Номер провадження 2/754/596/22
Справа №754/9820/21
РІШЕННЯ

Іменем України

07 липня 2022 року м.Київ

Деснянський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді Скрипки О.І.,

при секретарі судових засідань Моторенко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача про стягнення заборгованості.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 24.09.2019 року відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. В подальшому, ознайомившись із умовами обслуговування кредитних карток та підписавши паспорт споживчого кредиту від 24.09.2019 року, відповідач отримав картку типу: Преміальна картка World Black Edition з кредитним лімітом до 200 000 грн. Позивач свої зобов`язання перед відповідачем відповідно до договору виконав у повному обсязі, надавши кредит у встановленому розмірі. Відповідач своєчасно кошти на погашення заборгованості не повернув, у зв`язку з чим станом на 15.06.2021 року виникла заборгованість у розмірі 233 946,88 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 202 175,77 грн. (заборгованість за поточним тілом кредиту - 154 162,45 грн., заборгованість за простроченим тілом кредиту - 48 013,32 грн.), заборгованість за нарахованими відсотками - 9298,52 грн., заборгованість за простроченими відсотками - 22 472,59 грн.

Посилаючись на невиконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, позивач просить задовольнити позовні вимоги, стягнувши з відповідача вказану суму заборгованості та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3509,20 грн.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 29.06.2021 року провадження у цивільній справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 17.11.2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду м.Києва від 29.06.2021 року про відкриття провадження повернуто скаржнику.

20.12.2021 року до суду надійшов відзив представника відповідача ОСОБА_2 на позовну заяву. У даному відзиві представник відповідача заперечує проти позовних вимог, вважаючи їх необґрунтованими та незаконними. Так, представник відповідача вважає, що подані суду докази викликають сумнів у їх достовірності, так як на них не присутні підписи відповідача. Крім того, позивачем не надано доказів підписання кредитного договору і жодних інших доказів про отримання відповідачем зазначеної суми позивач не надав. Представник відповідача також вважає наданий розрахунок таким, що не відповідає вимогам закону, а позивачем не надано розрахунку з обґрунтуванням його правильності та повноти, а тому відсутні підстави вважати заборгованість безспірною. Крім того, заперечуючи проти позову представник відповідача послався на правові позиції Верховного Суду, викладені, зокрема, у постановах від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17, від 23.12.2020 року у справі № 191/2648/17.

Посилаючись на викладені обставини, представник відповідача вважає, що позовні вимоги не відповідають чинному законодавству, а підстави для задоволення позову відсутні, в зв`язку з чим просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

30.12.2021 року до суду надійшла відповідь представника позивача Безменка М.Є. на відзив на позовну заяву. У даній відповіді представник позивача вказує на дотримання норм чинного законодавства при укладанні між сторонами кредитного договору та наявність належних доказів, зокрема і щодо того, що при укладенні договору сторонами були обговорені всі істотні умови. Представник позивача вважає, що обставини, на які посилається представник відповідача у відзиві не відповідають дійсності, а також зауважив, що підтвердженням отримання клієнтом кредитних коштів є виписка по рахунку, яка є первинним бухгалтерським документом. На думку представника позивача, згідно виписки по рахунку вбачається, що відповідач до певного часу належним чином виконував свої зобов`язання за кредитом, що свідчить про те, що відповідач знав про умови кредитування та визнав свої зобов`язання за договором. Тому посилання відповідача про те, що він не був ознайомлений з умовами кредитування не має прийтись судом до уваги.

Посилаючись на викладене, а також на те, що на даний час відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, представник позивача просить задовольнити позовні вимоги.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позовній заяві зазначив, що у разі його неявки в судове засідання, розглянути справу без участі представника АТ КБ «Приватбанк», проти винесення заочного рішення також не заперечив.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судові засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Представник відповідача у відзиві просить розглядати справу без участі відповідача.

Враховуючи обізнаність відповідача про розгляд даної справи в суді та достатність часу для реалізації ним своїх процесуальних прав, а також наявність відзиву на позовну заяву, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних матеріалів.

Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ст.247 ч.2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи зі свого внутрішнього переконання, дійшов висновку про задоволення позовних вимог виходячи з таких підстав.

Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, 24.09.2019 року між банком АТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем ОСОБА_1 укладений договір про надання банківських послуг шляхом підписання відповідачем анкети-заяви б/н про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг.

В анкеті-заяві зазначено, що позичальник (відповідач у справі) згоден з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті баку в мережі інтернет за адресою privatbank.ua, і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були роздруковані ним самостійно.

Позичальнику (відповідачу у справі) 24.09.2019 року була видана кредитна картка № НОМЕР_1 з терміном дії до вересня 2022 року та 24.09.2019 року встановлено кредитний ліміт у розмірі 200 000 грн., 11.05.2021 року зменшено кредитний ліміт до 0,00 грн.

На підтвердження обставин приєднання позичальника ОСОБА_1 до умов та правил надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк», позивачем до матеріалів позовної заяви долучено Витяг з Тарифів обслуговування преміальних кредитних карт Platinum, World Black Edition, Visa Signature, МС World Elite, Visa Infinite, та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, паспорт споживчого кредиту.

Відповідач користувався кредитними коштами шляхом їх зняття з кредитної картки, а також поповнював картку, про що свідчить виписка за рахунком.

Згідно з наданим банком розрахунком станом на 15.06.2021 року виникла заборгованість у розмірі 233 946,88 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 202 175,77 грн. (заборгованість за поточним тілом кредиту - 154 162,45 грн., заборгованість за простроченим тілом кредиту - 48 013,32 грн.), заборгованість за нарахованими відсотками - 9298,52 грн., заборгованість за простроченими відсотками - 22 472,59 грн.

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - а відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною другою статті 1054 ЦК України, встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до вимог ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, АТ КБ «Приватбанк» зазначав, що сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов договору, оскільки відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві, і що відповідач поставив підпис в заяві позичальника, яким засвідчив те, що він повністю згодний з умовами кредитування та отриманням кредиту саме на таких умовах. Крім того, апелянт наголошує на тому, що відповідач по справі підписав паспорт споживчого кредиту, який містить, зокрема, розмір відсоткової ставки.

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «Приватбанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України, визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

В анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг АТ КБ «Приватбанк» від 24.09.2019 року процентна ставка не зазначена.

Також у цій заяві відсутні умови договору щодо строку виконання зобов`язань з повернення кредиту, встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за процентами за користування кредитними коштами.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 24.09.2019 року, посилався на Витяг з Тарифів Банку та Витяг з «Умов та правил надання банківських послуг» в «Приватбанку», розміщений на сайті: https://privatbank.ua як невід`ємні частини спірного договору.

Однак, судом встановлено факт того, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з «Умов та правил надання банківських послуг» в «Приватбанку» розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг «Приватбанку», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Окрім того, суд приходить до висновку про те, що роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «Приватбанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (24.09.2019 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (25.06.2021 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу «Умови та правила банківських послуг», відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, наданий банком Витяг з «Умов та правил надання банківських послуг» в «Приватбанку» не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Вказана позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17, провадження №14-131цс19.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В той же час, на підтвердження позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором, у тому числі процентів за користування кредитними коштами, АТ КБ «ПриватБанк» окрім анкети-заяви, надав паспорт споживчого кредиту, довідку про видачу кредитної картки, виписку про рух коштів по рахунку позичальника, де зазначено кредитний ліміт, номер кредитної картки та процентна ставка, за якою здійснювалося нарахування відсотків за користування кредитними коштами, та підтверджується часткове повернення позичальником кредитних коштів. Зазначені докази у своїй сукупності підтверджують використання позичальником преміальної картки «World Black Edition» та погодження ним умов кредитування, з визначеним у паспорті споживчого кредиту розміром відсотків 4,85 процентів на місяць.

Так, в матеріалах справи міститься підписаний відповідачем ОСОБА_1 паспорт споживчого кредиту 24.09.2019 року.

