Дата документу 01.06.2022 Справа № 334/3179/21
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 334/3179/21 Пр. № 22-ц/807/917/22 Пр. № 22-ц/807/917/22-2 Головуючий у 1-й інстанції Добрєв М.В. Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2022 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Маловічко С.В., Подліянової Г.С.

за участі секретаря Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14 грудня 2021 року та додаткове рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 05 січня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк», третя особа державний реєстратор виконавчого комітету Гуляйпільської міської ради Запорізької області Зінченко Юрій Олексійович про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора, поновлення права власності

ВСТАНОВИВ:

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вищезазначеним позовом (а.с. 2-9), в якому просила: - визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 420210098 від 12.07.2018р., прийняте державним реєстратором Виконавчого комітету Геляйпільської міської ради Запорізької області Зінченком Ю.О. щодо реєстрації права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 за ПАТ «Перший Український Міжнародний банк»; - поновити за ОСОБА_1 право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101) на підставі договору купівлі-продажу 1328 від 02.06.2003 р. та договору купівлі-продажу 2051 від 29.08.2007 р.,- судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування свого позову позивач зазначала, що позивач на підставі договору купівлі-продажу від 03.06.2003 року, реєстровий № 1328 набула право власності на 3/5 квартири АДРЕСА_1 . 29.08.2007 року за договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Морозовою В.М., реєстровий № 2051 позивач придбала інші 2/5 частини вказаної вище квартири. Для придбання цієї частки квартири 29.08.2007 року між ОСОБА_1 та ЗАТ «ПУМБ» (правонаступником якого є ПАТ «ПУМБ») було укладено кредитний договір № 5613181, за умовами якого банк надав позивачу кредитні кошти в сумі 27000,00 доларів США.

В якості забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором між сторонами було укладено іпотечний договір № 5613214 від 29.08.2007 року. За умовами договору іпотеки, для забезпечення виконання обов`язків за кредитним договором позивач передала в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 (п.1.2.1 договору іпотеки).

У зв`язку з невиконанням умов кредитного договору, Банк наклав стягнення на вищевказану квартиру шляхом реєстрації за собою права власності в позасудовому порядку. Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 420210098 від 12.07.2018 року прийняте державним реєстратором Виконавчого комітету Гуляйпільської міської ради Запорізької області Зінченком Ю.О.

Вважала дане рішення протиправним, оскільки на спірні правовідносини поширюються положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», позивач не отримувала вимогу про усунення порушень, а реєстратор вчинив спірну дію без наявності документа, що підтверджує вміст відправлення, а також при вчиненні спірної реєстрації не була проведена оцінка суб`єктом оціночної діяльності.

Одночасно із поданням позовної заяви, позивачем також було подано заяву про забезпечення позову (а.с. 46-47), в якому ОСОБА_1 просила в порядку забезпечення позову заборонити суб`єктам державної реєстрації та державним реєстраторам, у тому числі нотаріусам, вчиняти будь-які дії, повяза6ні з державною реєстрацією прав, у тому числі приймати будь-які заяви щодо проведення реєстраційних дій щодо квартири за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101) до розгляду справи по суті.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю суду першої інстанції Добрєва М.В. (а.с. 48).

Ухвалою суду першої інстанції від 11 травня 2021 року провадження у цій справі відкрито в порядку загального позовного провадження (а.с. 49).

Ухвалою суду першої інстанції від 11 травня 2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цій справі відмовлено (а.с. 50-51).

Постановою Запорізького апеляційного суду від 01 вересня 2021 року (а.в.м.с. 83-86, головуючий суддя (суддя-доповідач) Маловічко С.В., судді-члени колегії Гончар М.С., Подліянова Г.С.) апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника Котелевського К.В. на ухвалу суду першої інстанції від 11 травня 2021 року про відмову у забезпеченні позову у цій справі задоволено частково, ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 11 травня 2021 року про відмову у забезпеченні позову у цій справі скасовано, заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено частково.

Вжито заходів забезпечення у справі за позовом ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора, поновлення права власності шляхом накладення заборони суб`єктам державної реєстрації та державним реєстраторам, у тому числі нотаріусам, вчиняти будь-які дії, пов`язані з державною реєстрацією прав на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101) .

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14 грудня 2021 року (а.с. 144-147) позовні вимоги ОСОБА_1 у цій справі задоволено.

Визнано протиправним та скасувано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 420210098 від 12.07.2018р. прийняте державним реєстратором Виконавчого комітету Гуляйпільської міської ради Запорізької області Зінченком Ю.О. щодо реєстрації права власності на квартиру за адресою АДРЕСА_1 за ПАТ «Перший Український Міжнародний банк»

Поновлено за ОСОБА_1 право власності на квартиру за адресою АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101) на підставі договору купівлі-продажу 1328 від 02.06.2003р. та договору купівлі-продажу 2051 від 29.08.2007р.

Стягнуто з АТ «Перший Український Міжнародний банк» на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 908,00 грн.

У грудні 2021 року від ОСОБА_1 надійшла заява про винесення додаткового рішення у цій справі (а.с. 152-156), в якій остання просила винести додаткове рішення, яким стягнути на свою користь витрати на правничу допомогу з відповідача у розмірі 10400,00 грн.

Додатковим рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 05 січня 2022 року (а.с. 166-168) заяву представника позивача адвоката Котелевського К.В. про винесення додаткового рішення у цій справі задоволено, ухвалено додаткове рішення, яким стягнуто з АТ «ПУМБ» на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі у вигляді витрат на правничу допомогу в розмірі 10400,00 грн.

Не погоджуючись із зазначеними рішенням та додатковим рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при їхньому ухваленні, відповідач АТ «ПУМБ» у своїй апеляційних скаргах просило: - рішення суду першої інстанції у цій справі скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовну заяву ОСОБА_1 залишити без задоволення (а.с. 175-194); - додаткове рішення суду першої інстанції у цій справі скасувати та ухвалити нове рішення, яким заяву представника позивача адвоката Котелевського К.В. про винесення додаткового рішення по цій справі залишити без задоволення (а.с. 198-204).

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Маловічко С.В. та Подліянову Г.С. (а.с. 195, 205).

Ухвалою апеляційного суду року апеляційне провадження за вищезазначеними апеляційними скаргами Банку відкрито 25 січня 2022 року (а.с. 207), дану справу за апеляційними скаргами призначено до апеляційного розгляду (а.с. 208) з урахуванням навантаженості судді-доповідача та колегії суддів апеляційного суду (в Запорізькому апеляційному суді працює фактично 15 суддів, з яких 11 суддів складають судді судової палати з розгляду цивільних справ, які за рішенням загальних зборів суддів Запорізького апеляційного суду з липня 2021 року також приймають участь у розгляді кримінальних проваджень), відпусток судді-доповідача (а.с. 223, 236).

Позивач через свого представника подала апеляційному суду відзив на вищезазначені апеляційні скарги Банку у цій справі (ас. 224-235).

Інші учасники цієї справи не скористались своїм правом на подачу апеляційному суду відзиву на вищезазначені апеляційні скарги Банку станом на час розгляду цієї справи апеляційним судом.

Проте, за змістом ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.

Ухвалою апеляційного суду (а.с. 243) розгляд цієї справи було призначено в режимі відеоконференції в порядку задовjлення клопотання представника позивача (а.с. 237-242).

У дане судове засідання повідомлені з додержанням вимог ЦПК України апеляційним судом про дату, час і місце розгляду цієї справи (а.с.216-222) позивач та представники третіх осіб не з`явились, про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістили, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали.

За змістом ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом.

При вищевикладених обставинах, на підставі ст. ст. 371-372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив розглядати дану справу у даному судовому засіданні за відсутністю всіх учасників цієї справи, що не з`явились за присутністю представників сторін: відповідача (Банку) - адвоката Бойченка Д.О. (а.с. 127-128) та позивача - адвоката Котелевського К.В. (а.с. 44, 157-159, 228) в режимі відеоконференції.

Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.

Заслухавши у даному судовому засіданні доповідь судді - доповідача, пояснення представників сторін, у тому числі:

-представника Банку, який на запитання апеляційного суду наполягав на скасуванні вищезазначених рішення та додаткового рішення суду першої інстанції у цій справі саме на підставі ст. 376 ч. 3 ЦПК України через неповідомлення Банку про судові засідання, в яких останні були ухвалені; судові повістки Банку на судові засідання 14 грудня 2021 року та 05 січня 2022 року судом першої інстанції взагалі не надсилалась, належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні, незрозумілим взагалі є оголошення про повідомлення Банку як особи, місце знаходження якого невідоме (а.с.137), хоча Банк завжди отримував судові повістки у цій справі; а повідомлення (а.с.164) лише свідчить про отримання копії оскаржуваного рішення Банком; рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення позивачу вимоги Банку про прийняття ним предмету іпотеки у свою власність було, надавалось реєстратору при перереєстрації права власності на Банк, але копії цього повідомлення дійсно у матеріалах цієї справи немає; але доказом того, що воно було, є зазначення про нього реєстратором в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно в розділі підстави для державної реєстрації права власності за Банком у тому числі (інформація із Реєстру а.с. 35); Банк визнає, що мораторій би на квартиру позивача розповсюджувався, оскільки кредит був доларовим, у позивача немає іншого житла, житло відповідає мінімальним розмірам, але якщо б переведення права власності Банк робив у примусовому порядку за рішенням суду; але тут має місце застереження у договорі, яке є згодою позивача, тому мораторій не розповсюджується на позасудовий порядок вирішення питання про перевід права власності з боржника на Банк; матеріали справи не містять доказів оплати позивачем послуг адвоката, а тому останні не підлягали стягненню у повному обсязі;

-представника позивача, який у тому числі на запитання апеляційного суду наполягав на тому, що мораторій розповсюджується також на позасудовий порядок звернення стягнення на предмет іпотеки, про це свідчать у тому числі останні правові висновки Верховного Суду, якими мають керуватись загальні суди при вирішенні цієї справи; позивач наполягає на тому, що реєстратору не надавався зміст (опис) листа, в якому начебто надсилалась вимога Банку на ім`я позивача, само по собі рекомендоване повідомлення без цього змісту (опису) не має юридичної сили; позивач має право на компенсацію всього розміру вартості вищезазначеної правової допомоги у цій справі за рахунок Банку, оскільки остання є погодженою із позивачем у повному обсязі (акт а.с. 160) та могла бути оплачена позивачем у майбутньому, це узгоджується із вимогами ЦПК України;

перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційні скарги Банку, як відповідача, у цій справі підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення і ухвалити …нове рішення.

В силу вимог ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення …та ухвалення нового рішення …є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно із ст. 258 ч. 1 ЦПК України судовими рішеннями є рішення…, постанови…

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, задовольняючи позов позивача у повному обсязі та вирішуючи питання про судові витрати у цій справі, керувався ст. ст. 10, 12, 13, 81, 82, 141, 259, 263, 265, 270, 279,280-289, 354-354 ЦПК України та виходив із обґрунтованості позовних вимог позивача та документального підтвердження і доведеності судових витрат позивача у цій справі.

Проте із такими висновками суду першої інстанції у цій справі повністю погодитись не можна з таких підстав.

Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України - питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

Рішення та додаткове рішення суду першої інстанції вимогам ст. ст. 263-264 ЦПК України у цій справі відповідають лише частково.

Так, має місце у цій справі порушення судом першої інстанції норм процесуального права, передбачене ст. 376 ч. 3 п. 3 ЦПК України, яке є обов`язковою підставою для скасування апеляційним судом судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, зокрема: справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Оскільки, Банк у своїх вищезазначених апеляційних скаргах (а.с. 178, 198 зворот) наполягав, що він взагалі не повідомлявся судом першої інстанції про судові засідання 14 грудня 2021 року та 05 січня 2022 року, в яких були ухвалені вищезазначені оскаржувані рішення та додаткове рішення.

