Провадження №2/447/360/22
Справа №465/7333/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

04.07.2022 Миколаївський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді - Бачуна О.І.

при секретарі - Данилів О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Миколаїв , в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,-

в с т а н о в и в:

14.09.2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що ОСОБА_2 взяв у борг в ОСОБА_1 10000 гривень, які зобов`язувався повернути до 28.02.2021, що підтверджується відповідною розпискою. Позивач звертався до відповідача із претензією про сплату заборгованості, однак відповідач кошти не повернув на даний час. Оскільки відповідач не повернув позивачеві кошти в сумі 10000 гривень, ОСОБА_1 змушений звернутися до суду для захисту своїх порушених прав.

Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 19.10.201року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики направлено за підсудністю до Миколаївського районного суду Львівської області.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано в провадження судді Бачуна О.І.

Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 28.04.2022р. відкрито спрощене позовне провадження по справі.

В судове засідання позивач та його представник ОСОБА_3 не з`явився, однак надіслали до суду заяву в якій позовні вимоги підтримали, просили позов задоволити та проводити розгляд справи у їх відсутності.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомляв, тому суд вважає, за можливе проводити розгляд справи у його відсутності.

Враховуючи вищевикладене та положення ст. 178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами.

Суд, дослідивши письмові докази справи, вважає, що позов підлягає до задоволення.

Як вбачається із розписки , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 позичив в ОСОБА_1 на власні потреби 10000 гривень, які зобов`язується повернути до 28.02.2021року.

07.07.2021 адвокат Гірник О.О. в інтересах ОСОБА_1 направив на адресу ОСОБА_2 претензію щодо сплати заборгованості.

Станом на 04.07.2022 вимога ОСОБА_1 про повернення грошових коштів ОСОБА_2 не виконана.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення , а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом

За змістом ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч.2 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором

Судом встановлено, що відповідач не повернув позивачу 10000 грн. згідно договору позики грошових коштів та розписки, а тому суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_2 - 10000 гривень, підлягають до задоволення.

Крім цього, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача суму інфляційних витрат за прострочення виконання зобов`язання з 28.02.2021року по 07.09.201року, яка становить 405,47грн. та суму трьох процентів річних за прострочення повернення позики з 28.02.2021року по 07.09.201року, яка становить 157,00грн.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 в частині стягнення з відповідача витрат на правову допомогу, то такі підлягають задоволенню виходячи з наступного.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1)на професійну правничу допомогу; 2)пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3)пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місце знаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (ч.3 ст.133 ЦПК України).

Вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу, суд виходить із диспозиції ч.1 ст.137 ЦПК України, у відповідності до якої, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Так, згідно ч.2 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як встановлено в судовому засіданні, між позивачем ОСОБА_1 та адвокатом Гірник О.О. укладено Договір про надання правової допомоги від 02.07.2021 року .

Відповідно до акту приймання-передачі виконаних робіт від 07.09.2021р, до Договору про надану правову допомогу від 02.07.2021, загальна вартість послуг, наданих адвокатом становить 20000,00 гривень (написання та скерування досудової вимоги боржнику про повернення боргу; аналіз документів Клієнта та судової практики вирішення аналогічних спорів; написання та подання позовної заяви до суду; участь у судовому засіданні).

Суд вважає, що визначена адвокатом сума гонорару є належно обґрунтованою, такою, що в повній мірі відповідає складності справи та часу, який затрачено на фактичне надання правової допомоги, обсягом, наданих адвокатом послуг, у зв`язку з чим вказана сума підлягає відшкодуванню

Таким чином, оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено, а адвокат Гірник О.О. представляв інтереси позивач, тому слід стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, які включають витрати на професійну правничу допомогу, що становлять 2000,00 гривень.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача ОСОБА_2 слід стягнути в користь позивача судовий збір в розмірі 908,00 грн.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими і такими що підлягають до задоволення

Керуючись ст.ст. 141,263,268 ЦПК України, суд,

ухвалив :

позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 суму боргу внаслідок боргового зобов`язання за борговою розпискою в розмірі 10562,47гривень, з яких 10000гривень сума позики; 405,47гривень інфляційні втрати; 157,00 гривень 3% річних.

Стягнути ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 судові витрати , пов`язані з сплатою судового збору в сумі 908,00 гривень та 2000 гривень витрат на правову допомогу.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Львівського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення

Суддя Бачун О. І.