ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

23 грудня 2022 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/11964/21

Головуючий у першій інстанції Коверзнев В. О.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/338/22

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Скрипки А.А.

суддів: Євстафіїва О.К., Шарапової О.Л.

сторони:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Приватне акціонерне товариство Чернігівський завод радіоприладів

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства Чернігівський завод радіоприладів на рішення Деснянського районного суду м.Чернігова у складі судді Коверзнева В.О. від 26 листопада 2021 року, місце ухвалення рішення м.Чернігів, у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства Чернігівський завод радіоприладів про стягнення заборгованості по заробітній платі,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом до ПрАТ Чернігівський завод радіоприладів про стягнення заборгованості по заробітній платі. Вимоги заявленого позову ОСОБА_1 обґрунтовував тим, що з 01.08.1980 року по 30.09.2021 року він працював на ПрАТ Чернігівський завод радіоприладів. Згідно розрахункового листка за вересень 2021 року, борг підприємства по заробітній платі позивача становить 57 589 грн. 19 коп. за 2021 рік і 48 387 грн. 45 коп. за минулі роки, загалом 105 976 грн. 64 коп. У зв`язку із нерегулярною виплатою заробітної плати, вказана заборгованість у повному обсязі наразі позивачу не виплачена. Позивач вказував, що частина суми боргу відповідача в сумі 38 609 грн. 49 коп. стягується з відповідача у виконавчому провадженні з примусового виконання судового рішення по справі № 750/7900/20 від 09.10.2020 року. Позивач вважає дії відповідача незаконними, оскільки відповідно до приписів ч.1 статті 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцять календарних днів. За даних обставин, позивач просив стягнути з ПрАТ Чернігівський завод радіоприладів нараховану, але невиплачену заробітну плату в сумі 67 367 грн. 15 коп.

Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 26.11.2021 року позов ОСОБА_1 до ПрАТ Чернігівський завод радіоприладів про стягнення заборгованості по заробітній платі, задоволено. Судом стягнуто з ПрАТ Чернігівський завод радіоприладів на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі в сумі 67 367 грн. 15 коп. Стягнуто з ПрАТ Чернігівський завод радіоприладів на користь держави судові витрати по сплаті судового збору в сумі 908 грн.

В апеляційній скарзі ПрАТ Чернігівський завод радіоприладів просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції від 26.11.2021 року частково, та ухвалити нове рішення, яким стягнути на користь ОСОБА_1 нараховану, але не виплачену заробітну плату у розмірі 7 535 грн. 14 коп. Доводи апеляційної скарги вказують, що оскаржуване рішення суду першої інстанції від 26.11.2021 року є необґрунтованим, ухваленим судом при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи. В доводах апеляційної скарги ПрАТ Чернігівський завод радіоприладів зазначає, що станом на 01.12.2021 року заборгованість по заробітній платі ОСОБА_2 складає 105 976 грн. 64 коп., з яких: 38 609 грн. 49 коп. стягнуто 12.10.2020 року рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова по справі № 750/7900/20, яке набрало законної сили, яким стягнуто з ПрАТ ЧЕЗАРА на користь ОСОБА_1 38 609 грн. 49 коп. заборгованості з заробітної плати; 59 832 грн. 01 коп. стягнуто 26.10.2020 року комісією по трудовим спорам ПрАТ ЧЕЗАРА у відповідності до КЗпП України, яка винесла рішення, і яке набрало законної сили, яким стягнуто з ПрАТ ЧЕЗАРА на користь ОСОБА_1 59 832 грн. 01 коп. заборгованості із заробітної плати. Вищевказані рішення знаходяться на виконанні в Державній виконавчій службі. Отже, як стверджує апелянт, станом на 26.11.2021 року розмір заборгованості із заробітної плати ОСОБА_1 , що не знаходиться на виконанні в Державній виконавчій службі та може бути стягнутий, складає 7 535 грн. 14 коп. На підтвердження вказаних доводів, відповідач надає апеляційному суду довідку №301 від 21.12.2021 року про розмір належної суми заборгованості по заробітній платі до стягнення. Апелянт звертає увагу, що підприємство перебуває у вкрай тяжкому матеріальному становищі, що унеможливлює направлення процесуальних документів до судових установ. В рамках зведеного виконавчого провадження №55446692 від 27.12.2017 року з примусового виконання рішень судів різних інстанцій щодо стягнення з відповідача заборгованості, державним виконавцем протягом 2019 року по серпень 2021 року було здійснено звернення стягнення на кошти боржника, що перебувають на його рахунках та на майно боржника. У зв`язку із вищевказаним, апелянт зазначає, що ПрАТ ЧЕЗАРА не мало можливості здійснити сплату вартості поштових пересилань, що унеможливило направлення до суду першої інстанції довідки щодо заборгованості із заробітної плати позивача та відзиву на позовну заяву. Апелянт стверджує, що наведені обставини призвели до погіршення фінансового стану відповідача та спричинили відсутність коштів на рахунках для своєчасного виконання зобов`язань, в тому числі, і з виплати заробітної плати.

Згідно приписів ч.1 статті 369 ЦПК України, апеляційний суд розглядає справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства Чернігівський завод радіоприладів на рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 26.11.2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства Чернігівський завод радіоприладів про стягнення заборгованості по заробітній платі, без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони даного спору обізнані про наявність ухвал апеляційного суду про відкриття апеляційного провадження у справі та про призначення справи до розгляду в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення (виклику) учасників справи.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами (а.с.4-6), що відповідно до наказу №876/к від 01.08.1980 року ОСОБА_1 було прийнято з 01.08.1980 року на посаду інженера в 86 КБ до Чернігівського радіоприладного заводу. Наказом № 49/к від 28.09.2021 року ОСОБА_1 було звільнено з роботи 30.09.2021 року, у зв`язку зі скороченням штату, чисельності працівників на підставі п.1 статті 40 КЗпП України.

Відповідно до розрахункового листка ОСОБА_1 за вересень 2021 року (а.с.3), Борг підприємства за 2021 рік на кінець місяця: 57 589 грн. 19 коп. Борг підприємства на кінець місяця за минулі роки: 48 387 грн. 45 коп..

Звертаючись до суду з даним позовом до ПрАТ Чернігівський завод радіоприладів, ОСОБА_1 зазначав, що частина суми боргу відповідача в сумі 38 609 грн. 49 коп. стягується з відповідача у виконавчому провадженні з примусового виконання судового рішення по справі №750/7900/20 від 09.10.2020 року. Вказана обставина відповідачем не оспорюється.

За даних обставин, позивач просив стягнути з ПрАТ Чернігівський завод радіоприладів залишок нарахованої, але не виплаченої заробітної плати в сумі 67 367 грн. 15 коп.

Як вбачається із оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 26.11.2021 року, задовольняючи вимоги заявленого ОСОБА_1 позову, суд першої інстанції, із врахуванням положень статті 116 КЗпП України, дійшов висновку, що оскільки відповідач вказане положення КЗпП України не виконує, то у відповідача виникла заборгованість з виплати заробітної плати ОСОБА_1 , яка становить 67 367 грн. 15 коп., що підтверджується копією розрахункового листа. Приймаючи до уваги, що пред`явлений позов ґрунтується на вимогах закону, при цьому, доведений належними доказами, суд першої інстанції дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що доводи апеляційної скарги відносно того, що висновок оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 26.11.2021 року про задоволення вимог заявленого ОСОБА_1 позову не узгоджується із фактичними обставинами справи та нормами права, які регулюють спірні правовідносини, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 26.11.2021 року, оскільки вказані доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи.

