Справа № 464/8173/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Дулебко Н.І.
Провадження № 22-ц/811/3178/19 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Шандри М.М., Левика Я.А.,

за участі секретаря: Скакун І.А., з участю представника ТзОВ «Преміум лігал Колекшн» - Кеню Д.В., ОСОБА_2 та його представника адвоката Бідного Б.Б. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Преміум Лігал Колекшн» на рішення Сихівського районного суду міста Львова від 09 березня 2017 року у справі за позовом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Преміум Лігал Колекшн», до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2015 року публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» (далі - ПАТ КБ «Надра», банк) звернулося з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 11 квітня 2008 року між банком та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у сумі 28 404,52 доларів США зі сплатою відсотків в сумі 13,59 % річних, строком дії договору до 11 квітня 2023 року. Кредит отримано 11 квітня 2008 року, що підтверджується валютним меморіальним ордером № NL-2 від 11 квітня 2008 року.

Для забезпечення зобов`язань позичальника за кредитним договором між банком та ОСОБА_2 укладено договір поруки, відповідно до умов якого поручитель зобов`язався перед банком відповідати за виконання позичальником взятих на себе зобов`язань, що випливають з кредитного договору.

У зв`язку з невиконанням позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором станом на 04 вересня 2015 року утворилась заборгованість.

Банк просив достроково стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором № 38/173/08-Ф у розмірі 16 651 доларів США та 70 705 грн., з яких:

15 600,26 доларів США - заборгованість за кредитом (у тому числі прострочену);

1 050,66 доларів США - заборгованість по сплаті відсотків (у тому числі прострочена);

8 171,30 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту;

62 534,13 грн. - штраф за порушення умов кредитного договору.

Рішенням Сихівського районного суду міста Львова від 09 березня 2017 року у задоволенні позову Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Рішення суду оскаржила Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра».

В апеляційній скарзі посилається на те, що під час підписання кредитного договору ОСОБА_1 була ознайомлена з усіма умовами договору, а саме: щомісячна сума мінімально необхідного платежу, розмір штрафних санкцій у разі виникнення заборгованості, а також висловила свою згоду щодо цих умов договору та волевиявлення шляхом підписання зазначено договору. Крім того, зазначає, що у період з 14 травня 2008 року по 23 жовтня 2015 року відповідачка належним чином виконувала свої зобов`язання по кредитному договору, що підтверджується розширеним розрахунком заборгованості, а тому посилання ОСОБА_1 на введення її в оману не відповідають дійсності та не заслуговують на увагу. Вважає, що судом першої інстанції необґрунтовано не взято до уваги розрахунок заборгованості за кредитним договором, наданий Банком, оскільки такий не спростований іншими належними доказами у справі.

Просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Постановою апеляційного суду Львівської області від 09 липня 2018 року апеляційну скаргу ПАТ КБ «Надра» задоволено частково. Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 09 березня 2017 року скасовано та ухвалено нове, яким позов ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором № 38/173/08-Ф, яка утворилась станом на 04 вересня 2015 року у розмірі 16 651 доларів США та 70 705 грн., з яких: 15 600,26 доларів США - заборгованість за кредитом (у тому числі прострочена), 1 050,66 доларів США - заборгованість по сплаті відсотків (у тому числі прострочена), 8 171,30 грн. - пені за прострочення сплати кредиту, 62 534,13 грн. - штраф за порушення умов кредитного договору. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Верховного Суду від 18 вересня 2019 року постанову Апеляційного суду Львівської області від 09 липня 2018 року скасовано, справу апеляційною скаргою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 09 березня 2017 року у справі за позовом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 06 липня 2021 року залучено товариство з обмеженою відповідальністю «Преміум Лігал Колекшн» правонаступником позивача у справі за позовом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ТзОВ «Преміум лігал Колекшн» - Кеню Д.В. на підтримання апеляційної скарги, ОСОБА_2 та його представника адвоката Бідного Б.Б. на її заперечення, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення у межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково, а рішення Сихівського районного суду м. Львова від 09 березня 2017 року скасуванню на підставі пп.1-3 ч.1 ст.376 ЦПК України з ухваленням нового судового рішення по справі.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивачем не доведено обґрунтованість пред`явлених позовних вимог, і неможливо встановити дійсний розмір заборгованості за кредитним договором.

