н/п 6/490/18/2023 Справа № 2-5870/11
Центральний районний суд м. Миколаєва
______________________________________________________________________УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 червня 2022 року м. Миколаїв
Центральний районний суд м.Миколаєва у складі головуючого судді Гуденко О.А. , при секретарі судового засідання Савенко Є.В., без участі сторін,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» (далі - ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ») про поновлення строку для пред`явлення виконавчих документів до виконання у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «НАДРА» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, боржник ОСОБА_2 , зацікавлені особи ОСОБА_1 , Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «НАДРА» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» «Дніпрофінансгруп», -
Відповідно до постанови Правління НБУ від 04 червня 2015р. №356 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 05 червня 2015р. №113, «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «НАДРА».
Згідно договору № GL48N718070 blank про відступлення прав вимоги від 05 серпня 2020 року, право вимоги за кредитним договором № 35/П/99/2008-840 від 21 січня 2008 року, укладеного між Відкритим акціонерним товариство комерційний банк «Надра» (найменування змінено на ПАТ «КБ «НАДРА») та ОСОБА_2 , перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Дніпрофінансгруп» (далі - ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп»). ТОВ «Фінансова Компанія «Дніпрофінансгруп» згідно договору № GL48N718070 blank 01 про відступлення прав вимоги від 30 вересня 2020 року, відступив права вимоги на користь ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕТ».
Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 29 жовтня 2021 року було замінено сторону стягувача по справі №2-5870/11 з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» за заявою останнього на підставі договору №GL48N718070_blank про відступлення права вимоги від 05.08.2020року, за яким право вимоги за кредитним договором №08/01/2007-840 К 003 від 10.01.2007 року від ВАТ КБ «Надра» (ПАТ КБ «Надра») перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» та згідно договору про відступлення права вимоги №GL48N718070_blank_01 від 30.09.2020року, за яким право вимоги за Кредитним договором №08/01/2007-840 К 003 від 10.01.2007 року, перейшло від ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» до ТОВ «Брайт Інвестмент».
В обгрунтування заяви ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» зазначає що поважність пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання , оскільки права стягувача Товариство набуло лише 16.11.2021 року , отже залишає за собою право звернення до примусового виконання рішення суду від 16.11.2012 , проте строк подання виконавчого листа до виконання сплив у період часу коли стягувачем було ПАТ КБ «Надра». Отже, Товариство не має змоги скористатися своїми правами . Рішенян суду боржниками не виконано, проте виконання рішення судуд обов`язкове на всій території України.
Представник зацікавленої особи ОСОБА_1 адвокат Власенко С.О. подав на електронну пошту суду відзив , в якому заперечує можливість задоволення заяви , оскільки прийняття постанови Правління НБУ від 04 червня 2015р. №356 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» не обмежувало останнього у праві звернення виконавчого документу до виконання з огляду на приписи Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Сама по собі зміна стягувача у виконавчому провадженні не може бути визнана поважною причиною непред`явлення виконавчих листів до виконання, оскільки відповідно до статті 55 ЦПК України, усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він змінив.
Тобто, якщо б із заявою про поновлення строку для пред`явлення до примусового виконання звернувся безпосередньо банк, боржник мав право заперечувати проти такого поновлення, зокрема, вимогою з`ясувати питання, що заважало Банку пред`явити вимогу стягнення у період до 05 серпня 2020 року, день укладення договору №GL48N718070_blank про відступлення права вимоги від 05.08.2020року, за яким право вимоги за кредитним договором №08/01/2007-840 К 003 від 10.01.2007 року від ВАТ КБ «Надра» (ПАТ КБ «Надра») перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп». Отже таке заперечення є слушним і проти заяви нового кредитора. (аналогічна правова позиція викладена у постанові Миколаївського апеляційного суду від 22 жовтня 2021 року Справа 488/1891/13-ц).
За приписами положень п.19, ч.1, ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» (Частину першу статті 39 доповнено пунктом 19 згідно із Законом N 1588-IX від 30.06.2021) підставою для закінчення виконавчого провадження є прийняття Фондом гарантування вкладів фізичних осіб рішення про початок процедури ліквідації банку-боржника. Як вбачається з матеріалів справи на підставі договору №GL48N718070_blank про відступлення права вимоги від 05.08.2020року, право вимоги за кредитним договором №08/01/2007-840 К 003 від 10.01.2007 року від ВАТ КБ «Надра» (ПАТ КБ «Надра») перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп». За наведеного вбачається, що до дати укладення договору про відступлення права вимоги від 05.08.2020року для ВАТ КБ «Надра» (ПАТ КБ «Надра») не існувало законодавчих перешкод у реалізації права банку на звернення виконавчого документу до примусового виконання, а положення п.19, ч.1, ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» введено від 30.06.2021року Законом N 1588-IX. Інші доводи та докази поважності пропуску ВАТ КБ «Надра» (ПАТ КБ «Надра») у період до 05.08.2020 року відчуження права вимоги матеріали справи не містять та заявником ТОВ «Брайт Інвестмент» не наводяться.
Просив розглядати заяву у його відсутність та відмовити у її задоволенні.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що у задоволенні заяви належить відмовити з наступних підстав.
Відповідно до ст.446 ЦПК України процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом.
З матеріалів справи вбачається, що на підставі вказаного заочного рішення видано виконавчий лист видано 25 березня 2013 року №2-5870/11 , набрав чинності: 09.10.2012р, строк пред`явлення до виконання: 1 рік, отримано представником позивача 07 травня 2013 року та до суду не поверталися. На зворотному боці наданих суду копій виконавчих листів наявні відмітки про повернення виконавчого документу 25.12.2014р. та 11.07.2016р. з підстав п.5, ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», а також відмітка що виконавчий документ повернуто 22.06.2017 року з підстав п.2, ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» .
Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається , що 05 серпня 2020 року ПАТ «КБ «НАДРА» за договором відступило право вимоги за кредитним договором № 35/П/99/2008-840 від 21 січня 2008 року щодо боржника ОСОБА_1 новому кредитору - ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп». 30 вересня 2020 року ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» за аналогічним договором про відступлення прав вимоги відступило право вимоги за тим же кредитним договором щодо боржника ОСОБА_1 - ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ».
У частині 6статті 12 Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року N 1404-VIIIстягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції. Відповідно до частини 1статті 433 ЦПК Україниу разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.
Відповідно до частини четвертоїстатті 263 ЦПК Українипри виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У пунктах 44 - 47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року в справі N 2-836/11 (провадження N 14-308цс19) зроблено висновок, що "стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина шостастатті 12 Закону N 1404-VIII). У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частина першастатті 433 ЦПК України; близький за змістом припис відображений у частині першійстатті 329 ГПК України).
Необхідною правовою підставою для поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання є наявність поважних причин такого пропуску. Такі причини (обставини) повинні бути об`єктивною перешкодою для особи, на користь якої винесено судовий акт, і яка вчиняє дії для отримання виконавчого документа та його пред`явлення до виконання.
Європейський суд з прав людини, розглядаючи справу «Пономарьов проти України» (№ 3236/03) 03 квітня 2008 року, установив, що вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (пункт 41 рішення).
Згідно зі статтею12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статей76,77,78,79 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справ, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до частини 1статті 81 ЦПК Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частини 1статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року N 606-XIV(в редакції чинній на час набрання законної сили рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 01 жовтня 2013 року) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.
У пункті 1 частини 2статті 22 вказаного Законупередбачено, що строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.
Конституція України закріпила принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (частина 1 статті 58 Конституції України ). Тобто, дія закону та іншого нормативно-правового акту не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.
05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження». Згідно з пунктом 5 РозділуXIIIПрикінцевих та перехідних положень Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження`виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.
Тлумачення пункту 5 РозділуXIIIПрикінцевих та перехідних положень Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження`свідчить, щоположення цьогозаконузастосовуються лише до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими не сплинув на час набрання чинності цим законом.Цим пунктом Закону не передбачено зворотної дії в часі і можливості застосування норм цьогоЗаконудо виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими сплинув на час набрання ним чинності. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 640/4782/15-ц.
Ураховуючи наведене, за встановлених у справі обставин вбачається, що строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання визначено в один рік, який розпочався 09 жовтня 2013 року, а закінчився 10 жовтня 2014 року.
Як вбачається з відміток на виконавчому листі, останній раз зазначений строк переривався в 2017 році на підставі п.2 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» (у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними).
Стягувач у справі ПАТ «КБ «НАДРА» (його представник) знав з 2017 року про повернення виконавчого листа стягувачу ( про що свідчить передача оригіналу виконавчого листа правонаступникам) , мав можливість вчасно вчинити відповідні дії щодо пред`явлення його до примусового виконання повторно в межах строків. Між тим , відступаючи права вимоги за цим виконавчим листом 05.08.2020 року вже з пропуском строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання банк не реалізовував свої процесуальні права під час виконання рішення суду.
Крім того, при укладанні договорів про відступлення прав вимоги набувачі цих прав ТОВ «Дніпрофінансгруп» та заявник ( правонаступники кредитора) не були позбавлені можливості перевірити вказані обставини та врахувати, що відповідно до статті 55 ЦПК України, усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він змінив.
Правонаступник ПАТ «КБ «Надра» на підставі договору про відступлення прав вимоги від 30 вересня 2020 року ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» звернулося до суду із заявою про поновлення строку на пред`явлення виконавчих листів до виконання 14 січня 2022 року, тобто більш ніж через чотири роки, зазначивши, строки пропущені не з вини правонаступника.
Виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», з урахуванням положень статті 442 ЦПК України, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.
На час переходу прав кредитора (стягувача) ПАТ «КБ «Надра» на підставі договору про відступлення прав вимоги від 30 вересня 2020 року до ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» строки пред`явлення до виконання виконавчих листів, виданих на підставі рішення Центрального районного суду від 27.09. 2012 року вже сплинули.
Правонаступник кредитора (стягувача) ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» при зверненні до суду з вказаною заявою не зазначало та не надало відповідних доказів, які б підтверджували причини (обставини), що були об`єктивною перешкодою для ПАТ «КБ «НАДРА», на користь якого винесено судове рішення, і існували на момент переходу прав стягувача до ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ», для пред`явлення до виконання виконавчих листів у цій справі.
На переконання суду тільки факт переходу прав вимоги від одного кредитора (стягувача) до іншого, зокрема від ПАТ «КБ «НАДРА» до ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» за договором про відступлення прав вимоги за кредитним договором, не свідчить про поважність причин пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання . Заявником не наведено інших обґрунтованих аргументів на підтвердження поважності причин для поновлення строку пред`явлення виконавчих листів до виконання. Отже заявником не наведено жодних причин, які є поважними та давали б підстави для поновлення строку пред`явлення виконавчих листів до виконання та не надано відповідних доказів на підтвердження таких причин. Будь-яких реальних перешкод для звернення виконавчих листів до виконання у визначений законом строк в судовому засіданні не встановлено.
За таких обставин , заява стягувача про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання не є обгрунтованою та підставною, а тому не підлягає до задоволення.
Керуючись п.17.4 Перехідних положень ЦПК України, суд
ухвалив:
У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа по справі № 2-5870/11 відносно боржника ОСОБА_1 до виконання - відмовити.
На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Миколаївського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали.
Суддя Гуденко О.А.