Ці доводи апеляційної скарги Банку не спростовуються матеріалами цієї справи.

Оскільки, апеляційним судом встановлено, що ухвалою суду першої інстанції (а.с. 49) провадження у цій справі було відкрито в порядку загального позовного провадження з повідомленням сторін.

Так, за змістом ст. 128 ч. 2 ЦПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання …, якщо їх явка не є обов`язковою.

В силу вимог ст. 128 ч. 4 ЦПК України судові повідомлення здійснюються судовими повістками - повідомленнями.

Судова повістка…надсилається …за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи (ч.6 ст. 128 ЦПК України).

У разі ненадання учасниками справи інформації щодо адреси судова повістка надсилається юридичним особам…за адресою місцезнаходження…, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб (ст. 128 ч. 7 п. 1 ЦПК України).

Апеляційним судом встановлено, що учасниками цієї справи було повідомлено суду першої інстанції та представником Банку - Бойченко Д.О. у тому числі у відзиві прямо зазначено такі адреси Банку (а.с. 85):

- юридичну адресу Банку: вул. Андріївська б. 4 м. Київ, 04070,

- адресу для листування: вул. Незалежної України, 57 м. Запоріжжя 69035

номери зв`язку , 239-91-59, електронну адресу:

-адресу представника відповідача: адвокат Боченко Денис Олександрович

поштова адреса: 69035 м. Запоріжжя вул. Незалежної України б. 57

тел. НОМЕР_1 ; НОМЕР_2

електронна адреса: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Кожного разу Банк отримував судові повістки суду першої інстанції у цій справі (поштові повідомлення а.с. 54, 68, 78).

Розгляд цієї справи судом першої інстанції, призначений на 24.11.2021 року, не відбувся та був відкладений в порядку задоволення клопотання представника - Банку - Бойченко Д. про його відкладення в іншій справі у м. Дніпро (а.с.131-136). Тому, представник Банку судової повістки на судове засідання 14.12.2021 року, в якому було ухвалене рішення, не отримував.

Проте, суд першої інстанції на 14.12.2021 року чомусь вирішив повідомити Банк не судовою повісткою, а - оголошенням про виклик особи, зареєстроване місце проживання (перебування) місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме (а.с.137).

Порядок публікації оголошень на веб - порталі судової влади України визначається Положенням про Єдину судову інформаційно - телекомунікаційнй систему та /або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих (модулів) (ст. 128 ч. 12 ЦПК України).

Однак, підстави для такого оголошення при вищевикладених встановлених апеляційним судом обставинах у суду першої інстанції у цій справі були відсутні.

Тому, Банк вважається таким, що не був належним чином з додержанням вимог ЦПК України повідомлений судом першої інстанції про дату, час та місце розгляду цієї справи на судове засідання 14.12.2021 року, в якому було ухвалене вищезазначене оскаржуване рішення, а тому останнє підлягає обов`язковому скасуванню апеляційним судом з ухваленням нового у цій справі.

Аналогічною є ситуація і з додатковим рішеннямсуду у цій справі.

Оскільки, в силу вимог ст. 270 ч. 3 ЦПК України додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, тобто у даному випадку з повідомленням учасників цієї справи та зокрема Банку, як відповідача.

Проте, суд першої інстанції у цій справі взагалі не повідомляв у будь-який спосіб Банк про судове засідання 05.01.2020 року, в якому було ухвалене вищезазначене оскаржуване додаткове рішення.

Належні, допустимі докази протилежного (копія судової повістки, супроводжувальний лист, поштове повідомлення про вручення судової повістки Банку тощо) у матеріалах цієї справи відсутні.

