УХВАЛА

про забезпечення позову

Справа № 495/9639/22

Номер провадження 2/495/1324/2023

02 грудня 2022 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Боярського О.О.,

при секретарі Саханові О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білгород-Дністровський заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Південьбуд» про визнання майнових прав на об`єкт інвестування, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Південьбуд» про визнання майнових прав на об`єкт інвестування.

Ухвалою суду від 02 грудня 2022 року провадження у справі було відкрито, справу було призначено до розгляду у підготовчому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження.

Також, позивач ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення позову у якій просить суд: - заборонити відчуження майнових прав на обєкт інвестування - однокімнатну квартиру, будівельний номер 112, 4-секційному 8-поверховому житловому будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , у розмірі профінансованого внеску в сумі 100281,00 грн. згідно Договору від 16.11.2005 року №112-5-4 про співробітництво з інвестування та будівництва жилого будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ;

- заборонити відчуження майнових прав на обєкт інвестування - двокімнатну квартиру загальною площею 103,78 кв.м., будівельний номер 55, на сьомому поверсі, у другій секції житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , у розмірі профінансованого внеску в сумі 260000,00 грн. згідно Договору від 08.02.2007 року №55-7-2-2 про дольову участь у будівництві жилого будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування вимог заяви позивачка посилається на те, що нею було подано позов до ТОВ «Південьбуд» про визнання майнових прав на об`єкти інвестування.

Предметом даного позову є визнання за Позивачкою ОСОБА_1 майнових прав на об`єкти інвестування: однокімнатну квартиру, будівельний номер 112, 4-секційному 8-поверховому житловому будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , у розмірі профінансованого внеску в сумі 100281,00 грн. згідно Договору від 16.11.2005 року №112-5-4 про співробітництво з інвестування та будівництва жилого будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та двокімнатну квартиру загальною площею 103,78 кв.м., будівельний номер 55, на сьомому поверсі, у другій секції житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , у розмірі профінансованого внеску в сумі 260000,00 грн. згідно Договору від 08.02.2007 року №55-7-2-2 про дольову участь у будівництві жилого будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

На виконання вищезазначених Договорів ОСОБА_1 внесено на рахунок ТОВ «Південьбуд» пайовий внесок в розмірі 100281,00 грн., в тому числі ПДВ 19548,00 грн., що підтверджується Довідкою про повне погашення заборгованості від 21.11.2005 року та квитанцією до прибуткового касового ордеру №11 від 21.11.2005 року та внесено на рахунок ТОВ «Південьбуд» пайовий внесок в розмірі 260000,00 грн., в тому числі ПДВ, що підтверджується Довідкою про повне погашення заборгованості від 08.02.2007 року та квитанцією до прибуткового касового ордеру №528 від 08.02.2007 року.

Передача Квартири пайовику оформлюється шляхом підписання сторонами ату прийому-передачі Квартири.

Таким чином, Позивачем ОСОБА_1 у повному обсязі виконано свої зобов`язання, проте Відповідачем ТОВ «Південьбуд» у власність Позивача Квартира не передана, жодних дій спрямованих на укладення Акту приймання-передачі Квартири Відповідачем не вжито.

Підставою звернення з позовом є порушення Відповідачем умов Договору від 16 листопада 2005 року №112-5-4 про співробітництво з інвестування та будівництва жилого будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , та Договору від 08 лютого 2007 року №55-7-2-2 про дольову участь у будівництві жилого будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Станом на 01.12.2022 року будівництво багатоквартирного будинку не завершено, а також взагалі не ведуться будь-які будівельні роботи. Відповідач станом на 01.12.2022 року право власності на об`єкти нерухомості за Договором від 16.11.2005 року №112-5-4 та Договором від 08.02.2007 року №55-7-2-2 Позивачу не передав, будівництво будинку у встановлений договором строк не здійснив та не здав об`єкт в експлуатацію, чим унеможливив набуття у власність та користування Позивачем нерухомим майном (квартирами).

