Справа № 493/1621/21
Провадження № 2/493/138/22
12 липня 2022 року м. Балта Одеської області
Балтський районний суд Одеської області в складі:
головуючого-судді ІЛЬНІЦЬКОЇ О.М.
за участю секретаря ЖУКОВСЬКОЇ О.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Балта цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,
02.12.2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів.
Ухвалою судді Балтського районного суду Одеської області від 22.12.2021 року провадження по даній цивільній справі відкрито, постановлено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження. (а.с.26-27)
Ухвалою Балтського районного суду Одеської області від 28.04.2022 року підготовче провадження по даній цивільній справі закрите, справу призначено до судового розгляду. (а.с.48)
Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, подали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності.
Відповідач в судові засідання неодноразово не з`являвся, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчать довідки про доставку судових повісток шляхом надсилання SMS-повідомлення на мобільний номер телефону, який відповідач власноруч вказав у заяві, у зв`язку з чим відповідно до ст. 280 ЦПК України судом застосовано заочний розгляд справи. Відзиву на позовну заяву не подавав, заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило.
Суд, ознайомившись з позовною заявою, оцінивши докази, наявні в матеріалах справи, дійшов такого висновку.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Ч. 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.
Ч. 2 ст. 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.
Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання грошей.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
В силу ст. 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку.
Згідно ст. ст. 12, 81 ч. 1 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 10.06.2020 року позичив у ОСОБА_1 кошти в сумі 5000 грн., які зобов`язувався віддати в строк до 31.12.2020 року в повному обсязі, що підтверджується його письмовою розпискою.(а.с. 12)
Зі змісту вказаних розписок вбачається, що відповідач позичив у ОСОБА_1 кошти та зобов`язався їх повернути в строк до 31.12.2020 року, отже розписки містять умови отримання позичальником боргу із зобов`язанням його повернути до визначеної дати, тому судом встановлено, що між сторонами були укладені договори позики.
Однак відповідач своїх зобов`язань не виконав, грошові кошти ОСОБА_1 у визначений в розписках термін не повернув, тому вона має право вимагати від відповідача боргового зобов`язання.
Відповідно до ч. 1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Отже враховуючи, що інше не встановлено договором або законом, відповідач має сплатити позивачеві проценти від суми позики на рівні облікової ставки НБУ. Такі проценти мають нараховуватися протягом строку дії договору, а після його закінчення кредитор має право вимагати нарахування платежів згідно зі статтею 625 ЦК України, тобто, 3 % річних та інфляційні, що відповідає висновку, зазначеному у постанові Касаційного цивільного суду № 756/3128/16-ц від 09.08.2019 року.
Тому позикодавець має право вимагати стягнення процентів за користування коштами у межах погодженого сторонами строку позики, тобто з 11.06.2020 до 31.12.2020 року, та з 18.08.2020 року по 31.12.2020 року.
Таким чином належить стягнути з відповідача проценти за користування грошовими коштами за договором позики від 10.06.2020 року в розмірі 167,93 грн., де сума заборгованості становить 5000 грн., з 11.06.2020 до 11.06.2020 (1 день) облікова ставка НБУ - 8 %, дата початку нарахування 11.06.2020, дата закінчення нарахування 11.06.2020 (5000 грн. х 8 : 100 : 365 х 1 = 1.09 грн.); з 12.06.2020 до 31.12.2020 (203 дні) 6% (5000 грн. х 6% :100 :365 х 203 = 166,84 грн.), а разом з 11.03.2020 до 31.12.2020 167,93 грн. (1,09+166,84 грн.).
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Враховуючи, що строк виконання зобов`язання за договорами позики від 10.06.2020 року та 17.08.2020 року настав 31.12.2020, і вони не виконані у визначений строк, з 01.01.2021 зобов`язання є простроченими, тому з цього часу у позивача виникло право на отримання боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних.
За договором позики від 10.06.2020 року за період з січня 2021 до вересня 2021 індекс інфляції складає 107,52, отже розмір індексації заборгованості становитиме 376 грн., де сума заборгованості становить 5000 грн., сукупний індекс інфляції 376 (5000 грн. х 107,52 : 100 - 5000 = 376 грн.).
Сума 3 % річних складатиме 126,99 грн., де сума заборгованості становить 5000 грн., дата початку нарахування 01.01.2021, дата закінчення нарахування 05.11.2021, тобто 309 днів, відсоткова ставка 3% річних (5000 грн. х 3 : 100 : 365 х 309 = 126,99 грн.).
Отже в загальній сумі за договором позики від 10.06.2020 року з відповідача підлягає стягненню 5670,92 грн., які складаються з наступного: сума боргу 5000 грн.; відсотки 167,93 грн., 3% річних 126,99 грн., інфляційні витрати 376 грн.
Вимога позивача щодо перерахунку суми боргу за договорами позики станом на день ухвалення рішення задоволенню не підлягає, оскільки доказів розрахунків в період після 05.11.2021 року позивачем надано не було.
Враховуючи, що до закінчення судових дебатів у справі сторона позивача зробила заяву про подання доказів понесених судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, відповідно до ч.8 ст.144 ЦПК України призначається судове засідання для вирішення питання про судові витрати.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 625, 1046, 1048, 1049, 1050 ЦК України, ст. ст. 81, 89, 141, 246, 263, 265 ЦПК України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу задовольнити частково.
В іншій частині позову відмовити.
Призначити судове засідання для вирішення питання про судові витрати на 16:00 год. 27 липня 2022 року в приміщенні Балтського районного суду.
Зобов`язати позивача ОСОБА_1 подати до суду докази щодо розміру понесених нею судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

СУДДЯ