Хоча, між протоколом передачі заяви представника позивача про ухвалення додаткового рішення судді 17.12.2021 року (а.с. 163) та протоколом судового засідання від 05.01.2022 року, в якому були відсутні всі учасники цієї справи (а.с. 165), міститься поштове повідомлення про вручення Банку поштового відправлення 31.12.2021 року (а.с. 164), але яким не була судова повістка на це судове засідання, оскільки обов`язкові відмітки про це секретаря суду першої інстанції на цьому повідомленні відсутні, а була копія рішення суду від 14.12.2021 року, про що прямо зазначено секретарем суду першої інстанції у цьому поштовому повідомленні та узгоджується із матеріалами цієї справи про направлення останнього Банку 14.12.2021 року, оскільки представник Банку був відсутній у судовому засіданні 14.12.2021 року (а.с.148).

При ухваленні нового рішення у цій справі апеляційним судом встановлено, що 29.08.2007 року між сторонами було укладено кредитний договір № 5613181, відповідно до умов якого позичальнику було надано кредит в розмірі 27000,00 доларів США строком до 29.08.2027 року зі сплатою 11,50% річних для придбання квартири загальною площею 51,89 кв. м, житловою площею 29.7 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.91-93).

29.08.2007 року між тими ж сторонами було укладено договір Іпотеки № 5613214, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Морозовою В.М., реєстровий № 2053, відповідно до умов якого в заставу було надано квартиру загальною площею 51,89 кв. м, житловою площею 29.7 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.94-108).

Позивач умови кредитного договору не виконувала і рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 09.06.2015 року у справі № 334/1955/15-ц (а.с. 110-111) з позивача на користь відповідача стягнута заборгованість за кредитним договором у загальній сумі 18694,42 доларів США. До цього часу судове рішення не виконане.

У зв`язку з невиконанням умов кредитного договору, Банк наклав стягнення на вищевказану квартиру шляхом реєстрації за собою права власності в позасудовому порядку. Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 420210098 від 12.07.2018 року прийняте державним реєстратором Виконавчого комітету Гуляйпільської міської ради Запорізької області Зінченком Ю.О. (Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 35-36).

У подальшому назву Банку було змінено з ПАТ «ПУМБ» на АТ «ПУМБ (ст. 82 ч. 1 ЦПК України).

Проте, відповідно до ст. 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом (стаття 3 зазначеного Закону).

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. У цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Положеннями ст. 37 Закону України "Про іпотеку" (у редакції, чинній на час укладення договору іпотеки) визначено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки.

Із внесенням змін до цієї норми згідно із Законом України від 25 грудня 2008 року № 800-VI "Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва" норми ст. 37 Закону України "Про іпотеку" передбачають, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Ст. 36 Закону України "Про іпотеку" (у редакції, яка діяла на час укладення договору іпотеки) передбачала, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений у будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Після внесення Законом України "Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва" змін до ст. 36 Закону України "Про іпотеку" її нормами передбачено, зокрема, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Разом з тим, відповідно до п. 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 (далі - Порядок), для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; 3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Згідно з умовами іпотечного договору підставами для задоволення вимог іпотекодержателя шляхом позасудового врегулювання є надсилання іпотекодавцю письмової вимоги про дострокове виконання зобов`язання за кредитним договором.

Проте, 07 червня 2014 року набрав чинності Закон України № 1304-VII "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", підпунктом 1 пункту 1 якого передбачено, що не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно зі статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що:

- таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно;

- загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку.

П. 4 Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" передбачено, що протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм.

Відповідно до ч. 3 ст. 33 Закону України "Про іпотеку"звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки (ч. 2 ст. 36 Закону України "Про іпотеку").

Отже, Закон України "Про іпотеку" прямо вказує, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, є одним зі шляхів звернення стягнення на предмет іпотеки.

Підписавши іпотечне застереження, сторони визначили лише можливі шляхи звернення стягнення, які має право використати іпотекодержатель.

Стягнення є примусовою дією іпотекодержателя, направленою до іпотекодавця з метою задоволення своїх вимог. При цьому до прийняття Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті"право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки (як у судовому, так і в позасудовому порядку) залежало не від наявності згоди іпотекодавця, а від наявності факту невиконання боржником умов кредитного договору.

Водночас Закон України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" ввів тимчасовий мораторій на право іпотекодержателя відчужувати майно іпотекодавця без згоди останнього на його відчуження.

При вищевикладених обставинах, враховуючи відсутність згоди позивача, як іпотекодавця, апеляційний суд у цій справі дійшов висновку про протиправність вищезазначених дій Банку та державного реєстратора, тому рішення державного реєстратора № 420210098 від 12.07.2018 року про державну реєстрацію права власності на вищезазначену квартиру позивача за Банком є протиправним та підлягає скасуванню з поновленням за позивачем права власності на цю квартиру, з огляду на іноземну валюту кредиту, використання позивачем предмета іпотеки як місця постійного проживання та площу квартири (51,89 кв. м - а.с.21), яка не перевищує 140 кв. м, тобто розповсюдження на спірні правовідносини дії Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" щодо заборони примусового стягнення (відчуження без згоди власника) предмета іпотеки.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Таким чином, діючим законодавством закріплено, що скасування запису про реєстрацію права власності можливе у випадку скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності.

Отже, при вищевикладених встановлених апеляційним судом фактичних обставинах цієї справи, у вищезазначеного державного реєстратора були відсутні підстави для проведення державної реєстрації права власності на вказану квартиру за Банком.

Аналогічний висновок щодо застосування положень Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" міститься у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 20 листопада 2019 року у справі № 802/1340/18-а, провадження № 11-474апп19; від 19 травня 2020 року у справі № 644/3116/18-ц, провадження № 14-45цс20, який є обов`язковим для врахування апеляційним судом у цій справі в силу вимог ст. 263 ч. 4 ЦПК України.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду при розгляді справи № 755/10947/17 зазначала, що незалежно від того, чи перераховані усі постанови, у яких викладена правова позиція, від якої відступила Велика Палата, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати.

Відсутність підстав у вищезазначеного державного реєстратора для проведення державної реєстрації права власності на вищезазначену квартиру за Банком у позасудовому порядку без згоди позивача в силу вимог дії вищезазначеного мораторію є самостійною підставою для задоволення позову позивача у цій справі.

А тому для правильного вирішення цієї справи судом не має значення взагалі у цій справі недотримання іпотеко держателем у тому числі будь-яких приписів закону щодо направлення іпотекодавцю вимоги про усунення порушень основного зобов`язання як б відповідало вимогам ст. 35 Закону України "Про іпотеку", на які додатково посилався позивач у своєму позові у цій справі в його обґрунтування, а тому останні апеляційним судом у цій справі по суті не досліджувались і не оцінювались.

Щодо судових витрат

В силу вимог ст. ст. 133, 137, 141 ЦПК України в разі задоволення позову ОСОБА_1 у цій справі у повному обсязі, остання має право на компенсацію за рахунок Банку, як відповідача, документально підтверджених судових витрат у вигляді:

- судового збору за подачу до суду першої інстанції по у розмірі 908,00 грн. (квитанція а.с.1)

- та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10400,00 грн.

(ордер адвоката Котелевського у суді першої інстанції а.с. 43, копія свідоцтва адвоката про право на заняття адвокатською діяльністю - а.с.44, вимога позивача у п. 3 її позовної заяви за підписом адвоката Котелевського про покладення на відповідача усіх судових витрат, в тому числі на правничу допомогу - а.с. 9, продубльована в дебатах представником позивача - Котелевським 14.12.2021 року із посиланням на докази та те, що заява про стягнення витрат на правничу допомогу буде подана пізніше (звукозапис судового засідання, відповідний запис у протоколі судового засідання суду першої інстанції від 14.12.2021 року про це - а.с. 140, заява представника позивача - Котелевського від 17.12.2021 року про винесення додаткового рішення про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10400,00 грн. - а.с. 152-155, договір про надання правничих послуг від 27.04.2021 року між ОСОБА_1 та Адвокатським об`єднанням «Коляда, Котелевський» - копія а.с. 157-159, акт приймання-передачі наданих послуг до цього договору від 15.12.2021 року із зазначенням конкретно виконаної роботи по цій справі (підготовка та подача позовної заяви позивача, підготовка та подача заяви позивача про забезпечення позову, підготовка та подача апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції про відмову у забезпеченні позову, участь адвоката у судових засіданнях у судах першої та апеляційної інстанцій, що підтверджується у цій справі у тому числі виділеними матеріалами цієї справи ), часу, витраченого адвокатом на цю роботу та загальної вартості цієї роботи 10400,00 грн., враховуючи, що у договорі сторін було визначено, що година роботи адвоката коштує 1600,00 грн. (розрахунок: 6 годин 30 хвилин *1600,00 грн.), рахунок АО «Коляда Котелевський» від 15.12.2021 року на суму 10400,00 грн. - копія а.с. 162, ордер адвоката Котелевського на апеляційну інстанцію - а.с. 228).

ЦПК України не визначено конкретної форми документу, що надається до суду для підтвердження здійснення оплати витрат на оплату послуг адвоката, а також не встановлено форму такого документу. Адвокат може видати клієнту на його вимогу складений в довільній формі документ (довідку тощо), який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта.

Тому, надані стороною позивача у цій справі суду вищезазначені документи на підтвердження у тому числі понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу, зокрема акт виконаних робіт адвокатом адвокатського бюро від 15.12.2021 року (а.с.160-161) на загальну суму останніх 10400,00 грн., підписаний без зауважень позивачем та адвокатським бюро в особі керуючого партнера Котелевського (адвоката), є належним письмовим доказом понесення останніх позивачем у цій справі, що узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 16.04.2020 року у справі №727/4597/19, який є обов`язковим доля врахування загальними судами в силу вимог ст. 263 ч. 4 ЦПК України.

Належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні.

Зазначений розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу у цій справі є розумним, справедливим, співмірним із виконаною у цій справі роботою адвоката Котелевського, тому в апеляційного суду відсутні правові підстави для зменшення розміру останнього за заявою Банку.

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційних скарг Банку лише частково ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи.

За таких обставин, апеляційні скарги Банку слід задовольнити частково, рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14 грудня 2021 року та додаткове рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 05 січня 2022 року у цій справі слід скасувати, ухвалити у цій справі нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнити; визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 420210098 від 12.07.2018р. прийняте державним реєстратором Виконавчого комітету Гуляйпільської міської ради Запорізької області Зінченком Ю.О. щодо реєстрації права власності на квартиру за адресою АДРЕСА_1 за ПАТ «Перший Український Міжнародний банк»; поновити за ОСОБА_1 право власності на квартиру за адресою АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101) на підставі договору купівлі-продажу 1328 від 02.06.2003р. та договору купівлі-продажу 2051 від 29.08.2007р.; стягнути з Банку на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 908,00 грн. та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10400,00 грн.

Крім того, в силу вимог ст. 141 ч. 1, 13 ЦПК України в разі часткового задоволення апеляційної скарги Банку при вищевикладених обставинах, останній не має права на компенсацію за рахунок позивача ОСОБА_1 будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи судами першої та апеляційної інстанцій.

Керуючись ст. ст. 12-13, 81-82, 89, 141, 367-368, 372, 374, 376, 381-384, 417 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14 грудня 2021 року та додаткове рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 05 січня 2022 року у цій справі скасувати.

Ухвалити у цій справі нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 420210098 від 12.07.2018р. прийняте державним реєстратором Виконавчого комітету Гуляйпільської міської ради Запорізької області Зінченком Ю.О. щодо реєстрації права власності на квартиру за адресою АДРЕСА_1 за ПАТ «Перший Український Міжнародний банк» ().

Поновити за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) право власності на квартиру за адресою АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101) на підставі договору купівлі-продажу 1328 від 02.06.2003р. та договору купівлі-продажу 2051 від 29.08.2007р.

Стягнути з Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 908,00 грн. та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10400,00 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови.

Повний текст постанови апеляційним судом складений 06.06.2022 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Маловічко С.В.Подліянова Г.С.