Із змісту договору випливає, що його предмет становить надання послуг щодо вкладання залучених коштів в будівництво житла та оформлення права власності на це майно в інтересах замовника.

Невиконання Відповідачем ТОВ «Південьбуд» зобов`язань за договорами призвело до порушення прав Позивача ОСОБА_1 саме: через порушення відповідачем строку прийняття об`єкта фінансування (будівництва) в експлуатацію та порушення строку його передачі Позивачу, у останнього відсутня можливість реєструвати право власності на цей об`єкт у встановленому законом порядку.

Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна в експлуатацію, право власності виникає з моменту його прийняття в експлуатацію.

Таким чином, виходячи з положень цієї статті, інвестор не зможе визнати право власності на квартиру до введення будинку в експлуатацію.

У безлічі випадків житловий будинок може простояти роками недобудованим. Тому Позивачу необхідно зменшити всі можливі ризики того, що його квартира може дістатися комусь ще. Позивач вважає, що належним способом захисту його порушеного права буде визнання майнових прав на об`єкт незавершеного будівництва (об`єкт інвестування).

При цьому, Позивач вважає, що Відповідач може здійснити відчуження майнових прав на об`єкти інвестування на користь третіх осіб, у зв`язку із чим невжиття таких заходів може унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Позивач вважає, що такий вид забезпечення позову є абсолютно співрозмірним та адекватним позовним вимогам, та унеможливить відчуження майнових прав на обєкт інвестування на користь третіх осіб.

На підставі викладеного просить задовольнити заяву.

Дослідивши матеріали справи та доводи поданої заяви про забезпечення позову суд приходить до наступного.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України заходів забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Відповідно до ч. 5 ст. 153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Відповідно до п.1-3 ч.1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; інше.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», судам роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Отже, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який просить позивач вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Метою забезпечення позову є збереження матеріального об`єкта спору до вирішення справи в суді.

Верховним Судом України у постанові від 25 травня 2016 року по справі № 6-605цс16 зроблено висновок, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При розгляді заяви про забезпечення позову знайшли своє підтвердження доводи позивача про наявність правовідносин з приводу укладення між ОСОБА_1 та ТОВ «Південьбуд» Договору від 16 листопада 2005 року №112-5-4 про співробітництво з інвестування та будівництва жилого будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , та Договору від 08 лютого 2007 року №55-7-2-2 про дольову участь у будівництві жилого будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Позовними вимогами є визнання за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , майнових права на об`єкти будівництва: однокімнатну квартиру, будівельний номер 112, 4-секційному 8-поверховому житловому будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , у розмірі профінансованого внеску в сумі 100281,00 грн. згідно Договору від 16.11.2005 року №112-5-4 про співробітництво з інвестування та будівництва жилого будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , та на двокімнатну квартиру загальною площею 103,78 кв.м., будівельний номер 55, на сьомому поверсі, у другій секції житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , у розмірі профінансованого внеску в сумі 260000,00 грн. згідно Договору від 08.02.2007 року №55-7-2-2 про дольову участь у будівництві жилого будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Також матеріалами справи встановлено, що на виконання Договору від 16 листопада 2005 року №112-5-4 про співробітництво з інвестування та будівництва жилого будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , Позивачем ОСОБА_1 внесено на рахунок ТОВ «Південьбуд» пайовий внесок в розмірі 100281,00 грн., в тому числі ПДВ 19548,00 грн., що підтверджується Довідкою про повне погашення заборгованості від 21.11.2005 року та квитанцією до прибуткового касового ордеру №11 від 21.11.2005 року.

Згідно п. 6.3. Договору, плановий строк закінчення будівництва Житлового будинку 4 квартал 2007 року.

