Справа № 367/4202/21
Провадження №2/367/2246/2022
РІШЕННЯ

Іменем України

26 грудня 2022 року Ірпінський міський суд Київської області в складі

судді Карабаза Н.Ф.,

за участі секретаря Сагайдачної І.А.,

заочно розглянувши у судовому засіданні в м. Ірпені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за розпискою,

встановив:

До Ірпінського міського суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за розпискою. В позовній заяві позивач зазначає, що 22.03.2021р. ним було передано в борг ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 4500,00грн. На підтвердження отримання коштів відповідачем було особисто надано письмову розписку від 22.03.2021 року, в якій було визначено строк повернення боргу до 05.04.2021 року. Також в розписці відповідач зазначив, що у разі прострочення боргу, починаючи з 06.04.2021 року, він зобов`язується сплачувати штраф у розмірі 500грн. за кожен день прострочення боргу. Станом на 04.06.2021року відповідач борг не повернув, кількість прострочення відповідачем сплати боргу складає 60днів. Таким чином на день пред`явлення позову, заборгованість відповідача становить 34500,00грн., з яких 4500,00грн. сума основного боргу; 500грн. * 60днів прострочення = 30000,00грн. - неустойка за прострочення виконання боргового зобов`язання Просить суд стягнути з ОСОБА_2 на його користь заборгованість в сумі 34 500,00грн. та судові витрати по справі: 2 270,00грн. сплаченого судового збору та 7 500,00грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Представником позивача подано заяву про збільшення позовних вимог. В якій зазначає, що оскільки, відповідач не погашає боргу кількість днів прострочення збільшується, станом на 31.08.2021 року становить 148 днів. Просить суд стягнути з ОСОБА_2 на його користь заборгованість в сумі 78500,00грн., з яких 4500,00грн. сума основного боргу; 500грн. * 148 днів прострочення = 74000,00грн. неустойка за прострочення виконання боргового зобов`язання, судові витрати по справі: 2 270,00грн. сплаченого судового збору та 7 500,00грн. витрат на професійну правничу допомогу.

В судове засідання позивач не з`явився. Позивач та представник позивача адвокат Степанський С.О. надіслали до суду заяви в яких просилив задовільнити позовні вимоги, з підстав зазначених в ньому, не заперечують проти ухвалення заочного рішення та розглядати справу у їх відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився. Заяву про слухання справи за його відсутності не надав, причини неявки суду не повідомив. Про час і місце слухання справи повідомлений належним чином.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно розписки 22.03.2021 року ОСОБА_2 взяв у борг у 4500,00грн. Зобов`язується повернути вказану суму в строк до 05.04.2021 року. У разі прострочення боргу, починаючи з 05.04.2021 року (06.04.2021 року), зобов`язується сплачувати ОСОБА_1 штраф у розмірі 500грн. за кожен день прострочення повернення боргу.

В обґрунтування своїх вимогпозивачем долучено до матеріалів справи оригінал розписки від 22.03.2021 року.

Згідно поданого позивачем розрахунку сума заборгованості, що підлягає стягненню з відповідача складає: 4500,00грн. сума основного боргу; 500грн. * 148 днів прострочення = 74000,00грн. неустойка за прострочення виконання боргового зобов`язання, а всього 78500,00грн.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст.16 ЦК України).

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ч.1 статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ч.2 ст.1047 Цивільного кодексу України на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, яка викладена у постанові Судової палати в цивільних справах Верховного Суду України від 18.09.2013 року № 6 -63цс13, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладання договору, але й факту передачі грошей.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Аналізуючи укладений між сторонами договір позики, який оформлено у вигляді розписки від 22.03.2021 року, обсяг та зміст прав і обов`язків сторін, які передбачені зазначеним договором, вбачається, що при оформлені розписки відповідач погодився з його умовами, факт передачі грошових коштів здійснено під час оформлення розписки.

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем), у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Суд, оцінюючи подані позивачем докази та вищевикладені обставини, ураховуючи доведеність існування між сторонами грошового зобов`язання, яке дотепер не виконано відповідачем,вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та такі що підлягають задоволенню, а тому із відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума заборгованості в розмірі 78500,00грн.