Вказаний паспорт споживчого кредиту передбачає пільговий період користування коштами, процентну ставку, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування. Відповідно до вказаного паспорту споживчого кредиту розмір процентної ставки у межах пільгового періоду - 0,00001%, а за межами пільгового періоду: для типу кредитного продукту «Універсальна» - 43,2%, для типу кредитного продукту «Універсальна ГОЛД» - 42%, а також для типів кредитного продукту Platinum, World Black Edition, World Elite, VISA Infinite, VISA signature - 37,2%.

Також зазначено, що розмір процентної ставки, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту - 86,4% (для типу кредитного продукту «Універсальна», «Універсальна ГОЛД»), та 84% (для типу кредитного продукту Platinum, World Black Edition), 74,40% (для типу кредитного продукту VISA signature, World Elite, VISA Infinite).

Матеріалами справи підтверджено, що відповідач по справі користувався кредитними коштами та АТ КБ «Приватбанк» зазначає, що ОСОБА_1 отримав преміальну кредитну картку World Black Edition. Стороною відповідача вказану інформацію спростовано не було, а тому до вказаних правовідносин застосовуються умови, які передбачені для типу кредитного продукту World Black Edition.

Таким чином, стороною відповідача не спростовано отримання відповідачем кредитної картки та погодження умов кредитування згідно з паспортом споживчого кредиту та дає підстави для стягнення з відповідача відсотків за користування кредитними коштами.

Вказане узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 02 грудня 2020 року у справі № 284/157/20-ц.

Так, у справі № 284/157/20 Верховний Суд зауважив, що суди не звернули уваги на наявний у матеріалах справи підписаний відповідачем паспорт споживчого кредиту, в якому також визначені, у тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування. Ураховуючи наведене, суди у порушення вимог статей 81, 367, 374 ЦПК України не врахували те, що оскільки сторонами було погоджено, зокрема процентну ставку, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, то суду слід було визначити й стягнути таку заборгованість відповідно до положень закону та підписаних відповідачем анкети-заяви та паспорту споживчого кредиту.

Також, відповідачем не спростовано факту користування кредитними коштами, а також не спростовано відповідними доказами наявність заборгованості як за тілом кредиту, так і за нарахованими відсоткам за користування кредитними коштами. Натомість, з наданої позивачем виписки з рахунку відповідача вбачається, що відповідач активно користувався кредитними коштами та здійснював часткове виконання своїх зобов`язань за кредитним договором, чим визнав наявність зобов`язань за вищевказаними умовами.

Згідно з частинами 1-3 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

На підставі викладеного, враховуючи, що фактично отримані та використані відповідачем кошти у добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також враховуючи вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд дійшов висновку про те, що банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку як з повернення отриманих кредитних коштів, так і з повернення відсотків.

Доводи представника відповідача, викладені у відзиві, суд відхиляє з вищенаведених підстав та мотивів.

Відповідно до положень Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Коробов проти України» (заява № 39598/03 від 21 липня 2011 року) суд вказав, що при оцінці доказів, суд, як правило - застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту.

Європейський суд з прав людини також вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм, суд приходить до висновку, що позивачем належним чином обґрунтовано та доведено позовні вимоги, в зв`язку з чим вони підлягають задоволенню в повному обсязі. Доводи представника відповідача на висновки суду не впливають та підстав для відмови в задоволенні позову повністю або частково не дають.

На підставі ст.141 ЦПК України, оскільки судом задоволено позов, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені судові витрати в розмірі 3509,20 грн.

Керуючись статтями 2, 7, 10-13, 18, 43, 44, 49, 76-83, 133, 141, 247, 258, 263, 265, 268 ЦПК України, статтями 11, 207, 525-526, 530, 536, 549, 551, 610, 626, 629, 1046-1056 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 24 вересня 2019 року в розмірі 233 946,88 грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 3509,20 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», , адреса: м.Київ, вул.Грущевського, 1-Д.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя: