухгалтер, адже з наказом про преміювання його ніколи не ознайомлювали.

Що стосується питання відповідальності за затримки розрахунку при звільненні звергає увагу суду на наступне. У відзиві на позовну заяву Відповідач посилається лише на введення в Україні військового стану, однак жодного доказу того, то він не мав змоги виплатити заробітну плазу не наводить. Зокрема, Відповідачем не надано доказів відсутності коштів на рахунках, або ж не проведення виплат через відсутність операцій банківською установою або ж з інших причин неможливості виплати заробітної плати. (а.с.50-52) Цього ж дня від позивача надійшло клопотання про витребування документів та виклику свідка, яке відхилено за необгрунтованістю.

03.08.2022 року від відповідача надійшли додаткові пояснення та докази, де вказано, що на підтвердження обставин неможливості виконання зобов`язань Відповідача перед Позивачем щодо остаточного розрахунку у день звільнення, додається до матеріалів справи виписка з рахунку у AT «ПУМБ» станом на 04.04.2022, відповідно до якої на початок банківського дня залишок на рахунку становив лише 46 856,00 грн.

Додатковими доказами того, що неможливість виконання зобов`язань Відповідача з виплати заробітної плати виникла саме внаслідок збройної агресії російської федерації проти України є розрахункові листи за лютий 2022 року, відповідно до яких у вказаний період Відповідач здійснював нарахування та виплату заробітної плати Позивачу. При цьому, 04.04.2022 трудові відносини з Відповідачем припинили 6 працівників, розмір виплат яким у день звільнення складав 319 043,00 грн.

За таких обставин, Відповідач з об`єктивних причин не мав можливості виплатити Позивачу у день звільнення належні йому грошові кошти. (а.с. 58)

Дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 07.12.2005 року перебував у трудових відносинах з Приватним акціонерним товариством "Науково-виробниче акціонерне товариство "ВНДІКОМПРЕСОРМАШ", а 04.04.2022 р. був звільнений за згодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України. (а.с. 6-8, 43). Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (частина перша статті 117 КЗпП України). Так, в день звільнення позивачу ПАТ "Науково-виробниче акціонерне товариство "ВНДІКОМПРЕСОРМАШ" не виплатило належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 КЗпП України. Згідно довідки відповідача від 20.07.2022 року на момент звільнення оператора верстатів з ЧПУ 5 розряду механічної дільниці ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) 04.04.2022, заборгованість Приватного акціонерного товариства «Науково-виробниче акціонерне товариство «ВНДІкомпресормаш» по заробітній платі складала 62 873,99 грн. із наступного розрахунку: Борг за підприємством на початок місяця - 7 520,89 грн. Нараховано: індексація - 2,88 гри., компенсація за невикористану відпустку - 70 222,67 грн., оплата по часовому тарифу (по тарифним розрядам) - 81,25 грн. Утримано: профспілковий внесок - 729,45 грн., воєнний збір - 1 094,17 грн., ПДФО -13 130,08 грн. (а.с. 47) Вказана заборгованість підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, яка є доведеною та обгрунтованою, довідка є оригіналом і підписана головним бухгалтером товариства ОСОБА_2 та в.о. директора ОСОБА_3 . Доводи позивача з приводу незгоди з розрахунком заборгованості, так як фактично за лютий-квітень 2022 року Відповідач йому нарахував лише мінімальну заробітну плату, при цьому не нараховані кошти за виконану роботу за нарядами по тарифним розрядам, не здійснено нарахування доплати за шкідливі умови праці, не проведена доплата за інтенсивність та інше не заслуговують на увагу, так спростовуються доказами відповідача і зокрема, статтею 97 КЗпП України передбачено, що оплата праці працівників здійснюється за погодинною, відрядною або іншими системами оплати праці. Оплата може провадитися за результатами індивідуальних і колективних робіт. Форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Якщо колективний договір на підприємстві, в установі, організації не укладено, роботодавець зобов`язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом. Відповідно до п.5.1. Колективного договору AT «HBAT «ВНДІкомпресормаш» на 2020-2023 роки (далі - Колективний договір) оплата праці працівників Підприємства перебуває в прямій залежності від результатів праці кожного працівника та колективу в цілому. Адміністрація проводить оплату праці працівників Підприємства відповідно до Законів України «Про оплату праці», «Про індексацію грошових доходів населення», КЗпП України, "Положення про оплату праці AT «HBAT «ВНДІкомпресормаш», що затверджується наказом по Підприємству за узгодженням з профспілковим комітетом, та інших нормативних документів, що стосуються оплати праці. Згідно п.5.3. Колективного договору заробітна плата складається з основної та додаткової заробітної плати, а також з доплат, надбавок, гарантійних та інших заохочувальних та компенсаційних виплат. У відповідності до п.п. 5.4-5.6 Колективного договору основна заробітна плата є обов`язковою винагородою працівнику за виконану ним роботу відповідно до посадових обов`язків і встановлюється у вигляді тарифних ставок (посадових окладів) згідно штатного розкладу і не може бути менше встановленого законодавством України мінімального розміру. Відповідачем щоразу при виплаті заробітної плати надавались Позивачу розрахункові листки за відповідний місяць з розшифровкою за видами виплат, що підтверджується, зокрема, доданими Позивачем до позовної заяви копіями розрахункових листків за лютий та березень 2022 року. При цьому, інформація у розрахункових листках за лютий та березень про розмір нарахованої заробітної плати в цілому відповідає даним бухгалтерського обліку Відповідача, та, у свою чергу, спростовує твердження Позивача про не нарахування останньому доплат за вказаний період. згідно розрахункового листа за квітень 2022 року та довідки про розмір заборгованості від 22.06.2022 за підписом головного бухгалтера та в.о. директора Відповідача, інформація про нараховану Позивачу одноразову премію у розмірі 26 261,13 грн. відсутня, а розмір компенсації за невикористану відпустку складає 70 222,67 грн. У відповідності до п.9.1. Положення про преміювання працівників АТ «НВАТ «ВНДІкомпрссормаш» підставою для нарахування та виплати будь-яких видів премій працівникам Підприємства є наказ директора Підприємства, у якому визначається підстави для нарахування та розмір премій працівників. Однак, у квітні 2022 року директором підприємства Відповідача не видавалось жодних наказів про преміювання працівників з огляду на скрутне фінансове становище у якому опинилось підприємство унаслідок запровадження на території України воєнного стану. Крім того, нарахування премії є правом роботодавця, а не обов`язком. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 361/3567/16-ц від 26 червня 2019 року. У той же час розрахунковий листок за квітень 2022 року наданий Позивачем, не містить жодних підписів уповноважених осіб Відповідача, а його копія засвідчена власноручно Позивачем. За таких обставин, інформація наведена у вказаних документах не може бути визнана Відповідачем достовірною. (а.с.40-42, 44-46) Що ж стосується вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, то середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими положеннями Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100. Згідно довідки відповідача 20.07.2022 року, у відповідності до Порядку обчислення середньої заробітної плати затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 середньоденна заробітна плата Позивача складає 408,09 грн. (з розрахунку: нарахована заробітна плата за лютий-березень 2022 року 10 202,38 гри./ 25 кількість робочих днів у лютому-березні 2022), а не 2 318 грн. 20 коп. як порахував позивач. Період затримки розрахунку при звільненні позивачу становить з 05.04.2022р. по 07.06.2022 р. і розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні становить 18 772 грн. 14 коп., ( 408 грн. 09 коп. х 46 робочих днів= 18 772 грн. 14 коп), однак суд погоджується із доводами представника відповідача що стосується питання стягнення середнього заробітку з роботодавця під час дії в Україні воєнного стану із 24 лютого 2022 року, враховуючи те, що частиною 3 статті 10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» передбачено, що роботодавець звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання щодо строків оплати праці, якщо доведе, що це порушення сталося внаслідок ведення бойових дій або дії інших обставин непереборної сили. Звільнення роботодавця від відповідальності за несвоєчасну оплату праці не звільняє його від обов`язку виплати заробітної плати. У разі неможливості своєчасної виплати заробітної плати внаслідок ведення бойові дії, строк виплати заробітної плати може бути відтермінований до моменту відновлення діяльності підприємства. Так, як убачається з листа Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 №2024.02.0-7.1, палата засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереробної сили) військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану з 24.02.2022.(а.с.48) Тому в цій частині позовних вимог слід відмовити. З огляду на викладене, порушене право позивача підлягає захисту, тому суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача заробітну плату у розмірі 62 873,99 грн., а в іншій частині позовних вимог відмовити. Згідно вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 992 грн. 40 коп. Керуючись ст.ст. 13, 76, 141, 263, 265 ЦПК України, суд УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Науково-виробниче акціонерне товариство «ВНДІКОМПРЕСОРМАШ» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі у розмірі 62 873,99 грн. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Науково-виробниче акціонерне товариство «ВНДІКОМПРЕСОРМАШ» на користь держави судовий збір у сумі 992 грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду через Ковпаківський районний суд м. Суми шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.М. Катрич