ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

02 серпня 2022 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 740/3941/18

Головуючий у першій інстанції Пантелеенко В.Г.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/91/22

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Скрипки А.А.

суддів: Євстафіїва О.К., Шарапової О.Л.

секретар: Приліпко В.В.

сторони:

позивач: Публічне акціонерне товариство Чернігівобленерго

відповідач: ОСОБА_1

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Чернігівобленерго на ухвалу Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області у складі судді Пантелієнко В.Г. від 28 травня 2021 року, місце постановлення ухвали м.Ніжин, у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Чернігівобленерго до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2018 року Публічне акціонерне товариство Чернігівобленерго (на даний час - Акціонерне товариство Чернігівобленерго) звернулось до суду з даним позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію в розмірі 10 403 грн. 51 коп.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 28.05.2021 року позов Публічного акціонерного товариства Чернігівобленерго до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію, залишено без розгляду.

В апеляційній скарзі Акціонерне товариство Чернігівобленерго просить скасувати ухвалу Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 28.05.2021 року, та задовольнити позовні вимоги Акціонерного товариства Чернігівобленерго, при цьому, стягнути з ОСОБА_1 10 403,51 грн. заборгованості за спожиту електричну енергію. Також апелянт просить відшкодувати за рахунок відповідача понесені позивачем судові витрати по справі. Доводи апеляційної скарги Акціонерного товариства Чернігівобленерго вказують, що висновки оскаржуваної ухвали суду першої інстанції від 28.05.2021 року не узгоджуються із фактичними обставинами справи, а також нормами матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги зазначають, що представник позивача не мав на увазі порушення вимог ч.1 статті 44 ЦПК України, і не зловживав своїми процесуальними правами, а відповідач ОСОБА_1 , навпаки, зловживав своїми процесуальними правами, затягував судовий процес різними способами, постійно писав заяви про відкладення розгляду справи. Доводи апеляційної скарги стверджують, що представник позивача 05.02.2021 року перебував на лікарняному, що документально підтверджується листком непрацездатності серії АКА №923577, а 02.03.2021 року представник позивача приймав участь у іншому судовому засіданні.

В судове засідання апеляційного суду 28.07.2022 року сторони справи, належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду даної справи (а.с.227, 230-232), не з`явились. Відповідно до приписів ч.2 статті 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до положень ч.5 статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

За даних обставин, датою прийняття даної постанови апеляційним судом є 02.08.2022 року.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи (а.с.2-3), у серпні 2018 року Публічне акціонерне товариство Чернігівобленерго (на даний час - Акціонерне товариство Чернігівобленерго) звернулось до суду з даним позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію в розмірі 10 403 грн. 51 коп. (а.с.2-3).

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 28.05.2021 року позовну заяву Публічного акціонерного товариства Чернігівобленерго до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію, залишено без розгляду (а.с.133-134).

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав, визначених ЦПК України, для залишення позову без розгляду. При цьому, у оскаржуваній ухвалі від 28.05.2021 року суд першої інстанції зазначив, що представник позивача неодноразово не з`являвся в судові засідання, надсилаючи протягом тривалого часу, а саме, з лютого 2020 року, клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із неможливістю прийняти участь у судовому засіданні з різних причин, зокрема, участь у іншій справі, хвороба, відрядження (а.с.117,126,131). Відповідно до ч.5 статті 223 ЦПК України, у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду. Суд першої інстанції вказав у оскаржуваній ухвалі від 28.05.2021 року, що оскільки представником позивача жодного разу не надано суду відповідних документальних підтверджень поважності причин неявки в судове засідання, позивач є юридичною особою і міг уповноважити іншого працівника на представництво інтересів в суді, проте цього не зробив, то суд розцінює таку позицію позивача, як зловживання своїми процесуальними правами, з метою затягування процесу розгляду справи. Відповідно до ч.3 статті 257 ЦПК України, у разі, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду. За наведених вище обставин, суд першої інстанції вважав, що процесуальна поведінка позивача свідчить про незацікавленість в розгляді справи, а тому наявні підстави для залишення позову без розгляду, що не перешкоджає повторному зверненню позивача до суду після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду.

