УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №:755/11610/22

Провадження №: 4-с/755/137/22

"12" грудня 2022 р. м.Київ

Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Коваленко І.В.,

при секретарі Назаровій І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, заінтересована особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект»,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє - адвокат Бабенко Сергій Сергійович, звернувся в суд із скаргою на дії Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, заінтересована особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект».

Скаргу обґрунтовує тим, що заочним рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 22.09.2010 року у справі № 2-2817/10, стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 101 221,89 дол.США., що еквівалентно 802 183,55 грн. Постановою Апеляційного суду міста Києва від 18.06.2018 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 задоволено частково. Заочне рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 22.09.2010 року змінено, позов задоволено частково. Постановою Верховного суду у складі постійної колегії суддів Другої судової палати, Касаційного цивільного суду від 30.06.2020 року, касаційну скаргу ОСОБА_1 , залишено без задоволення. На підставі вищезазначених рішень, 11.02.2011 року реєстратором Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції за № 10823646, на підставі постанови відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у місті Києві про відкриття виконавчого провадження № 460/19 від 04.01.2011 року зареєстровано обтяження у вигляді арешту нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 . Відповідно до нотаріально посвідченого повідомлення від ТОВ «Кей - колект», станом на 09.09.2022 року зобов`язання ОСОБА_2 (основний боржник) по кредитному договору № 0 від 19.02.2007 року припиненні у зв`язку із завершенням розрахунку. Всі зобов`язання між ОСОБА_1 (як поручитель за кредитним договором) та ТОВ «Кей-Колект» виконані в повному обсязі, проте станом на сьогоднішній день арешт на нерухоме майно не знятий. З метою зняття арешту ОСОБА_1 через свого представника 24.10.2022 року звернулася до Святошинського відділу виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ). У відповідь на заяву Святошинський відділ виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) листом № 89833 від 03.11.2022 року повідомило про те, що виконавче провадження № 460/19 на виконанні у відділі не значиться, а також про вичерпний перелік підстав для зняття арешту і те, що у інших випадках, не передбачених ст.59 ЗУ «про виконавче провадження», арешт може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за № 314393934 від 07.11.2022 року, скаржнику належить лише Ѕ квартири. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 01.10.2021 року у справі № 755/14211/21 судом задоволено заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у справі № 2-2817/10.

На підставі наведеного просить суд скасувати арешт на Ѕ кв. АДРЕСА_1 , який накладений 11.02.2011 року реєстратором Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України № 10823646 на підставі постанови відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м.Києві про відкриття виконавчого провадження № 460/19 від 04.01.2011 року та належить ОСОБА_1 .

12.12.2022 року представник скаржника ОСОБА_1 - адвокат Бабенко С.С. в судове засідання не з`явився. Подав до суду заяву про розгляд скарги за його відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.

Представники Святошинського відділ виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) та Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей - Колект» в судове засідання не з`явилися.

Дослідивши матеріали скарги, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 450 ЦПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч.1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Пунктом 20 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 7 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» передбачено, що у справах за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи інших посадових осіб державної виконавчої служби предметом судового розгляду можуть бути лише рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Судом встановлено, 22.09.2010 року заочним рішенням Дніпровського районного суду міста Києва у справі № 2-2817/10, стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 101 221,89 дол.США., що еквівалентно 802 183,55 грн.

11.02.2011 року реєстратором Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України № 10823646 на підставі постанови про відкриття провадження Святошинського відділ виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) № 460/19 від 04.01.2011 року зареєстровано обтяження у вигляді арешту нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за № 314393934 від 07.11.2022 року, скаржнику належить лише Ѕ квартири

18.08.2018 року постановою Апеляційного суду міста Києва від 18.06.2018 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 задоволено частково. Заочне рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 22.09.2010 року змінено, позов задоволено частково.

30.06.2020 року постановою Верховного суду у складі постійної колегії суддів Другої судової палати, Касаційного цивільного суду від 30.06.2020 року, касаційну скаргу ОСОБА_1 , залишено без задоволення.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 01.10.2022 року у справі № 755/14211/21, судом задоволено заяву скаржника про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у справі № 2-2817/10 за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Розсохою С.С. засвідчено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» про те, що Товариство з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» підтверджує, що станом на 09.09.2022 року зобов`язання ОСОБА_2 по кредитному договору № 0 від 19.02.2007 року припиненні у зв`язку з завершенням розрахунку. На підставі вищевикладеного, заборгованість по зазначеному кредитному договору відсутня, жодних фінансових, матеріальних, моральних та будь-яких інших претензій по будь-яким іншим взаємовідносинам між Товариством з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» та ОСОБА_2 відсутні. Окрім того, відповідно до заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» в особі представника Пальчевського Іллі Ігоровича, підтверджує, між ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» () та ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), який був представлений ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) та ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) проведено повний розрахунок за договором купівлі-продажу квартири від 06.09.2022 року, який був засвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Розсохою С.С, за реєстровим № 1374.

