Ухвала

05 грудня 2022 року

м. Київ

справа № 363/2337/19

провадження № 61-6787 сво 21

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Гулька Б. І. (суддя-доповідач),

суддів: Грушицького А. І., Крата В. І., Луспеника Д. Д., Погрібного С. О., Фаловської І. М., Червинської М. Є.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: державний реєстратор комунального підприємства «Путрівське» Рибалко Віолетта Миколаївна, товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Алькор Інвест»,

третя особа - орган опіки і піклування Вишгородської міської ради Київської області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Алькор Інвест» на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 28 вересня 2020 року у складі судді Чіркова Г. Є. та постанову Київського апеляційного суду від 24 березня 2021 року у складі колегії суддів: Крижанівської Г. В., Оніщука М. І., Шебуєвої В. А.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до державного реєстратора комунального підприємства «Путрівське» (далі - КП «Путрівське») Рибалко В. М., товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Алькор Інвест» (далі - ТОВ «ФК «Алькор Інвест»), третя особа - орган опіки і піклування Вишгородської міської ради Київської області, про визнання протиправним та скасування рішення.

Позовна заява мотивована тим, що 22 серпня 2006 року між відкритим акціонерним товариством комерційним банком «Надра» (далі - ВАТ КБ «Надра») та нею укладено кредитний договір № 17/П/14/2006-840, за умовами якого вона отримала кредит у розмірі 30 000 доларів США з терміном повернення кредиту не пізніше 10 серпня 2021 року, зі сплатою 11 % річних за користування кредитом.

22 серпня 2006 року на забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором між ВАТ КБ «Надра» та нею укладено договір іпотеки, за умовами якого вона, як іпотекодавець, передала банку в іпотеку належну їй на праві приватної власності квартиру АДРЕСА_1 .

У порушення умов укладеного між нею та ВАТ КБ «Надра» іпотечного договору та статті 37 Закону України «Про іпотеку» 17 травня 2019 року державний реєстратор КП «Путрівське» Рибалко В. М. без достатніх правових підстав, а саме: за відсутності договору про задоволення вимог іпотекодержателя, у період дії мораторію на примусове відчуження майна, прийняв рішення про державну реєстрацію за правонаступником ВАТ КБ «Надра» - ТОВ «ФК «Алькор Інвест» права власності на вищевказану квартиру, в якій зареєстровані та проживають двоє неповнолітніх дітей. Рішенням від 21 травня 2019 року індексний номер 46962473 внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис № 31638966 про державну реєстрацію права власності на вищезазначену квартиру, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 218, за ТОВ «ФК «Алькор Інвест».

З урахуванням викладеного ОСОБА_1 просила суд визнати незаконними дії державного реєстратора КП «Путрівське» Рибалко В. М. щодо проведення 17 травня 2019 року державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_2 , за ТОВ «ФК «Алькор Інвест»; визнати протиправним і скасувати рішення від 21 травня 2019 року індексний номер 46962473, відповідно до якого 17 травня 2019 року внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис № 31638966 про державну реєстрацію права власності на вказану квартиру, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 218, за ТОВ «ФК «Алькор Інвест».

Короткий зміст судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 28 вересня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано незаконними дії державного реєстратора КП «Путрівське» Рибалко В. М. щодо проведення 17 травня 2019 року державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_2 , за ТОВ «ФК «Алькор Інвест». Визнано протиправним і скасовано рішення державного реєстратора КП «Путрівське» Рибалко В. М., індексний номер 46962473 від 21 травня 2019 року, згідно з яким 17 травня 2019 року внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис № 31638966 про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 218, за ТОВ «ФК «Алькор Інвест». Стягнуто з державного реєстратора КП «Путрівське» Рибалко В. М. та ТОВ «ФК «Алькор Інвест» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 768,40 грн з кожного.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що у договорі іпотеки сторони погодили можливість виникнення в іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя та у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку» (підпункт 5.3 договору іпотеки). Частина перша статті 36 Закону України «Про іпотеку» у редакції, чинній на момент укладання договору іпотеки, вказує на необхідність укладення окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя у позасудовому порядку у разі відсутності іпотечного застереження у договорі іпотеки. При цьому законодавець фактично визначає іпотечне застереження окремим правочином, за яким у сторін виникають певні права і обов`язки та який є підставою для вчинення дій щодо реєстрації права власності на заставне майно. Проте докази укладення такого договору про задоволення вимог іпотекодержателя у матеріалах справи відсутні.

