ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Прядкіної О.В.,

суддів: Бутенко С.Б., Обідіної О.І.,

розглянувши в м.Полтаві цивільну справу за позовом Київського національного торговельно-економічного університету, правонаступником якого є Державний торговельно-економічний університет до ОСОБА_1 про стягнення коштів за навчання

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на заочне рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 28 липня 2021 року, прийнятого під головуванням судді Алтухової О.С. в м.Лубнах, зі складанням повного тексту 28 липня 2021 року, -

в с т а н о в и в:

У грудні 2020 року Київський національний торговельно-економічний університет звернувся до районного суду з даним позовом.

Зазначав, що 01.11.2014 року наказом ректора Київського національного торговельно-економічного університету №2933 від 31.10.2014 року з 01.11.2014 року ОСОБА_1 була зарахована до аспірантури Університету зі спеціальності 05.13.06 «Інформаційні технології», за державним замовленням з відривом від виробництва.

05.11.2014 року між Київським національним торговельно-економічним університетом та ОСОБА_1 була укладена угода №27/14 про підготовку аспіранта за рахунок державного замовлення строком до 01.11.2017 року.

З 01.07.2016 року по 16.11.2018 року відповідач перебувала в академічній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

16.11.2018 року від ОСОБА_1 надійшла заява про повернення з академічної відпустки та відповідно до наказу Університету №4429 від 26.11.2018 року ОСОБА_1 вважалась такою, що приступила до навчання, у зв`язку з закінченням академічної відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, з 17.11.2018 року.

25.04.2019 року від ОСОБА_1 надійшла заява про відрахування з аспірантури університету за власним бажанням з 01.05.2019 року без повідомлення та підтвердження поважних причин.

Наказом Київського національного торговельно-економічного університету №1237 від 26.04.2019 року «Про відрахування аспірантів» на підставі протоколу №8 засідання вченої ради факультету обліку, аудиту та інформаційних систем Київського національного торговельно-економічного університету, ОСОБА_1 відраховано з аспірантури з відшкодуванням вартості навчання.

Враховуючи вищенаведене, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на користь Київського національного торговельно-економічного університету витрати на навчання в аспірантурі за період з 01.11.2014 року по 31.03.2019 року на загальну суму 99 458,88 грн та стягнути судовий збір.

Заочним рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 28 липня 2021 року позов Київського національного торговельно-економічного університету до ОСОБА_1 про стягнення витрат на навчання задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Київського національного торговельно-економічного університету витрати на навчання в аспірантурі КНТЕУ за період з 01.11.2014 року по 31.03.2019 року на загальну суму 99 458,88 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Київського національного торговельно-економічного університету судовий збір в розмірі 2 102, грн.

Рішення обґрунтовано доведеністю позовних вимог.

Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 21 червня 222 року замінено стягувача Київський національний торговельно-економічний університет на правонаступника Державний торговельно-економічний університет, щодо виконання рішення у справі №756/16673/20 за позовом Київського національного торговельно-економічного університету до відповідача, яким є ОСОБА_1 , про відшкодування збитків у виді витрат за навчання, завданих університету.

Рішення оскаржила ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Вважає, що позивач не довів належними, допустимим, достовірними доказами факт порушення відповідачем угоди та наголошує, що підставою відрахування з Університету слугувало власне бажання, а не порушення угоди чи індивідуального плану навчання.

У відзиві Державний торговельно-економічний університет, посилаючись на правильність вирішення справи судом першої інстанції, просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 28 липня 2021 року залишити без змін.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою 1 розділу V Цивільного процесуального кодексу України.

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи (частини четверта, шоста статті 19, стаття 274 ЦПК України).

Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (частина перша статті 369 ЦПК України). Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи (частина 13 статті 7 ЦПК України).

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги з таких підстав:

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що згідно наказу ректора Київського національного торговельно-економічного університету №2933 від 31.10.2014 року, з 01.11.2014 року ОСОБА_1 була зарахована до аспірантури Університету зі спеціальності 05.13.06 «Інформаційні технології», за державним замовленням з відривом від виробництва.

05.11.2014 року між Київським національним торговельно-економічним університетом та ОСОБА_1 була укладена угода № 27/14 про підготовку аспіранта за рахунок державного замовлення строком до 01.11.2017 року.

З 01.07.2016 року по 16.11.2018 року відповідач перебувала в академічній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

16.11.2018 року від ОСОБА_1 надійшла заява про повернення з академічної відпустки з 17.11.2018 року та відповідно до наказу Університету №4429 від 26.11.2018 року ОСОБА_1 вважалась такою, що приступила до навчання, у зв`язку з закінченням академічної відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, з 17.11.2018 року.

25.04.2019 року ОСОБА_1 подана заява про відрахування з аспірантури університету за власним бажанням з 01.05.2019 року без повідомлення та підтвердження поважних причин.

Наказом Київського національного торговельно-економічного університету №1237 від 26.04.2019 року «Про відрахування аспірантів» на підставі протоколу №8 засідання вченої ради факультету обліку, аудиту та інформаційних систем Київського національного торговельно-економічного університету, ОСОБА_1 відраховано з аспірантури з відшкодуванням вартості навчання.