Щодо вимоги стягнення витрат на правничу допомогу. В своїх роз`ясненнях, наданих у п.п.47-48 Постанови Пленуму «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2017 року №10, ВССУ зазначив, що право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013). Витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42, 56 ЦПК). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК України. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Надання платної правової допомоги регламентується Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», згідно частини 1 статті 26 якого, адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: договір про надання правової допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

На підтвердження надання правової допомоги ОСОБА_1 до суду надано договір про надання адвокатом правової допомоги № 0206/2021 від 02 червня 2021 року, що укладений між ОСОБА_1 та АО «С.А.П. та Партнери», додаткову угоду до договору про надання професійної правничої допомоги від 02.06.2021 року №0206/2021 від 26 серпня 2021 року, якими передбачено надання всіх передбачених цивільно-процесуальним кодексом України види правової допомоги, пов`язані з представництвом інтересів клієнт під час розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за розпискою та визначено, що гонорар за надання правової допомоги за цим договором становить 7500грн. та сплачується клієнтом на банківський рахунок Адвокатського об`єднання протягом 5 календарних днів після ухвалення та оголошення Ірпінським міським судом Київської області резолютивної частини рішення суду про стягнення боргу за розпискою та підписання сторонами акту приймання-передання наданих послуг за договором. Згідно додаткової угоди № 2 до договору про надання професійної правничої допомоги від 02.06.2021 року №0206/2021 від 11.07.2022 року, якою внесено зміни в п.3.1. тап.3.3. договору нової редакції, а саме: гонорар за надання правової допомоги за цим договором в тому числі і в Ірпінському міському суді Київської області становить 15000,00грн. та сплачується клієнтом на банківський рахунок Адвокатського об`єднання протягом 5 календарних днів після ухвалення та оголошення Ірпінським міським судом Київської області резолютивної частини рішення суду в цивільній справі № 367/4202/21. Також в матеріалах справи міститься ордер серії КВ № 263554 від 02.06.2021 року адвоката Степанського С.О. та свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 4407 від 22.02.2011 року.

Згідно з статтею 30 Закону, статтею 28 Правил адвокатської етики гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до статті 14 Правил адвокат надає правову допомогу відповідно до законодавства України про адвокатуру та адвокатську діяльність на підставі договору про надання правової допомоги.

Укладений договір про надання професійної правничої допомоги від 02.06.2021 року № 0206/2021 та додаткова угода від 26.08.2021 року та додаткова угода № 2 від 11.07.2022 року, не визначають порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо.

Зміст цієї угоди (форма його викладу) не може свідчити про безумовну домовленість сторін про порядок обчислення гонорару та порядок його сплати.

Визнаним міжнародним стандартом здійснення адвокатської діяльності є принципи чесності та добропорядної репутації адвоката, який відображений в етичних кодексах поведінки адвокатів та який розповсюджується на всі напрями професійної діяльності адвоката. Договір про надання правової допомоги має відповідати вимогам Закону та Правилам, а також визнаним міжнародним та національним стандартам надання правової допомоги.

Правові підстави для стягнення винагороди адвоката за надані послуги (гонорар) мають підтверджуватися належними та допустимими доказами, а саме договором про надання правової допомоги, письмовими документами про проведені розрахунки між сторонами договору.

У цій справі такі докази позивач суду не надав, не надав будь-якого розрахунку на підтвердження обсягу виконаних адвокатом робіт (фіксований розмір, погодинна оплата).

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Судом встановлено, що позивачем згідно квитанцій сплачено судовий збір у розмірі 2 270,00грн. за подання позовної заяви.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем сплачено судовий збір, який підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись ст. 16, 526, 527, 530, 1046, 1048, 1049 ЦК України, ст. 4,10, 76, 133, 141, 247, 259, 264, 265, 268, 273, 281-282, 283-289, 354 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за розпискою задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 заборгованість в сумі 78500,00грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 сплачений судовий збір в розмірі 2270,00 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - https://court.gov.ua/sud1013/ та в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням - http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя: Н.Ф. Карабаза