Окремого застереження в іпотечному договорі, як підставу виникнення права власності у іпотекодержателя, стаття 37 Закону України «Про іпотеку» у редакції, чинній на момент укладання договору іпотеки, не передбачала і в іпотечному договорі сторони про це не домовлялися. А тому прийняття державним реєстратором рішення про державну реєстрацію права власності, що виникає на підставі договору про відступлення прав за іпотечним договором та договором іпотеки, є протиправним.

Подібний правовий висновок Великої Палати Верховного Суду викладено у постанові від 11 квітня 2018 року в справі № 554/14813/15-ц (провадження № 14-66 цс 18).

Відповідно до довідок про реєстрацію місця проживання від 05 листопада 2019 року № 3269, № 3270 та № 3271 у спірній квартирі зареєстровані позивачка та її двоє неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Квартира, яка є предметом іпотеки, використовується як місце постійного проживання позивачки, а тому не може бути примусово стягнута шляхом перереєстрації права власності на нерухоме майно на підставі Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», у тому числі шляхом реєстрації права власності за іпотекодержателем, як забезпечення виконання іпотекодавцем умов кредитного договору, укладеного в іноземній валюті. Тобто, згода іпотекодавця є обов`язковою. Суд вважав, що мораторій розповсюджується і на позасудове звернення стягнення на іпотечне майно згідно зі статтею 37 Закону України «Про іпотеку», що узгоджується з висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2019 року у справі № 802/1340/18-а (провадження № 11-474 апп 19).

Реєстрацію права власності на спірну квартиру за ТОВ «ФК «Алькор Інвест» вчинено без попереднього дозволу органу опіки та піклування, що призвело до порушення прав неповнолітніх дітей позивачки.

Додатковим рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 15 жовтня 2020 року заяву представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задоволено, стягнуто з державного реєстратора КП «Путрівське» Рибалко В. М. та ТОВ «ФК «Алькор Інвест» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 700 грн з кожного.

Постановою Київського апеляційного суду від 24 березня 2021 року апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Алькор Інвест» залишено без задоволення, рішення Вишгородського районного суду Київської області від 28 вересня 2020 року залишено без змін. Стягнуто з ТОВ «ФК «Алькор Інвест» на користь ОСОБА_1 6 300,00 грн понесених витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що у порушення положень Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» державний реєстратор прийняв рішення про реєстрацію права власності на спірну квартиру, яка є предметом іпотеки за споживчим кредитом, за ТОВ «ФК «Алькор Інвест», не урахувавши, що позивачка з дітьми використовує її як постійне місце проживання, факт чого не спростований іпотекодержателем.

Апеляційний суд посилався на правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2019 року у справі № 802/1340/18-а (провадження № 11-474 апп 19).

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У касаційній скарзі ТОВ «ФК «Алькор Інвест» просить оскаржувані судові рішення скасувати й ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити, посилаючись на неправильне застосування судам норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ТОВ «ФК «Алькор Інвест» мотивована тим, що розділом 5 іпотечного договору передбачено застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, згідно з яким іпотекодержателю передається право власності на предмет іпотеки у рахунок виконання основного зобов`язання. Укладаючи іпотечний договір, іпотекодавець погодилася з тiєю умовою договору, яка передбачає, що у paзi невиконання або неналежного виконання ним зобов`язань за кредитним договором до іпотекодержателя переходить право власності на предмет іпотеки, що є згодою позивача на перехід права власності (відчуження) до іпотекодержателя в майбутньому у paзi настання чітко визначених обставин.

Положення статті 37 Закону України «Про іпотеку» свідчить про те, що звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття права власності на нього іпотекодержателем не може вважатися примусовим стягненням (відчуженням без згоди власника), оскільки таке право іпотекодержателя виникло на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідного застереження в іпотечному договорі), згоду на яке надано іпотекодавцем шляхом підписання відповідного договору.