В ході апеляційного розгляду даної справи знайшли своє підтвердження доводи апеляційної скарги відносно того, що висновок оскаржуваної ухвали суду першої інстанції від 28.05.2021 року про залишення без розгляду позовної заяви Публічного акціонерного товариства Чернігівобленерго до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію, є необґрунтованим та таким, що не узгоджується із нормами права, які регулюють дані правовідносини.

З даного приводу апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Приписами ч.1 статті 2 ЦПК України регламентовано, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держав.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1, ч.3 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Статтею 223 ЦПК України визначені наслідки неявки в судове засідання учасника справи. Так, згідно ч.1 вказаної статті, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Частиною 5 статті 223 ЦПК України регламентовано, що у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до п.3 ч.1 статті 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Аналізуючи зміст зазначених норм процесуального закону, слід дійти висновку, що причини повторної неявки позивача в судове засідання правового значення не мають, а обов`язковими умовами для застосування передбачених п.3 ч.1 статті 257 ЦПК України процесуальних наслідків повторної неявки позивача в судове засідання є одночасно його належне повідомлення про час і місце судового засідання та відсутність заяви позивача про розгляд справи без його участі у судовому засіданні.

Правом на залишення позову без розгляду суд наділений лише у разі повторної неявки належним чином повідомленого позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і якщо його нез`явлення перешкоджає розгляду справи.

Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу; заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що висновки оскаржуваної ухвали суду першої інстанції щодо наявності підстав для залишення без розгляду позовної заяви Публічного акціонерного товариства Чернігівобленерго до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію, є необґрунтованими.

Як вбачається з матеріалів справи, провадження у даній цивільній справі було відкрито судом 23.08.2018 року (а.с.23). В подальшому, представником позивача тричі направлялись до суду першої інстанції заяви про відкладення розгляду справи: 25.02.2021 року - у зв`язку із зайнятістю представника позивача ОСОБА_2 у розгляді іншої справи (а.с.117); 05.04.2021 року - у зв`язку із хворобою представника позивача ОСОБА_2 (а.с.126); 26.05.2021 року - у зв`язку із відрядженням представника позивача ОСОБА_2 (а.с.131).

Як стверджують доводи апеляційної скарги, під час перебування даної справи у провадженні суду першої інстанції, відповідачем ОСОБА_1 неодноразово подавались заяви про відкладення розгляду справи із різних підстав.

В контексті приписів ч.5 статті 223, п.3 ч.1 статті 257 ЦПК України, необхідно зазначити, що поза увагою суду першої інстанції залишилась та обставина, що 16.11.2020 року представником позивача ОСОБА_2 до суду першої інстанції було подано заяву про розгляд справи без участі представника Акціонерного товариства Чернігівобленерго (а.с.106). У вказаній заяві представник позивача просив задовольнити вимоги позову у повному обсязі, та не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі.

У оскаржуваній ухвалі суду першої інстанції від 28.05.2021 року відсутні відповідні мотиви необхідності обов`язкової явки представника позивача у судове засідання, зважаючи на наявність в матеріалах справи доданих позивачем до позовної заяви доказів на підтвердження її вимог. При цьому, явка представника позивача до суду обов`язковою не визнавалась, і у оскаржуваній ухвалі від 28.05.2021 року суд не зазначив, з яких підстав неявка представника позивача у судове засідання перешкоджає вирішенню даного спору по суті.

Відповідно до положень ч.1 статті 89 ЦПК України, яка регламентує оцінку доказів, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Приймаючи до уваги вищенаведене, в ході апеляційного розгляду даної справи знайшли своє підтвердження доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості висновку оскаржуваної ухвали суду першої інстанції від 28.05.2021 року про залишення без розгляду позовної заяви Публічного акціонерного товариства Чернігівобленерго до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію.

На підставі приписів п.4. ч.1 статті 379 ЦПК України, яка регламентує підстави для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу Акціонерного товариства Чернігівобленерго задовольнити частково, а ухвалу Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 28.05.2021 року - скасувати, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Розподіл судових витрат між сторонами апеляційним судом не проводиться, оскільки відповідно до ч.1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тобто, питання щодо розподілу судових витрат між сторонами вирішується судом за результатами розгляду вимог заявленого позову по суті.

Керуючись статтями: 367, 368, 374; п.4 ч.1 статті 379, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Чернігівобленерго задовольнити частково.

Ухвалу Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 28 травня 2021 року скасувати, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Дата складення повної постанови - 02.08.2022 року.

Головуючий: Судді: