Провадження № 2-р/357/5/22
У Х В А Л А

22 грудня 2022 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - Цукуров В. П. ,

секретар судового засідання - Чайка О.В

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду №1, в місті Біла Церква Київської області заяву ТОВ «БІРЖОВИЙ КОНСАЛТИНГ» про роз`яснення рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 31 січня 2022 року у справі за позовом ТОВ «БІРЖОВИЙ КОНСАЛТИНГ» до ОСОБА_1 про захист ділової репутації юридичної особи, -

В С Т А Н О В И В:

31.01.2022 року рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області позовну заяву ТОВ «Біржовий Консалтинг» до ОСОБА_1 про захист ділової репутації юридичної особи задоволено.

На адресу суду надійшла направлена засобами поштового зв`язку заява ТОВ «Біржовий Консалтинг» про роз`яснення рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 31.01.2022 року.

Заява мотивована тим, що у п.5 резолютивної частини рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 31.01.2022 року по даній справі було зазначено - «Видалити з мережі Інтернет та заборонити поширювати будь-яким способом визнану у пунктах 1-4 резолютивної частини судового рішення по даній справі недостовірну інформацію, та таку, що завдає шкоди діловій репутації Товариства з обмеженою відповідальністю «Біржовий Консалтинг» () включаючи інформацію, що поширена за допомогою відеозаписів, вказаних у даному судовому рішенні».

У заяві посилається на те, що необхідно роз`яснити поняття заборони поширювати будь-яким способом інформацію, визнану судом по даній справі недостовірною.

22.12.2022 року сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, заяв, клопотань про відкладення розгляду справи на адресу суду не направляли.

Дослідивши матеріали справи та подану заяву, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з приписами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який, зокрема, вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Стаття 13 Конвенції гарантує кожній фізичній або юридичній особі, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, право на ефективний спосіб юридичного захисту в національному органі.

У той же час, у пункті 36 рішення від 09 грудня 2010 року у справі «Буланов і Купчик проти України», Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обов`язків. У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке, відповідно до практики Суду, включає не тільки право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Така сама правова позиція викладена Європейським судом з прав людини й у пункті 50 рішення від 13 січня 2011 року у справі «Чуйкіна проти України» та інших рішення Суду.

Згідно з приписами ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ч.3 ст.271 ЦПК України, суд розглядає заяву про роз`яснення судового рішення у порядку, в якому було ухвалено відповідне судове рішення, протягом десяти днів з дня її надходження. У разі необхідності суд може викликати учасників справи, державного чи приватного виконавця в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розглядові заяви про роз`яснення рішення.

Відповідно до ст.271 ЦПК України, за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення. Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання. Про роз`яснення або відмову у роз`ясненні судового рішення суд постановляє ухвалу, яку може бути оскаржено.

Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 №14 Про судове рішення у цивільній справі визначено, що під судовим рішенням, зазначеним у частині третій статті 61 ЦПК ( 1618-15 ), мається на увазі будь-яке судове рішення, яким справа вирішується по суті, яке ухвалює суд у порядку цивільного судочинства (рішення, в тому числі й заочне, або ухвала, а також судовий наказ), у порядку господарського судочинства - відповідно до Господарського процесуального кодексу України ( 1798-12 ), у порядку адміністративного судочинства - відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України ( 2747-15 ).

Пунктом 21 вищезазначеної Постанови визначено, що відповідно до статті 221 ЦПК (1618-15) роз`яснення рішення суду, а не ухвали, можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Роз`яснення рішення не допускається, якщо воно виконане або закінчився установлений законом строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до виконання. Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз`ясненні рішення.

Суть роз`яснення полягає в тому, що суд не повинен давати відповіді на нові та невирішені ним вимоги, він лише має роз`яснити положення постановленого ним рішення, які нечітко ним сформульовані, що позбавляє можливості його реалізації.

Отже, необхідність роз`яснення судового рішення зумовлена його нечіткістю за змістом, коли воно є неясним та незрозумілим як для осіб, стосовно яких воно ухвалене, так і для тих, які будуть здійснювати його виконання. Тобто, це стосується випадків, коли недотримані вимоги ясності, визначеності такого рішення суду. Невизначеність судового рішення означає, що воно містить положення, що викликають суперечки щодо його розуміння під час виконання.

Відповідно до п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року №1 Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи судам роз`яснено, що вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

У пункті 25 вищевказаної постанови визначено, що спростування має здійснюватися у такий самий спосіб, у який поширювалася недостовірна інформація. У разі, якщо спростування недостовірної інформації неможливо чи недоцільно здійснити у такий же спосіб, у який вона була поширена, то воно повинно проводитись у спосіб, наближений (адекватний) до способу поширення, з урахуванням максимальної ефективності спростування та за умови, що таке спростування охопить максимальну кількість осіб, що сприйняли попередньо поширену інформацію.

За змістом статті 1 Закону України «Про авторське право і суміжні права» веб-сайт - сукупність даних, електронної (цифрової) інформації, інших об`єктів авторського права і (або) суміжних прав тощо, пов`язаних між собою і структурованих у межах адреси веб-сайту і (або) облікового запису власника цього веб-сайту, доступ до яких здійснюється через адресу мережі Інтернет, що може складатися з доменного імені, записів про каталоги або виклики і (або) числової адреси за Інтернет-протоколом; веб-сторінка - складова частина веб-сайту, що може містити дані, електронну (цифрову) інформацію, інші об`єкти авторського права і (або) суміжних прав тощо.

Відповідно до ст.1. Закону України «Про захист інформації в інформаційно-комунікаційних системах»:

блокування інформації в системі - дії, внаслідок яких унеможливлюється доступ до інформації в системі;

доступ до інформації в системі - отримання користувачем можливості обробляти інформацію в системі;

знищення інформації в системі - дії, внаслідок яких інформація в системі зникає.

Відповідно до п.54 ст.2 ЗУ «Про електронні комунікації», мережа Інтернет (Інтернет) - глобальна електронна комунікаційна мережа, що призначена для передачі даних та складається з фізично та логічно взаємоз`єднаних окремих електронних комунікаційних мереж, взаємодія яких базується на використанні єдиного адресного простору та на використанні інтернет-протоколів, визначених міжнародними стандартами;

Аналізуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про те, що зазначене в п.5 резолютивної частини рішення поняття заборони поширювати будь-яким способом визнану у пунктах 1-4 резолютивної частини судового рішення по даній справі недостовірну інформацію, та таку, що завдає шкоди діловій репутації Товариства з обмеженою відповідальністю «Біржовий Консалтинг» (), означає видалення інформації, зазначеної у пунктах 1-4 резолютивної частини судового рішення по даній справі з мережі Інтернет, у тому числі, але не обмежуючись, шляхом блокування всіма пошуковими системами (сервісами), доступними користувачам, даної інформації через припинення індексації веб-сайтів, що містять інформацію, яка зазначена у пунктах 1-4 резолютивної частини судового рішення по даній справі, а також шляхом видалення хостинг-провайдерами та соціальними мережами (зокрема, їх адміністраторами і службами технічної підтримки) інформації, яка зазначена у пунктах 1-4 резолютивної частини судового рішення по даній справі, з серверів та соціальних мереж.

Відповідно до ч.1 ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч.1 ст.18, ст. 271, 353 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Роз`яснити рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 31.01.022 року по цивільній справі за позовом ТОВ «Біржовий Консалтинг» до ОСОБА_1 про захист ділової репутації юридичної особи, що поняття заборони поширювати будь-яким способом визнану у пунктах 1-4 резолютивної частини судового рішення по даній справі недостовірну інформацію, та таку, що завдає шкоди діловій репутації Товариства з обмеженою відповідальністю «Біржовий Консалтинг» (), означає видалення інформації, зазначеної у пунктах 1-4 резолютивної частини судового рішення по даній справі з мережі Інтернет, у тому числі, але не обмежуючись, шляхом блокування всіма пошуковими системами (сервісами), доступними користувачам, даної інформації через припинення індексації веб-сайтів, що містять інформацію, яка зазначена у пунктах 1-4 резолютивної частини судового рішення по даній справі, а також шляхом видалення хостинг-провайдерами та соціальними мережами (зокрема, їх адміністраторами і службами технічної підтримки) інформації, яка зазначена у пунктах 1-4 резолютивної частини судового рішення по даній справі, з серверів та соціальних мереж.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду може бути подано до Київського апеляційного суду учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання.

Суддя В. П. Цукуров