На виконання Договору від 08 лютого 2007 року №55-7-2-2 про дольову участь у будівництві жилого будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , Позивачем ОСОБА_1 внесено на рахунок ТОВ «Південьбуд» пайовий внесок в розмірі 260000,00 грн., в тому числі ПДВ, що підтверджується Довідкою про повне погашення заборгованості від 08.02.2007 року та квитанцією до прибуткового касового ордеру №528 від 08.02.2007 року.

Згідно п. 2.5. Договору,плановий строк закінчення будівництва Житлового будинку 4 квартал 2009 року.

Таким чином, Позивачем ОСОБА_1 у повному обсязі виконано свої зобов`язання, проте Відповідачем ТОВ «Південьбуд» у власність Позивача Квартири не передані, жодних дій спрямованих на укладення Акту приймання-передачі Квартир Відповідачем не вжито.

Судом встановлено, що підставами для звернення до суду з зазначеною позовною заявою стало фактичне невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за Договором від 16 листопада 2005 року №112-5-4 про співробітництво з інвестування та будівництва жилого будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та Договором від 08 лютого 2007 року №55-7-2-2 про дольову участь у будівництві жилого будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.

Зокрема Ухвалою Верховного Суду від 09.03.2021 по справі № 522/11201/20 визначено, що ефективний захист права власності позивачів, можливість поновлення порушених прав та інтересів позивачів, а також виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог можуть бути забезпечені судом шляхом постановлення ухвали про заборону вчинення реєстраційних дій щодо спірного майна.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії. Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними з заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Як вказує позивачка ОСОБА_1 , відповідач може здійснити відчуження майнових прав на об`єкти інвестування: однокімнатну квартиру, будівельний номер 112, 4-секційному 8-поверховому житловому будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , та двокімнатну квартиру загальною площею 103,78 кв.м., будівельний номер 55, на сьомому поверсі, у другій секції житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , право.

При розгляді заяви про забезпечення позову, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення по справі "Шмалько проти України" право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на до доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605 цс16 від 25.05.2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

Втручання, особливо коли воно має розглядатися в контексті частини другої статі 1 Протоколу №1, має забезпечити «справедливу рівновагу» між вимогами загальних інтересів і вимогами захисту основних прав людини. Має бути розумне співвідношення між засобами, що використовуються і поставленою метою. (Рішення ЄСПЛ у справі «Іммобільяре Саффі проти Італії» від 28.07.1999 року, заява № 22774/93).

Необхідність забезпечення позову має відповідати вимозі пропорційності втручання у право особи цілям, яких потрібно досягти. З одного боку перед судом стоїть завдання гарантувати конституційний та міжнародно-правовий принцип обов`язковості судового рішення в тому, що стосується його виконання, а з іншого повага до права особи мирно володіти своїм майном. Таким чином, метою тесту пропорційності є встановлення способу та ступеню обмеження особи у реалізації його права; до яких саме негативних наслідків призведе таке обмеження, покладене на цю особу.

Не існує вичерпного переліку факторів, які мають бути враховані під час оцінювання судом необхідності вжиття заходів забезпечення позову. Ці фактори можуть змінюватись, залежно від фактичних обставин справи та характеру відповідного втручання.

Зокрема, при дослідженні питання про відповідність забезпечення позову вимозі пропорційності суд має здійснити оцінку доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позову, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання судового рішення в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Також необхідно звернути увагу на положення ч. 2 ст. 80 та ст.89 ЦПК України, відповідно до яких цивільному судочинству загалом, та питанню забезпечення позову зокрема, притаманний стандарт доведення «внутрішнє переконання судді».

Таким чином, вимоги цивільного процесуального законодавства щодо доведення певних фактів як підстав для вжиття заходів забезпечення позову вказують на необхідність їх вжиття у тому випадку, коли наявні в матеріалах справи докази скоріше вказують на ймовірність настання певних обставин, ніж на протилежний висновок.