24 жовтня 2022 року представник скаржника - адвокат Бабенко Сергій Сергійович, звернувся до Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо зняття накладеного арешту на кв. АДРЕСА_1 .

Згідно відповіді Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) від 03.11.2022 року № 89833, вбачається те, що виконавче провадження № 460/19 на виконанні у відділі не значиться, а також про вичерпний перелік підстав для зняття арешту, та те, що у інших випадках, не передбачених ст.59 ЗУ «Про виконавче провадження» арешт може бути знятий за рішенням суду.

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 07.11.2022 року вбачається, що постановою 460/19 від 04.01.20011 року Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) накладено арешт на нерухоме майно ОСОБА_1 , а саме на 1/2 частину кв. АДРЕСА_1 :

«Тип обтяження: арешт нерухомого майна; реєстраційний номер обтяження: 10823646, зареєстровано: 11.02.2011 15:14:19 за № 10823646 реєстратором: Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України. Підстава обтяження: постанова про відкриття провадження, 460/19 від 04.01.2011 ВДВС Святошинського РУЮ у м.Києві. Об`єкт обтяження: невизначене майно, все нерухоме майно. Власник: ОСОБА_1 . Обтяжувач: Відділ державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у місті Києві».

Так, порядок виконання судових рішень визначений Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року N18-рп/2012; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року N11-рп/2012.

Згідно з мотивувальною частиною рішення №16-рп/2009 від 30.06.2009 року Конституційного Суду України виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової держави.

Виходячи з того, що згідно зі ст.1 Конституції України - Україна є правовою державою, обов`язковість виконання судових рішень є обов`язковою гарантією, дотримання якої є визначальним для утвердження авторитету України.

За приписами ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004р. по справі «Шмалько проти України» (заява №60750/00) зазначено, що для цілей ст.6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина «судового розгляду». У рішенні від 17.05.2005р. по справі «Чіжов проти України» (заява №6962/02) Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії, передбаченої параграфом 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Згідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», - виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно п.п. 6,7 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Відповідно до частини другої статті 50 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження», у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Аналогічні приписи містяться у статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII, відповідно до яких у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Відповідно до частин четвертої, п`ятої статті 59 Закону № 1404-VIII підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;8)отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який застосовується для забезпечення реального виконання рішення, що підлягає примусовому виконанню.

Наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 07 липня 2021 року у справі № 2-356/12 (провадження № 61-5972св19), від 03 листопада 2021 року у справі № 161/14034/20 (провадження № 61-1980св21), від 22 грудня 2021 року у справі № 645/6694/15 (провадження № 61-18160св19).

Крім того, суд звертає увагу на те, що згідно частини 1 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 41 Конституції України, право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Правилами статті 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Окрім того, матеріали справи не містять доказів щодо наявності виконавчих проваджень про стягнення з боржника виконавчого збору та виконавчих витрат, або на виконанні в органах ДВС перебувають відкриті виконавчі провадження щодо боржника.

Відповідно до п. 1.12. Положення про Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна в редакції, що була чинна на час накладення арешту, заяви про реєстрацію (вилучення) обтяження об`єкта нерухомого майна та запити про надання витягу з Реєстру заборон в електронній формі подаються до Реєстратора - державного підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України та його регіональних філій.

Органи державної виконавчої служби подають заяви про реєстрацію (вилучення) обтяження об`єкта нерухомого майна та запити про надання витягу з Реєстру заборон в електронній формі, а у разі тимчасової відсутності доступу до підсистеми електронних заяв Реєстру заборон - в паперовій формі до Реєстратора - державного підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України та його регіональних філій.

Відповідно до п. 2.1.2 Положення, Підставами для внесення до Реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об`єкти нерухомого майна є: заява про реєстрацію (вилучення) обтяження об`єкта нерухомого майна (додатки 1-3), що подається, зокрема: органами державної виконавчої служби - у зв`язку з накладенням ними арешту на об`єкти нерухомого майна (звільненням з-під арешту).

Як передбачено п. 2.2. Положення, органи та посадові особи, зазначені в пункті 2.1.2 цього Положення, надсилають Реєстратору в день накладення (зняття) заборони (арешту) заяву встановленого цим Положенням зразка.

На підставі фактичних обставин справи, судом встановлено, що наявність арешту (обтяження), накладеного на все нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 , являє собою перешкоду у володінні, користуванні і розпорядженні своєю власністю, беручи до уваги, що скасування арешту даного майна не порушить права інших осіб, суд приходить до висновку про часткове задоволення скарги, а саме зобов`язанням державного виконавця вжити заходів щодо скасування арешту.

Керуючись ст. ст.258-260,447,448,451 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), заінтересована особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» - задовольнити частково.

Зобов`язати Святошинський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) скасувати арешт Ѕ квартири АДРЕСА_1 , накладений 11.02.2011 реєстратором Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України за № 10823646 на підставі постанови відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у місті Києві про відкриття провадження, 460/19 від 04.01.2011, та належить ОСОБА_1 .

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали суду виготовлений 19 грудня 2022 року.

Суддя І.В.Коваленко