Районний суд, задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку, що витрати за навчання в аспірантурі Київським національним торговельно-економічним університетом внаслідок порушення, зокрема, умов угоди підлягають поверненню до загального фонду державного бюджету.

Колегія суддів не може погодитись з вказаним висновком.

Відповідно до ст.61 Закону України «Про вищу освіту» здобувачами вищої освіти є, зокрема, аспірант - особа, зарахована до вищого навчального закладу (наукової установи) для здобуття ступеня доктора філософії.

Згідно з ч.1 ст.46 цього ж Закону підставами для відрахування здобувача вищої освіти є: завершення навчання за відповідною освітньою (науковою) програмою; власне бажання; переведення до іншого навчального закладу; невиконання навчального плану; порушення умов договору (контракту), укладеного між вищим навчальним закладом та особою, яка навчається, або фізичною (юридичною) особою, яка оплачує таке навчання; інші випадки, передбачені законом.

Як вбачається з матеріалів справи, 05.11.2014 року між Київським національним торговельно-економічним університетом та ОСОБА_1 було укладено угоду №27/14 про підготовку аспіранта за рахунок державного замовлення строком до 01.11.2017 року.

Відповідно до п.3.7 Угоди відшкодувати вартість навчання в аспірантурі відповідно п.22 Положення про підготовку науково-педагогічних і наукових кадрів (затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 01.03.1999 року №309) та згідно з розрахунком Університету у разі відрахування з причин, передбачених п.4.1. цієї Угоди.

Пункт 4.1 закріплює, що аспірант може бути відрахований за грубе порушення Статуту, Правил внутрішнього розпорядку Університету, невиконання наказів ректора вчинення протиправних дій, Положення про підготовку науково-педагогічних та наукових кадрів, а також за невиконання індивідуального плану роботи аспіранта без поважних причин, передбачених законодавством України, з наступним відшкодуванням вартості навчання ( а.с.15).

Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 виконувала індивідуальні плани роботи: План на перший та другий рік (2015-2016 навчальні роки), у 2015 році склала екзамени з філософії та іноземної мови на відмінно, публікувала статті у фаховому виданні «Становлення, розвиток і функціонування механізмів управління персоналом» (2015 рік), підготувала 2 тези доповіді на конференціях, написала та публікувала тези доповіді за темою дисертаційної роботи (2016 рік), підготувала та подала до публікації 2 статті у наукових фахових виданнях з наукометричних баз даних (2016 рік), брала участь у міжнародних та Всеукраїнських наукових конференціях (2015-2016 рік).

ОСОБА_1 була відрахована наказом Київського національного торговельно-економічного університету №1237 від 26.04.2019 року з аспірантури за власним бажанням ( а.а.29).

Теза про те, що аспірант або докторант, який був зарахований до аспірантури або докторантури за державним замовленням і відрахований через грубе порушення правил внутрішнього розпорядку вищого навчального закладу, наукової

установи, за вчинення протиправних дій, а також за невиконання

індивідуального плану роботи без поважних причин, відшкодовує вартість навчання, що містилось в п.22 Положення про підготовку науково-педагогічних і наукових кадрів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.03.1999 року №309, на час відрахування ОСОБА_2 з аспірантури втратило чинність.

Тим більш, що відповідач була відрахована за власним бажанням, а не за вчинення будь-яких порушень, що однозначно вбачається із змісту вказаного наказу.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для відшкодування вартості навчання ОСОБА_1 , не давши належну оцінку відсутності таких підстав, визначених п.4.1 угоди, укладеної між сторонами.

Зазначений висновок узгоджується з постановою Верховного Суду 01 серпня 2018р. у справі № 639/3566/17.

Отже, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги та скасування рішення районного суду з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову Київського національного торговельно-економічного університету, правонаступником якого є Державний торговельно-економічний університет.

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Право користування правничою допомогою визначено ст.15 цього Кодексу.

На підтвердження понесених витрат на отримання професійної правничої допомоги до суду представником відповідача адвокатом Совою В.В. надано: договір від 16.07.2022 року про надання правової допомоги, акт про надання послуг від 28.11.2022 року, в якому сторони погодили гонорар в сумі 6000 грн. та детальний опис робіт вартості професійної правничої допомоги.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Отже, враховуючий критерій реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, з Київського національного торговельно-економічного університету, правонаступником якого є Державний торговельно-економічний університет, на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 3 000 грн. у відшкодування витрат на оплату професійної правничої допомоги та 3 153 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 367, 374,376, 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 28 липня 2021 року скасувати, ухваливши нове.

Відмовити у задоволенні позовних вимог Київського національного торговельно-економічного університету, правонаступником якого є Державний торговельно-економічний університет, до ОСОБА_1 про стягнення коштів за навчання.

Стягнути з Державного торговельно-економічного університету на користь ОСОБА_1 3 000 грн. у відшкодування витрат на оплату професійної правничої допомоги та 3 153 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 07 грудня 2022 року.

Головуючий-суддя О. В. Прядкіна

Судді: С. Б. Бутенко

О. І. Обідіна