Провадження № 2/369/573/22
08.08.2022 року м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді: Янченко А.В.
при секретарі судового засідання: Безкоровайної М.Л.,
22 жовтня 2020 року позивачка звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до Шпитьківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, де просила визнати за нею право на земельну частку (пай) згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії КВ №0273750 за №651 площею 0,73 га із земель ліквідованого КСП «Шпитьківське» в адміністративних межах Шпитьківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області в порядку спадкування за законом після смерті спадкодавця - ОСОБА_2 , та стягнути судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1485,10 грн.
В обґрунтування позову позивачка вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її рідний брат - ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ). До складу спадщини після смерті ОСОБА_3 входило, серед іншого, право на земельну частку (пай), що розташована на території Шпитьківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області. Після смерті ОСОБА_3 спадщину за законом прийняла позивачка. За життя спадкодавець заповіту не залишив. Інших спадкоємців, крім позивачки, немає. Коли позивачка звернулася до нотаріуса для оформлення своїх спадкових прав, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на підставі того, що відсутній оригінал документа, який посвідчує право власності спадкодавця на майно.
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 жовтня 2020 року (суддя Усатов Д.Д.) позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, підготовче судове засідання призначено на 08 грудня 2020 року.
Підготовче судове засідання відкладено на 26 жовтня 2021 року.
Ухвалою суду від 17 січня 2022 року задоволено клопотання представника позивачки - адвоката Маленка О.В., про витребування від приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Чемериської Н.В. належним чином засвідченої копії спадкової справи №24/2017 від 10 листопада 2017 року, яка була заведена після смерті спадкодавця - ОСОБА_3 .
Підготовче судове засідання відкладено на 15 березня 2022 року.
Судове засідання 15 березня 2022 року не відбулося через збройну агресію Російської Федерації проти України.
Ухвалою суду підготовче судове засідання відкладено на 09 червня 2022 року.
Відповідач - Дмитрівська сільська рада Бучанського району Київської області, відзиву на позовну заяву не подавала, просила розглядати справу за відсутності представника відповідача, при ухвалення судового рішення покладається на розсуд суду.
Ухвалою суду від 09 червня 2022 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні на 08 серпня 2022 року, встановлено загальний порядок дослідження доказів у справі.
В судове засідання 08 серпня 2022 року сторони не з`явилися, про час та місце судового розгляду були належним чином повідомленими.
Від представника позивачки надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги позивачкою повністю підтримуються, проти ухвалення заочного рішення у справі позивачка не заперечує.
Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи.
Як встановлено ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання учасником справи заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
З матеріалів даної справи вбачається, що відповідач був повідомлений про судові засідання шляхом направлення судових повісток на належну адресу відповідача, що узгоджується з приписами цивільного процесуального законодавства України, тобто свідчить, що відповідач по справі вважається повідомленим про розгляд справи належним чином.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи, про що зазначено в клопотанні.
Частиною 1 ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості. Вказані принципи знайшли своє втілення і в нормах цивільного процесуального законодавства.
Суд, виконавши всі вимоги чинного цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, у порядку загального позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.
Як встановлено в судовому засіданні, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер спадкодавець - ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 20 жовтня 2017 року.
Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина до якої входить, серед іншого, право на земельну частку (пай) згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії КВ №0273750 за №651 площею 0,73 га із земель ліквідованого КСП «Шпитьківське» в адміністративних межах Шпитьківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області.
За життя ОСОБА_3 заповіту не склав.
Позивачка будучи рідною сестрою спадкодавця прийняла спадщину в порядку спадкування за законом, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.
Інших спадкоємців, крім позивачки, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_3 , немає.
З метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом позивачка звернулась до приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Чемериської Н.В. проте, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26 липня 2018 року нотаріус відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із відсутністю оригіналів документів, які підтверджують право власності спадкодавця на відповідне майно.
За інформацією Міськрайонного управління у Києво-Святошинському районі та м. Ірпені Головного управління Держгеокадастру у Київській області №248/154-18 від 21 вересня 2018 року на ім`я спадкодавця - ОСОБА_3 , в названому Управлінні наявний оригінал сертифіката на право власності на земельну частку (пай) КСП «Шпитьківське» серії КВ №0273750.
Вказаний сертифікат за життя ОСОБА_3 не отримав.
Надані суду докази суперечностей не містять, ніким не заперечуються та оцінюються судом як достовірні.
Згідно зі ст.ст. 55, 124 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.
Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.
За ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
У відповідності до ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Статтею 1220 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.
Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.
За ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.
Згідно ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 ЦК України
У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (ст. 1262 ЦК України).
За ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування, заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.
Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Статтею ст. 1296 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Згідно ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування, за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.
Підставою для відмови позивачці у видачі свідоцтва про право на земельну частку (пай) є відсутність у спадкоємця правовстановлюючого документа, а саме оригіналу сертифікату на право на земельну частку (пай).
Відповідно до п.п. 16, 17 Перехідних положень ЗК України громадянам власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю.
Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства.
Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.
Відповідно до абз. 3 п. 1 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність» від 08 серпня 1995 року №720/95 паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості).
Згідно з п. 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність» від 08 серпня 1995 року №720/95 право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, у тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.
Згідно зі ст.ст. 1, 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають, зокрема, громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) є, зокрема, рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).
Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16 квітня 2004 року №7 роз`яснено, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває право на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7 право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом (п. 10). При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону (п. 11).
Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 зазначено, що в разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай), порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування.
Зважаючи на наведене, судом встановлено, що спадкодавець - ОСОБА_3 , за життя як член КСП «Шпитьківське» (с. Шпитьки Києво-Святошинського району Київської області) був включений до списку членів КСП «Шпитьківське», які мають право на земельну частку (пай), а отже, набув за життя право на земельну частку (пай), але за життя не отримав оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай) серії КВ №0273750.
Після смерті ОСОБА_3 спадщину прийняла його рідна сестра - ОСОБА_1 , а тому суд вважає за можливе визнати за позивачкою право на земельну частку (пай) у порядку спадкування за законом після померлого спадкодавця - ОСОБА_3 .
Судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України покласти на відповідача.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 19, 81, 141, 200, 247, 258, 259, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до Дмитрівської сільської ради Бучанського району Київської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування -задовольнити повністю.
Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ; паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 , виданий Ватутінським РУ ГУМВС України в м. Києві, 16 червня 1998 року; місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) право на земельну частку (пай) площею 0,73 га із земель, що належали ліквідованому КСП «Шпитьківське», яка знаходиться в адміністративних межах Дмитрівської сільської ради Бучанського району Київської області, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Повне рішення суду складено 08 серпня 2022 року.

Суддя А.В. Янченко