З таким висновком суду повністю погодитись не можна виходячи із наступних підстав.

Судом та матеріалами справи встановлено, що 11 квітня 2008 року між ПАТ «Комерційний банк «Надра» та ОСОБА_1 укладено споживчий кредитний договір, відповідно до умов якого надано позичальнику кредит в сумі 28 404,52 доларів США на придбання у власність нерухомого майна (земельної ділянки), загальною площею 0,1757 га. для будівництва житлового будинку, що знаходиться за адресою: Львівська обл., Пустомитівський район, с. Шоломия, зі сплатою відсотків у сумі 13,59 % річних, строком дії договору до 11 квітня 2023 року (т.1 а.с.9-11).

Для забезпечення зобов`язань позичальника за кредитним договором між банком та ОСОБА_2 укладено договір поруки, відповідно до умов якого поручитель зобов`язався перед банком відповідати за виконання позичальником взятих на себе зобов`язань, що випливають з кредитного договору. Згідно умов договору поруки позичальник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, що означає нічим не обумовлене і абсолютне право кредитора вимагати виконання зобов`язань, вказаних у п. 1.1 цього договору повністю (чи у будь-якій його частині) як від позичальника та поручителя разом, так і від кожного окремо (т.1 а.с.13-14).

На підставі валютного меморіального ордеру № NL-2 від 11 квітня 2008 року встановлено, що на поточний рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_1 банком перераховано 27 648,72 доларів США (т.1 а.с.15).

Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором № 38/173/08-Ф станом на 04 вересня 2015 року у зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 своїх зобов`язань за договором утворилась заборгованість у розмірі 16 651 доларів США та 70 705 грн., з яких: 15 600,26 доларів США - заборгованість за кредитом (у тому числі прострочена), 1 050,66 доларів США - заборгованість по сплаті відсотків (у тому числі прострочена), 8 171,30 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту, 62 534,13 грн. - штраф за порушення умов кредитного договору (т.1 а.с. 58-60).

Як зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі №638/13683/15-ц у договорах за участю фізичної особи-споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів (частина друга статті 627 ЦК України у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг», який набрав чинності 16 жовтня 2011 року). Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (частина третя статті 1054 ЦК України у вказаній редакції).

Регулювання правовідносин банку зі споживачем щодо кредитування для споживчих потреб до 10 червня 2017 року відбувалося з урахуванням приписів Закону України «Про захист прав споживачів». З 10 червня 2017 року на ці відносини поширюється Закон України «Про споживче кредитування», а у частині, що йому не суперечить, - також Закон України «Про захист прав споживачів».

Частина десята статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, що була чинною до 10 червня 2017 року, встановлювала обов`язковий досудовий порядок врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту.

Звернення до суду з позовом про дострокове повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту не замінює визначений Законом України «Про захист прав споживачів» порядок. Якщо кредитодавець звертається до суду з таким позовом, не виконавши вимоги частини десятої статті 11 цього Закону у редакції, чинній до 10 червня 2017 року, не дотримавши передбачений зазначеним договором порядок, який не має погіршувати порівняно із цим Законом становище споживача, то в останнього як у позичальника відсутній обов`язок достроково повернути кошти за договором про надання споживчого кредиту, а у суду відсутня підстава для задоволення відповідного позову у частині, яка стосується дострокового стягнення коштів за таким договором.

Як встановлено в суді апеляційної інстанції, кредитні кошти ОСОБА_1 видавалися на споживчі потреби, що підтвердив представникТовариства з обмеженою відповідальністю «Преміум Лігал Колекшн», Банк, не виконав вимоги частини десятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», чинного на час виникнення спірних правовідносин, не звертався до відповідачів з вимогою досудового врегулювання питання повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту, і 08 вересня 2015 року звернувся з позовом про дострокове стягнення коштів за таким договором.

Тому відсутні підстави для задоволення позову у частині, яка стосується дострокового стягнення коштів за таким договором.

Також із наявного в матеріалах справи розрахунку, станом на 04 вересня 2015 року (т.1 а.с.58-62), та його заперечень відповідачами, з урахуванням висновків експертизи (т.1 а.с.214-216;222-226) та наявних платіжних квитанціях (т.1а.с.81-127;170-180) неможливо встановити розмір простроченої заборгованості яка існувала у ОСОБА_3 перед ПАТ КБ «Надра» на момент пред`явлення позову (28 вересня 2015 року) за кредитним договором №38/173/08-Ф від 11 квітня 2008 року та додатками до нього.

З тих підстав слід відмовити у задоволенні позову Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Преміум Лігал Колекшн», до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором.

Що стосується позовних вимог позивача до поручителя ОСОБА_2 то слід зазначити наступне.

Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.

Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

У статті 554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

У постанові Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року у справі № 6-53цс14 зроблено висновок, що у разі неналежного виконання боржником зобов`язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред`явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. У разі пред`явлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов`язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку. Разом із тим правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов`язань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов`язань, та в частині вимог про дострокове погашення кредитних коштів.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 408/8040/12 (провадження № 14-145цс18) вказано, що Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновком у справі № 6-53цс14 і не вбачає підстав для відступлення від нього.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі № 638/13683/15-ц (провадження №14-680цс19) вказано, строк, передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України у вказаній редакції, є преклюзивним, тобто його закінчення є підставою для припинення поруки, а отже, і для відмови кредиторові у позові. Цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати. Тому, враховуючи припинення права кредитора вимагати у поручителя виконання забезпеченого порукою зобов`язання зі спливом визначеного договором або законом строку, застосоване у другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України у зазначеній редакції словосполучення «пред`явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання слід розуміти як пред`явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Вказане не позбавляє кредитора можливості пред`явити до поручителя іншу письмову вимогу про погашення заборгованості боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду лише протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 2-1169/11 (пункт 62), від 19 червня 2019 року у справі № 523/8249/14-ц (пункт 76), від 3 липня 2019 року у справі № 1519/2-3165/11 (пункт 59), а також постанову Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2662цс15).

Відповідно до пункту 3.3.1. кредитного договору повернення суми кредиту здійснюється рівними платежами щомісячно у сумі 157,80 доларів США, починаючи з травня 2008 року. Аналіз матеріалів справи свідчить, що прострочення сплати боржником періодичних платежів розпочалося із серпня 2008 року, що підтверджується розрахунком заборгованості ОСОБА_1 за договором (Т. 1, а. с. 58).

З позовом Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» звернулася 28 вересня 2015, тому порука припинена відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 .

З урахуванням вищезазначеного апеляційна Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Преміум Лігал Колекшн» підлягає до задоволення частково, рішення Сихівського районного суду м. Львова від 09 березня 2017 року скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову з інших підстав.

За подання касаційної скарги ОСОБА_1 сплатила 13 118 гривень судового збору, вказану суму слід стягнути на її користь з Товариства з обмеженою відповідальністю «Преміум Лігал Колекшн» відповідно до положень п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, ст.ст. 381, 382, 384, 389 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Преміум Лігал Колекшн» задовольнити частково.

Рішення Сихівського районного суду міста Львова від 09 березня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Преміум Лігал Колекшн», до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Преміум Лігал Колекшн» на користь ОСОБА_1 13 118 (тринадцять тисяч сто вісімнадцять) гривень судових витрат за подання касаційної скарги.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 14 червня 2022 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Шандра М.М.

Левик Я.А.