В доводах апеляційної скарги ПрАТ Чернігівський завод радіоприладів зазначає, що станом на 01.12.2021 року заборгованість по заробітній платі ОСОБА_2 складає 105 976 грн. 64 коп., з яких: 38 609 грн. 49 коп. стягнуто 12.10.2020 року рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова по справі № 750/7900/20, яке набрало законної сили, яким стягнуто з ПрАТ ЧЕЗАРА на користь ОСОБА_1 38 609 грн. 49 коп. заборгованості з заробітної плати; 59 832 грн. 01 коп. стягнуто 26.10.2020 року комісією по трудовим спорам ПрАТ ЧЕЗАРА у відповідності до КЗпП України, яка винесла рішення, і яке набрало законної сили, яким стягнуто з ПрАТ ЧЕЗАРА на користь ОСОБА_1 59 832 грн. 01 коп. заборгованості із заробітної плати. Вищевказані рішення знаходяться на виконанні в Державній виконавчій службі. Отже, як стверджує апелянт, станом на 26.11.2021 року розмір заборгованості із заробітної плати ОСОБА_1 , що не знаходиться на виконанні в Державній виконавчій службі та може бути стягнутий, складає 7 535 грн. 14 коп. На підтвердження вказаних доводів, відповідач надає апеляційному суду довідку №301 від 21.12.2021 року про розмір належної суми заборгованості по заробітній платі до стягнення. Апелянт звертає увагу, що підприємство перебуває у вкрай тяжкому матеріальному становищі, що унеможливлює направлення процесуальних документів до судових установ. В рамках зведеного виконавчого провадження №55446692 від 27.12.2017 року з примусового виконання рішень судів різних інстанцій щодо стягнення з відповідача заборгованості, державним виконавцем протягом 2019 року по серпень 2021 року було здійснено звернення стягнення на кошти боржника, що перебувають на його рахунках та на майно боржника. У зв`язку із вищевказаним, апелянт зазначає, що ПрАТ ЧЕЗАРА не мало можливості здійснити сплату вартості поштових пересилань, що унеможливило направлення до суду першої інстанції довідки щодо заборгованості із заробітної плати позивача та відзиву на позовну заяву. Апелянт стверджує, що наведені обставини призвели до погіршення фінансового стану відповідача та спричинили відсутність коштів на рахунках для своєчасного виконання зобов`язань, в тому числі, і з виплати заробітної плати.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для задоволення вимог поданої апеляційної скарги, виходячи із наступного.

Статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до ч.1, ч.2 статті 115 КЗпП України, яка регламентує строки виплати заробітної плати, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У разі, коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні.

За положеннями статті 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити неоспорювану ним суму.

Згідно ч.1 статті 1 Закону України Про оплату праці, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 Закону України Про оплату праці визначено, що структура заробітної плати складається із основної заробітної плати, додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день звільнення цього працівника. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать.

Відповідно до приписів ч.4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, апеляційний суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постанові Верховного Суду від 15.07.2020 року у справі №263/14209/17, провадження №61-41922св18, а саме, … Право працівника на належну заробітну плату кореспондується із обов`язком роботодавця нарахувати йому виплати, гарантовані державою, й виплатити їх; тому незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат, працівник, у разі порушення законодавства про оплату праці, має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати.

Відповідно до розрахункового листка ОСОБА_1 за вересень 2021 року (а.с.3), Борг підприємства за 2021 рік на кінець місяця: 57 589 грн. 19 коп. Борг підприємства на кінець місяця за минулі роки: 48 387 грн. 45 коп..

Звертаючись до суду з даним позовом до ПрАТ Чернігівський завод радіоприладів, ОСОБА_1 зазначав, що частина суми боргу відповідача в сумі 38 609 грн. 49 коп. стягується з відповідача у виконавчому провадженні з примусового виконання судового рішення по справі №750/7900/20 від 09.10.2020 року. Вказана обставина відповідачем не оспорюється.

Доводи апеляційної скарги зазначають, що 59 832 грн. 01 коп. стягнуто 26.10.2020 року рішенням комісії по трудовим спорам ПрАТ ЧЕЗАРА у відповідності до КЗпП України, і дане рішення, яким стягнуто з ПрАТ ЧЕЗАРА на користь ОСОБА_1 59 832 грн. 01 коп. заборгованості із заробітної плати, набрало законної сили. Апелянт стверджує, що оскільки дане рішення перебуває на виконанні в Державній виконавчій службі, то станом на 26.11.2021 року розмір заборгованості із заробітної плати ОСОБА_1 , що не знаходиться на виконанні в Державній виконавчій службі та може бути стягнутий, складає 7 535 грн. 14 коп.

