Ухвала

2 червня 2022 року

м. Київ

справа № 363/5290/18

провадження № 61-6317ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Карпенко С. О., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Бабенко Сергій Сергійович, на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 15 березня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 2 вересня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Фідобанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авераж», ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ковіна Інна Володимирівна, про визнання недійсними договорів, витребування майна з чужого незаконного володіння, скасування рішень та визнання права власності на майно,

ВСТАНОВИВ:

8 жовтня 2021 року подана касаційна скарга ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Бабенко С. С., на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 15 березня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 2 вересня 2021 року.

Ухвалою Верховного Суду від 3 листопада 2021 року поновлено ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення Вишгородського районного суду Київської області від 15 березня 2021 року та постанови Київського апеляційного суду

від 2 вересня 2021 року у цій справі; касаційну скаргу залишено без руху та надано заявнику десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення зазначених у ній недоліків.

Заявнику необхідно було подати до Верховного Суду докази сплати судового збору у розмірі 21 848,80 грн.

22 грудня 2021 року до касаційного суду надійшла заява про продовження процесуального строку для усунення недоліків касаційної скарги на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 15 березня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 2 вересня 2021 року.

Ухвалою Верховного Суду від 23 грудня 2021 року клопотання ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Бабенко С. С., про продовження процесуального строку для усунення недоліків касаційної скарги на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 15 березня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 2 вересня 2021 року задоволено; продовжено ОСОБА_1 встановлений судом процесуальний строк для усунення недоліків касаційної скарги, зазначених в ухвалі Верховного Суду від 3 листопада 2021 року, на три дні з дня вручення копії цієї ухвали.

3 лютого 2022 року до касаційного суду надійшла заява про звільнення від сплати судового збору, обґрунтована тим, що заявник не має можливості сплатити судовий збір у зв`язку із відсутністю грошових коштів.

На підтвердження вказаних доводів заявником додано копію довідки про доходи, з якої вбачається, що з липня 2021 року до грудня 2021 року нею отримано 78 506,40 грн.

Ухвалою Верховного Суду від 21 лютого 2022 року відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні заяви про звільнення від сплати судового збору та продовжено встановлений судом процесуальний строк для усунення недоліків касаційної скарги, зазначених в ухвалі Верховного Суду від 3 листопада 2021 року, на три дні з дня вручення копії цієї ухвали.

25 травня 2022 року до касаційного суду від ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Бабенко С. С., надійшла заява про звільнення від сплати судового збору, обґрунтована тим, що заявник не має можливості сплатити судовий збір у зв`язку із відсутністю грошових коштів.

На підтвердження вказаних доводів заявником додано копію довідки про доходи, з якої вбачається, що з травня 2021 року до квітня 2022 року ОСОБА_3 , який не є заявником касаційної скарги, отримано 228 962,86 грн.

Статтею 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до змісту статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод судові процедури повинні бути справедливими для всіх учасників процесу.

За змістом статті 136 ЦПК України єдиною підставою для відстрочення чи розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати є врахування судом майнового стану сторони і особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 12 ЦПК України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Насамперед варто зауважити, що Законом України «Про судовий збір» визначений перелік осіб, які безумовно звільнені від сплати судового збору у всіх інстанціях у силу закону, який наділяє їх певним статусом, або виходячи із чітко визначеного предмета спору. Цей перелік наведений у статті 5 зазначеного Закону та є вичерпним.

Стаття 136 ЦПК України визначає право суду на звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору, виходячи із майнового стану сторони, водночас саме стаття 8 Закону України «Про судовий збір», яка є спеціальною, конкретизує порядок, умови такого звільнення і коло осіб, які можуть бути звільнені від сплати судового збору.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за умови, якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті (частина друга статті 8 Закону України «Про судовий збір»).

З аналізу статті 8 Закону України «Про судовий збір» чітко вбачається, що законодавець, застосувавши конструкцію «суд, враховуючи майновий стан сторони, може…», тим самим визначив, що питання звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору осіб, які не зазначені в статті 5 вказаного Закону, або у справах із предметом спору, не охопленим статтею 5, є правом, а не обов`язком суду, навіть за наявності однієї з умов для такого звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення.

Що ж до самих умов, визначених статтею 8 Закону України «Про судовий збір», вони диференційовані за суб`єктним та предметним застосуванням.

Умови, визначені у пункті 1 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір», можуть застосовуватися лише до позивачів - фізичних осіб, за умови, якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру їх річного доходу за попередній календарний рік.

Таким чином, пункт 1 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» визначає, що для вирішення клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати суд має встановити розмір річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

Керуючись статтею 136 ЦПК України та статтею 8 Закону України «Про судовий збір», касаційний суд доходить висновку про те, що для вирішення питання про відстрочення, розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати на підставі пункту 1 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір», заявник повинна надати докази, які б підтверджували розмір річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

Заявником не доведено обставин, які б свідчили про наявність достатніх підстав для звільнення від сплати судового збору; не надано доказів, які б підтверджували розмір її річного доходу за попередній календарний рік.

За таких обставин заява про звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору не підлягає задоволенню.

Долучена до заяви довідка від 20 травня 2022 року № СЛТ00000005 не підтверджує розмір доходу ОСОБА_1 за 2021 рік, оскільки видана ОСОБА_3 , який не є заявником касаційної скарги.

Слід зауважити, що касаційний суд позбавлений можливості визначити, чи перевищує розмір судового збору, який підлягає сплаті, 5 відсотків розміру річного доходу позивача, без наявності відомостей щодо такого доходу за весь попередній календарний рік.

Відповідно до частини третьої статті 185, частини другої статті 393 ЦПК України у разі невиконання ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху вона вважається неподаною та повертається.

Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» від 23 жовтня 1996 року, Reports 1996-V, p. 1544, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року).

Оскільки заявником недоліки касаційної скарги не усунено, вказане свідчить про невиконання нею вимог ухвали, щоперешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою і є підставою для визнання касаційної скарги неподаною та повернення її заявнику.

Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись статтями 185, 393 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви про звільнення від сплати судового збору.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Бабенко Сергій Сергійович, на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 15 березня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 2 вересня 2021 року вважати неподаною і повернути заявнику.

Заявнику надіслати копію ухвали разом з доданими до касаційної скарги матеріалами, іншим учасникам справи надіслати копію ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С. О. Карпенко