Проаналізувавши зміст позовних вимог, розглянувши подану заяву про забезпечення позову, оцінивши доводи позивача, давши оцінку всім дослідженим в судовому засіданні доказам, виходячи із пов`язаності заходу забезпечення позову з предметом спору, співмірності такого заходу заявленим позовним вимогам і відповідності виду забезпечення позову, суд прийшов до висновку, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 8ст. 153 ЦПК України в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Згідно із ч. 1ст. 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Враховуючи наведене правило процесуального закону суд має право, однак, він не зобов`язаний вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідачів.

Випадки обов`язкового застосування зустрічного забезпечення встановлені ч. 3ст. 154 ЦПК України, відповідно до якої суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Зазначена правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 26 грудня 2018 року (справа № 61-11274св18).

Відповідно до ч. 4ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З викладених підстав, вирішуючи питання щодо зустрічного забезпечення, суд вважає за необхідне не вимагати від позивача зустрічного забезпечення, оскільки обраний захід забезпечення позову у вигляді заборони відчуження нерухомого майна, не впливає на матеріальний стан відповідачів, та власників вказаного нерухомого майна та не може вплинути на фінансову діяльність підприємств у разі її здійснення, чи понесення ними додаткових витрат, тобто, застосований вид забезпечення позову не може завдати відповідачів будь-яких збитків. Відповідно до ст. 153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

Станом на час розгляду судом заяви про забезпечення позову, у суду відсутні підстави вважати, що існують обставини, за наявності яких законодавець встановив обов`язок суду щодо застосування зустрічного забезпечення оскільки саме такій вид забезпечення позову жодним чином не спричинить збитків Відповідачу ТОВ «Південьбуд», так як заборона стосується лише відчуження майнового майна, що жодним чином не порушить майнових прав Відповідача.

Одночасно суд звертає увагу відповідача на те, що забезпечення позову є тимчасовим заходом та може бути скасований у разі представлення суду доказів щодо необґрунтованості позовних вимог та відсутності підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

Суд постановляє вказане рішення на підставі наявних матеріалах справи доказів.

З огляду на викладені обставини, суд вважає, що захід забезпечення позову у вигляді заборони Товариству з обмеженою відповідальністю «Південьбуд» відчуження майнових прав на обєкти інвестування: однокімнатну квартиру, будівельний номер АДРЕСА_2 , у розмірі профінансованого внеску в сумі 100281,00 грн. згідно Договору від 16.11.2005 року №112-5-4 про співробітництво з інвестування та будівництва жилого будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та двокімнатну квартиру загальною площею 103,78 кв.м., будівельний номер 55, на сьомому поверсі, у другій секції житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , у розмірі профінансованого внеску в сумі 260000,00 грн. згідно Договору від 08.02.2007 року №55-7-2-2 про дольову участь у будівництві жилого будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ., є достатнім для забезпечення виконання майбутнього рішення суду у разі задоволення позовних вимог позивача, та виключить можливість обмеження права у здійсненні господарської діяльності Відповідача та не порушуватиме прав третіх осіб, у зв`язку з чим заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149, 150, 153, 157 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Південьбуд» про визнання майнових прав на об`єкт інвестування задовольнити.

Заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «Південьбуд» відчуження майнових прав на обєкт інвестування: однокімнатну квартиру, будівельний номер АДРЕСА_2 , у розмірі профінансованого внеску в сумі 100281,00 грн. згідно Договору від 16.11.2005 року №112-5-4 про співробітництво з інвестування та будівництва жилого будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «Південьбуд» відчуження майнових прав на обєкт інвестування: двокімнатну квартиру загальною площею 103,78 кв.м., будівельний номер 55, на сьомому поверсі, у другій секції житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , у розмірі профінансованого внеску в сумі 260000,00 грн. згідно Договору від 08.02.2007 року №55-7-2-2 про дольову участь у будівництві жилого будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала про забезпечення позову набирає законної сили з дня її проголошення (підписання) суддею та підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя О.О. Боярський