Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2022 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі головуючого - судді Шереметьєвої Л.А., за участю секретаря - Фареник А.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, суд

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом і просить стягнути з відповідача аліменти за минулий час та аліменти на утримання дитини, сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі Ѕ частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття.

Посилається в позові на те, що з 16 грудня 2000 року перебували з відповідачем у шлюбі.

Від шлюбу з мають малолітню дитину, сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

29 липня 2022 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано.

Відповідач проживає окремо, дитина проживає з нею.

Стверджує, що відповідач інших осіб на утриманні не має, працездатний, має транспортний засіб, його стан здоров`я дозволяє працювати.

Виходячи з цього, просить задовольнити позов.

Позовна заява була зареєстрована в канцелярії суду 09 вересня 2022 року та відповідно до ст. 33 ЦПК України було визначено склад суду.

Ухвалою суду від 19 вересня 2022 року у справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачу копію позовної заяви з додатками.

Згідно з відомостями, які містяться в рекомендованому повідомленні про вручення поштових відправлень, відповідач отримав копію ухвали про відкриття провадження та копію позовної заяви з додатками 30 вересня 2022 року.

/ а.с. 19 /

17 жовтня 2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач, посилаючись на своє матеріальне становище, просить частково задовольнити вимоги позивачки, а саме стягувати на її користь аліменти у розмірі ј частини від усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині позову просить відмовити.

У відзиві посилається на те, що під час дії воєнного стану перебуває у відпустці без збереження заробітної плати за згодою сторін.

Заперечує проти твердження позивачки щодо наявності у нього транспортного засобу.

Стверджує, що вказаний транспортний засіб належить чоловіку його покійної матері - ОСОБА_4 та епізодично надавався йому для задоволення потреб сім`ї за час перебування сторін у шлюбі.

Наголошує на тому, що не ухилявся від матеріального утримання сина, неодноразово пропонував позивачці укласти договір про участь в утриманні і вихованні дитини та/або договір між батьками про сплату аліментів на дитину, посвідчивши такий договір нотаріально, у якому узгодити порядок та розмір матеріального забезпечення сина, розмір і порядок сплати аліментів, проте позивачка відмовилася від позасудового врегулювання спору.

Додатково зазначає, що допомагає матеріально вітчиму - ОСОБА_5 , який є пенсіонером.

Вважає, що не може сплачувати аліменти у розмірі більшому ніж ј частки всіх своїх доходів або 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Крім цього, позивачкою не зазначено, яку саме суму вона витрачає на утримання дитини, чи має стабільний заробіток та інші обставини, які мають бути встановлені судом при вирішенні даної категорії справ.

Крім того, позивачкою не спростовувалося, що син за їх взаємною згодою проживає разом з ним протягом декількох тижнів підряд і він ніколи не уникав обов`язків батька щодо дитини, завжди брав і продовжує брати участь у забезпеченні фізичного, духовного, морального і гармонійного розвитку сина.

Просить врахувати приведені обставини при вирішенні спору.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивача, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони 16 грудня 2000 року уклали шлюб, в якому ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_6 .

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 29 липня 2022 року шлюб між сторонами було розірвано.

/ а.с. 3в - 6 /

Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Обов`язок батьків утримувати свою неповнолітню дитину належить до конституційних обов`язків і передбачений ч.2 ст. 51 Конституції України, в якій зазначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Такий обов`язок також передбачений ст. 180 СК України, відповідно до якої батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а в окремих випадках - і своїх повнолітніх дітей.

Чинним законодавством України передбачено декілька способів стягнення аліментів.

Так, виконання батьками обов`язку утримувати дитину може здійснюватися за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини, той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні, в грошовій і (або) натуральній формі.

Крім того, батькам надано право укласти договір про сплату аліментів на дитину, умови якого (розмір аліментів, строки їх виплати тощо) не повинні порушувати її права. При цьому розмір аліментів сторони визначають за домовленістю між собою.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом.

З матеріалів справи вбачається, що домовленості щодо утримання дитини сторони перед зверненням позивача до суду не досягли.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

За ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно ч. 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

- стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

- стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

- наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

- наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

- інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.ч.7, 10 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

За змістом ч.2 ст. 182 СК України / в редакції в редакції Законів № 2037-VIII від 17.05.2017, № 2475-VIII від 03.07.2018 / мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач працевлаштований, наразі не має стабільного доходу, проте зобов`язаний законом утримувати свою малолітню дитину.

Враховуючи вказані обставини, вимоги ст.182 СК України, часткове визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі ј частини заробітку.

Суд при цьому враховує, що з точки зору ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Тобто, обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому, обов`язком особистим.

З урахуванням цього, рівного з відповідачем, як батьком, обов`язку позивачки утримувати дитину, суд вважає такий розмір аліментів до стягнення на утримання дитини.

Щодо стягнення аліментів за минулий час суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більше як за десять років.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Тобто, при зверненні з позовом до суду на позивача покладений тягар доведення обставин заявлених вимог.

Натомість відповідач повинен довести саме свої заперечення проти доводів позивача.

Крім того, суд також враховує, що статтями 22, 24 Конституції України закріплено принцип рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої в постанові в справі № 219/1704/17 від 13 травня 2020 року, яка, з точки зору ч.4 ст.263 ЦПК України, має враховуватися судом, у контексті дотримання принципу змагальності сторін, у процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони.

Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову процесуальним законом, за загальним правилом, покладається на позивача.

Відповідно до ст.ст.12,13 ЦПК України суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Враховуючи дане правове обґрунтування та приведене вище, відсутність доказів вжиття заходів до стягнення з відповідача аліментів та його утримання від цього обов`язку, суд не знаходить підстав для задоволення вимог позивача в частині стягнення аліментів за минулий час.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За подання до суду позовної заяви немайнового характеру з фізичної особи справляється судовий збір, що становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Закон України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» визначає, що з 01 січня 2022 року розмір прожиткового мінімум для працездатних осіб становить 2 481, 00 гр.

Враховуючи викладене, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 992, 40 гр. на користь держави.

Керуючись ст. ст. 141, 180, 182, 183, 191 СК України, ст. ст. 2, 4, 12, 76-81, 133, 134, 141, 258, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягувати щомісячно з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини, сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку / доходу/, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09 вересня 2022 року і до його повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 992, 40 гр. судового збору на користь держави.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазнаечний строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Л.А. Шереметьєва