ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/2509/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" серпня 2022 р. м. Київ

Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого судді Курічової В.М.,

за участю секретаря судового засідання Іващенко Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадженняпозовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

УСТАНОВИВ:

У серпні 2021 року до Дарницького районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Позов обґрунтовано тим, що 10.06.2021 відповідачка отримала від позивачки у позику грошові кошти у розмірі 12 060,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування коштами у розмірі 2 800,00 доларів США та зобов`язалась повернути позику у строк до 25.06.2021. Крім того, 30.06.2021 відповідачка отримала від позивачки у позику грошові кошти у розмірі 15 000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування коштами у розмірі 6 000,00 доларів США та зобов`язалась повернути позику у строк до 15.07.2021. Однак у встановлений строк відповідачка отримані грошові кошти у розмірі 35 860,00 доларів США не повернула.

Одночасно з поданням позову позивачка звернулась до суду із заявою про забезпечення позову, в задоволенні якої ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 18.08.2021 відмовлено.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 18.08.2021 відкрито провадження за цим позовом, призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

08.10.2021 проведення підготовчого засідання відкладено на 09.11.2021 14.00 год. у зв`язку із надходження від відповідачки заяви про відкладення підготовчого засідання.

09.11.2021 у підготовчому засідання оголошено перерву до 09.12.2021 12.00 год. за клопотання відповідачки для надання часу підготувати проект мирової угоду.

09.12.2021 підготовче засідання за клопотанням відповідачки відкладено на 02.02.2022 на 12.00 год.

02.02.2022 підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до розгляду по суті.

08.04.2022 справу знято з розгляду у зв`язку із введенням воєнного стану в Україні, пошкодження адміністративної будівлі Дарницького районного суду м. Києва за адресою: м. Київ, вул. О.Кошиця, 5-А, а також у зв`язку із перебуванням судді у відпустці.

Представник позивачки - адвокат Сочко А.Г. подав заяву про розгляд справи без його участі та без участі позивачки, просить задовольнити позовні вимоги.

Відповідачка подала заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з тим, що вона поза межами м. Києва.

В судовому засіданні суд визнав неповажними причини неявки відповідачки у судове засідання, відмовив у задоволенні клопотання відповідачки про відкладення розгляду справи, у зв`язку з чим провів судове засідання без участі відповідачки, яка належним повідомлена про розгляд справи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, норми права, які застосував суд, та мотиви, з яких виходив суд.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника, або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Як вбачається з матеріалів справи, 10.06.2021 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір позики у формі розписки, за умовами якої позивачка передала відповідачці грошові кошти у розмірі 12 060,00 доларів США, а відповідачка зобов`язалась позивачці позику у розмірі 12 060,00 доларів США зі сплатою процентів у розмірі 2 800,00 доларів США за користування грошовими коштами до 25.06.2021 /а.с.7-8/.

30.06.2021 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір позики у формі розписки, за умовами якої позивачка передала відповідачці грошові кошти у розмірі 15 000,00 доларів США, а відповідачка зобов`язалась позивачці позику у розмірі 15 000,00 доларів США зі сплатою процентів у розмірі 6 000,00 доларів США за користування грошовими коштами до 15.07.2021 /а.с.9-10/.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Однак відповідачка зобов`язання за вказаними розписками не виконала.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне зобов`язання).

Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Слід зауважити, що позивачка просить стягнути з відповідача борг в іноземній валюті.

Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня.

При цьому Основний Закон не встановлює заборони щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав.

Відповідно до статті 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

У статті 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Разом з тим, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 464/3790/16-ц з аналізу наведених правових норм зроблено висновок, що гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України, сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезидентом - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України; у разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті. З огляду на положення частини першої статі 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення суми коштів у строки, у розмірі та у саме тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.

Отже, до стягнення з відповідачки на користь позивачки підлягає сплаті 35 860,00 доларів США.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Позивачкою сплачено судовій збір за подання позову в сумі 9 641,57 грн.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги задоволено повністю, з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати, які складається з судового збору у розмірі 9 641,57 грн.

Крім того, позивачка просила стягнути з відповідача судові витрати на правничу допомогу, разом із тим не вказала розмір таких витрат та, всупереч вимог ст. 137 ЦПК України, не надала доказів щодо вартості та виду виконаних робіт адвокатом.

Керуючись нормами ст. 2, 5, 12, 141, 209, 259, 263-265, 268, 273, 354-355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договорами позики від 10.06.2021 та 30.06.2021 у розмірі 35 860,00 доларів США.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 9 641,57 грн.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідачка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянка України, РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.М. Курічова