Відповідно до пункту 3.1.13 договору іпотеки іпотекодавець зобов`язався перед іпотекодержателем не прописувати неповнолітніх/малолітніх дітей у нерухомість, що є предметом іпотеки, на період дії цього договору.

Зазначається про необхідність відступити від висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2019 року у справі № 802/1340/18-а (провадження № 11-474 апп 19) щодо застосування положень Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

У квітні 2021 року ТОВ «ФК «Алькор Інвест» подало доповнення до касаційної скарги, в яких зазначає, що 21 квітня 2021 року представник заявника отримала відповідь на запит від 19 квітня 2021 року № 20/01-16, а саме - інформаційну довідку від 21 квітня 2021 року КВ-2021 № 13951, в якій зазначено, що згідно з інформації реєстрових книг бюро квартира АДРЕСА_3 на праві власності зареєстрована за ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 (на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого державним комунальним управлінням житлового господарства Мінського району м. Києва від 02 червня 1998 року наказ № 1151, та зареєстрованого в бюро 12 червня 1998 року за реєстровим № 1516). Позивачу на праві власності належить інше нерухоме житлове майно, що є відмінним від предмета іпотеки. Тому квартира, що є предметом іпотеки, не є єдиним житлом позивача, а тому не підпадає під дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Відзив на касаційну скаргу не надійшов.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про необхідність зупинення провадження у справі.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 серпня 2022 року справу № 759/5454/19 (провадження № 61-15212 св 20) за позовом ОСОБА_7 до акціонерного товариства «Альфа-Банк», державного реєстратора Київської філії комунального підприємства «Реєстрація нерухомості» Макарова О. В. про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора та скасування державної реєстрації прав власності, за касаційною скаргою акціонерного товариства «Альфа-Банк» на постанову Київського апеляційного суду від 16 вересня 2020 року передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

02 листопада 2022 року справа прийнята Великою Палатою Верховного Судудо розгляду (провадження 14-81 цс 22).

Судові рішення у справі, яка переглядається, та судове рішення у справі, яка передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду, ухвалені у подібних правовідносинах, а саме щодо належного та ефективного способу захисту позивача у контексті застосування статті 37 Закону України «Про іпотеку», який вважає, що його право порушене тим, що право власності на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, зареєстроване за відповідачем (іпотекодержателем) на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідного застереження в іпотечному договорі).

Пунктом 10 частини першої статті 252 ЦПК України встановлено, що у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, Об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі.

Відповідно до пункту 14 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини цього Кодексу, до закінчення перегляду справи в касаційному порядку.

Частиною другою статті 415 ЦПК України передбачено, що процедурні питання, пов`язані з рухом справи, клопотання та заяви учасників справи, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення провадження у справі, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом касаційної інстанції шляхом постановлення ухвал в порядку, визначеному цим Кодексом для постановлення ухвал суду першої інстанції.

Оскільки справа у подібних правовідносинах передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду, суд вважає за необхідне зупинити касаційне провадження у справі, що переглядається, до закінчення перегляду у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 759/5454/19.

Керуючись пунктом 10 частини першої статті 252, пунктом 14 частини першої статті 253, статтею 260 ЦПК України, Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Зупинити касаційне провадження у справі № 363/2337/19 за позовом ОСОБА_1 до Державного реєстратора Комунального підприємства «Путрівське» Рибалко Віолетти Миколаївни, Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Алькор Інвест», третя особа - орган опіки і піклування Вишгородської міської ради Київської області, про визнання протиправним та скасування рішення до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 759/5454/19за позовом позовом ОСОБА_7 до акціонерного товариства «Альфа-Банк», державного реєстратора Київської філії комунального підприємства «Реєстрація нерухомості» Макарова Олега Вячеславовича про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора та скасування державної реєстрації прав власності.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Б. І. Гулько

Судді: А. І. Грушицький

В. І. Крат

Д. Д. Луспеник

С. О. Погрібний

І. М. Фаловська

М. Є. Червинська