Апеляційний суд вважає, що вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставами для її задоволення, виходячи із приписів ч.1,ч.6 статті 81 ЦПК України, яка регламентує обов`язок доказування і подання доказів. Відповідно до ч.1,ч.6 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.1, ч.2, ч.3 статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

При цьому, необхідно зазначити, що в ході розгляду даної справи судом першої інстанції відповідачем не було надано суду жодних заперечень щодо вимог заявленого ОСОБА_1 позову.

В подальшому, до апеляційної скарги відповідач надав довідку №301 від 21.12.2021 року, відповідно до якої, станом на 01.12.2021 року заборгованість із заробітної плати перед ОСОБА_1 складає 105 976 грн. 64 коп., при цьому, 12.10.2020 року № справи 750/7900/20 стягнуто 38 609 грн. 49 коп.; посвідчення №155 від 26.10.2020 року комісія по трудовим спорам ПрАТ ЧЕЗАРА стягнуто 59 832 грн. 01 коп. Залишок до стягнення станом на 26.11.2021 року складає 7 535 грн. 14 коп. (а.с.24).

Відповідно до ч.1, ч.3 статті 367 ЦПК України, яка регламентує межі розгляду судом апеляційної інстанції, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Приймаючи до уваги наведене, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що надана відповідачем довідка №301 від 21.12.2021 року, не може бути прийнята до уваги апеляційним судом, оскільки апелянт не надав доказів неможливості її подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Необхідно зазначити, що вказана довідка не може бути належним та достатнім доказом, у розумінні статей: 77,80 ЦПК України, на підтвердження виплати відповідачем ОСОБА_2 заборгованості по заробітній платі в сумі 59 832 грн. 01 коп. При цьому, інших доказів на підтвердження виплати ПрАТ ЧЕЗАРА позивачу вказаної суми у розмірі 59 832 грн. 01 коп. в рахунок погашення заборгованості по виплаті заробітної плати, відповідачем апеляційному суду не надано. Не надано апелянтом і відповідного підтвердження щодо перебування на виконанні в Державній виконавчій службі відповідного рішення про стягнення з відповідача на користь позивача 59 832 грн.01 коп. в рахунок погашення заборгованості по виплаті заробітної плати.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1,ч.6 статті 81 ЦПК України).

В апеляційній скарзі апелянт посилається на перебування підприємства у скрутному фінансовому стані, що спричинило неможливість своєчасної виплати заробітної плати працівникам підприємства.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставами для її задоволення, оскільки, виходячи із приписів вищезазначених норм Закону, які регламентують спірні правовідносини, відсутність коштів у роботодавця не позбавляє його обов`язку нарахувати працівнику заробітну плату, яка є виплатою, гарантованою державою, і виплатити її працівнику, та не звільняє роботодавця від відповідальності за несвоєчасний розрахунок із працівником.

Приймаючи до уваги вищенаведене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновку рішення суду першої інстанції від 26.11.2021 року про задоволення вимог заявленого ОСОБА_1 позову до Приватного акціонерного товариства Чернігівський завод радіоприладів про стягнення заборгованості по заробітній платі. При цьому, відповідачем не спростовано належними та достатніми, у розумінні статей: 77,80 ЦПК України, доказами розмір заборгованості по виплаті заробітної плати позивачу, який стягнуто судом першої інстанції на користь ОСОБА_1 , на підставі наданих суду позивачем документів.

За даних обставин, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Чернігівський завод радіоприладів залишити без задоволення, а рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 26.11.2021 року - залишити без змін.

Керуючись статтями: 367, 368, 369, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Чернігівський завод радіоприладів - залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 26 листопада 2021 року, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених п.2 ч.3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Дата складення повної постанови - 23.12.2022 року.

Головуючий: Судді: