КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/824/5073/2022 Доповідач 2 інстанція - Суханова Є.М.
П О С Т А Н О В А

іменем України

07 грудня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді: Суханової Є.М.,

суддів: Сушко Л.П., Олійника В.І.

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» в особі педставника Штронда Антона Михаловича на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 20 грудня 2021 року у справі за скаргою Акціонерного товариства Комерційного банку «Привабанк» на бездіяльність Відділу примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), стягував: ОСОБА_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2021 року Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернулося до Деснянського районного суду міста Києва зі скаргою на бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), стягувач: ОСОБА_1 .

Скарга обґрунтована тим, що у провадженні Деснянського районного суду міста Києва перебувала цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» про повернення банківських вкладів. На підставі рішення Деснянського районного суду м. Києва у справі № 2-2322/2015 було видано виконавчий лист від 19.11.2015року про стягнення з Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 202607,61 дол. США.

23.03.2016року за вказаним виконавчим документом постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві було відкрито виконавче провадження № 49483795.

17.10.2016 року постановою про арешт коштів боржника було накладено арешт на всі відкриті рахунки ПАТ КБ «Приватбанк», а також на кошти на рахунках в інших банках.

17.10.2016 року постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження було накладено арешт на все майно ПАТ КБ «ПриватБанк».

24.11.2016 року постановою про передачу матеріалів виконавчого провадження виконавче провадження № 49483795 було передано до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.

22.12.2016 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Осельським Є.С. при примусовому виконання виконавчого листа № 2-2322/2015 від 19.11.2015 року було виведено виконавче провадження № 49483795 з примусового виконання.

22.12.2016 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Осельським Є.С було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві. Відповідно до постанови було припинено чинність арешту, накладеного постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 17.10.2016 року (ВП № 49483795) та постановою про опис та арешт майна боржника від 03.11.2016року та постановою про арешт майна боржника від 05.12.2016 року. Однак арешт коштів боржника, накладений постановою від 17.10.2016 року не скасовувався.

Згодом стягувач ОСОБА_1 звернулася із заявою про відкриття виконавчого провадження до Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, в результаті якого 02.06.2017 року було відкрито виконавче провадження № 54059254.

23.06.2017року виконавче провадження № 54059254 було закінчено у зв`язку з повним фактичним виконанням рішення суду.

23.06.2021 року АТ КБ «Приватбанк» з відповіді АБ «Південний» № 232-001-27680БТ-2021 дізнався, що на рахунках АТ КБ «Приватбанк», відкритих в АБ «Південний», діють арешти коштів, зокрема арешт коштів, накладений постановою про арешт від 17.10.2016 року в межах виконавчого провадження № 49483795, яке перебувало на виконанні в Відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).

АТ КБ «Приватбанк» звернувся із заявою до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) із заявою про зняття арешту коштів, накладеного постановою від 17.10.2016 року в межах виконавчого провадження № 49483795. Однак станом на 30.08.2021 року будь-якої відповіді отримано не було.

Згідно з постановою від 22.12.2016 року виконавче провадження завершене на підставі п. 11 ч. 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» (запроваджено тимчасову адміністрацію банку-боржника, крім рішень немайнового характеру). Відповідно до частини 3 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на день винесення постанови) у разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої цієї статті арешт з майна знімається. Тому, скаржник зазначає, що арешт на кошти повинен був бути знятий. Крім того, оскільки рішення суду було фактично виконане підстави для дії арешту коштів відсутні, а вказаний арешт перешкоджає АТ КБ «Приватбанк» розпоряджатись своїми рахунками.

З огляду на зазначене скаржник просив суд:

1. Визнати неправомірною бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) в незнятті арешту від 17.10.2016 року в межах виконавчого провадження № 49483795;

2. Зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) винести постанову про скасування арешту коштів, накладеного постановою від 17.10.2016 року в межах виконавчого провадження № 49483795.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 20 грудня 2021 року провадження у справі № 754/14516/14-ц за скаргою Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» на бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), стягувач: ОСОБА_1 -закрито.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» в особі педставника Штронда Антона Михаловича звернулось з апеляційною скаргою, посилаючись на те, що воно ухвалене з порушенням норм процесуального та матеріального права, з неповним та всебічним дослідженням усіх обставин справи та невідповідністю висновків суду обставинам справи. Зазначає, що АТ «ПриватБанк» не оскаржує постанову про арешт коштів від 17.10.2016 року, яка винесена в межах зведеного виконавчого провадження, а оскаржує бездіяльність, не вчинення державним виконавцем дій після виведення провадження зі зведеного.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч.1. ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Частина перша статті 15 Цивільного кодексу України закріплює право кожної особи на захист свого права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Разом з тим, вимогами цивільного процесуального законодавства суд зобов`язаний установити: чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача; у чому полягає таке порушення прав; якими доказами воно підтверджується. Залежно від встановленого суд повинен вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Судом першої інстанції встановлено, що 23.03.2016 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві відкрито виконавче провадження № 49483795 щодо виконання виконавчого листа № 2-2322/2015 від 19.11.2015 року, виданого Деснянським районним судом міста Києва, про стягнення з Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 202 607,61 доларів США (а.с. 8).

17.10.2016 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві винесено постанову про арешт коштів боржника ВП № № 49483795 при примусовому виконанні:

- наказу № 904/9386/14, виданого 08.04.2015 року Господарським судом Дніпропетровської області про стягнення з Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БРІВЕР» грошових коштів у розмірі 137 000 доларів США, що еквівалентно 2 465 967,53 грн. (по курсу НБУ станом на 05.02.2015 грошові кошти у розмірі 490 549,81 грн., пені в сумі 4795 доларів США, що еквівалентно 86308,86 гри., пені в сумі 17169,00 грн., 63635,90 грн. судового збору, а всього 3 123631,10 грн., дата приєднання до зведеного виконавчого провадження 17.10.2016 року, та

- виконавчого листа № 2-2322/2015, виданого 19.11.2015 року Деснянським районним судом м. Києва про стягнення з Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 202607,61 доларів США, дата приєднання до зведеного виконавчого провадження 17.10.2016 року,

Накладено арешт на кошти, що містяться на рахунках, що належать боржнику ПАТ КБ «Приватбанк» у межах суми 282 060,21 доларів США та 104330,05 грн.

Слід також зауважити, що у постанові про арешт коштів боржника від 17.10.2016 року ВП № 49483795 стягувачами вказані: Товариство з обмеженою відповідальністю «БРІВЕР» та ОСОБА_1 . У постанові також зазначено, що постановою державного виконавця від 17.10.2016 року виконавчі провадження № 49483795 та 50674173 з примусового виконання виконавчих документів про стягнення з Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» заборгованості об`єднано у зведене виконавче провадження № 52671745. Постановою державного виконавця від 25.04.2016 року № 50674173 з боржника стягнуто виконавчий збір у розмірі 416 495,70 грн. Постановою державного виконавця від 31.03.2016 року № 49483795 з боржника стягнуто виконавчий збір у розмірі 20260,76 доларів США. Окрім того, в ході здійснення виконавчого провадження № 50674173 з боржника стягнуто та перераховано на користь стягувача 571 354,71 грн. та 82603,16 доларів США та на користь держави виконавчий збір у розмірі 312 165,65 грн. Таким чином, сума, що підлягає стягненню за зведеним виконавчим провадженням з урахуванням виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій становить 282 060,21 доларів США та 104 330,05 грн. (а.с. 12-14).

Із постанови про арешт коштів боржника від 17.10.2016року ВП № 49483795 вбачається, що державним виконавцем здійснювалися дії у зведеному виконавчому провадженні з виконання наказу № 904/9386/14, виданого 08.04.2015 року Господарським судом Дніпропетровської області, та виконавчого листа № 2-2322/2015, виданого 19.11.2015 рокуДеснянським районним судом м. Києва.

Також 17.10.2016 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 49483795 при примусовому виконанні:

- наказу № 904/9386/14, виданого 08.04.2015 рокуГосподарським судом Дніпропетровської області про стягнення з Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БРІВЕР» грошових коштів у розмірі 137 000 доларів США, що еквівалентно 2 465 967,53 грн. (по курсу НБУ станом на 05.02.2015 грошові кошти у розмірі 490 549,81 грн., пені в сумі 4795 доларів США, що еквівалентно 86308,86 гри., пені в сумі 17169,00 грн., 63635,90 грн. судового збору, а всього 3 123 631,10 грн., дата приєднання до зведеного виконавчого провадження 17.10.2016 року, та

- виконавчого листа № 2-2322/2015, виданого 19.11.2015 року Деснянським районним судом м. Києва про стягнення з Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 202607,61 доларів США, дата приєднання до зведеного виконавчого провадження 17.10.2016 року,

накладено арешт на все майно боржника ПАТ КБ «Приватбанк» у межах суми 282 060,21 доларів США та 104330,05 грн. (а.с. 18-19).

24.11.2016року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві винесено постанову про передачу матеріалів виконавчого провадження, згідно з якою виконавче провадження № 49483795 було передано до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, оскільки згідно з даними ЄДРВП на виконанні у цьому відділі перебуває зведене виконавче провадження № 50691884 (а.с. 21, 22).

22.12.2016 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Осельським Є.С. винесено постанову про виведення виконавчого провадження із зведеного виконавчого провадження, згідно з якою виведено виконавче провадження № 49483795 з примусового виконання виконавчого листа № 2-2322/2015 від 19.11.2015 року, виданого Деснянським районним судом міста Києва із зведеного виконавчого провадження № 50691844, яке веде Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с. 26).

22.12.2016 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Осельським Є.С було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві. Відповідно до цієї постанови було припинено чинність арешту, накладеного постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 17.10.2016 року (ВП № 49483795) та постановою про опис та арешт майна боржника від 03.11.2016року та постановою про арешт майна боржника від 05.12.2016 року (а.с. 29, 30).

Однак, як зазначає скаржник, арешт коштів боржника, накладений постановою від 17.10.2016 року не скасовувався.

Згодом стягувач ОСОБА_1 звернулася з заявою про відкриття виконавчого провадження до Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Київ, в результаті якого 02.06.2017 року було відкрито виконавче провадження № 54059254 (а.с. 31).

23.06.2017року виконавче провадження № 54059254 було закінчено у зв`язку з повним фактичним виконанням рішення суду (а.с. 34).

28.07.2021 року АТ КБ «Приватбанк» звернувся з заявою до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) із заявою про зняття арешту коштів, накладеного постановою від 17.10.2016 року в межах виконавчого провадження № 49483795 (а.с. 41-42).

Оскільки станом на 30.08.2021 року скаржник відповіді від Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) не отримав, тому звернувся до суду із цією скаргою.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що за приписами частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду, згідно з якими саме за правилами адміністративного судочинства слід розглядати справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця, вчинених у зведеному виконавчому провадженні, в якому об`єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних видів судочинства (див. постанови від 14 березня 2018 року у справі № 660/612/16-ц, від 12 вересня 2018 року у справі № 906/530/17, від 17 жовтня 2018 року у справах № 927/395/13 і № 5028/16/2/2012, від 14 листопада 2018 року у справі № 707/28/17-ц, від 16 січня 2019 року у справі № 657/233/14-ц, від 13 лютого 2019 року у справі № 808/2265/16 і від 19 червня 2019 року у справі № 64/229).

Згідно з частинами першою, другою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII(далі по тексту також Закон № 1404-VIII) рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

У частині першій статті 447 та частині першій статті 448 ЦПК України у редакції від 03 жовтня 2017 року зазначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Аналогічно врегульовано вказане питання в частині першій статті 339 та частині першій статті 340 ГПК України у редакції від 03 жовтня 2017 року, а саме: сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Аналіз правових норм, передбачених частиною першою статті 74 Закону № 1404-VIII, з урахуванням вимог статей 447, 448 ЦПК України та статей 339, 340 ГПК України у редакціях від 03 жовтня 2017 року, дає підстави зробити висновок, що в разі оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС або приватного виконавця під час виконання судового рішення при виконані рішення, ухваленого за правилами цивільного судочинства, зазначена скарга розглядається судом, який ухвалив вказане рішення за правилами цивільного судочинства, а якщо скарга подається на рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб ДВС щодо виконання судового рішення, ухваленого за правилами господарського судочинства, таку скаргу розглядає відповідний господарський суд, який ухвалив таке рішення за правилами господарського судочинства, відповідно.

Разом з тим ні в ЦПК України, ні в ГПК України не урегульовано порядок розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб ДВС щодо виконання судових рішень при вчиненні таких дій у зведеному виконавчому провадженні.

Спеціальним законом, що регулює порядок вчинення виконавчих дій, є чинний Закон України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIIIта Закон України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV, який був чинним на час відкриття виконавчого провадження.

За правилами цих законів передбачалися особливості виконання рішень у разі відкриття кількох виконавчих проваджень щодо одного боржника.

Так, у статті 33 Закону № 606-ХІV передбачалося, що в разі якщо в органі ДВС відкрито кілька виконавчих проваджень про стягнення коштів з одного боржника, вони об`єднуються у зведене виконавче провадження і на майно боржника накладається арешт у межах загальної суми стягнення, виконавчого збору і можливих витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій. У разі якщо виконавчі провадження про стягнення коштів з одного боржника відкриті у кількох органах ДВС, об`єднання виконавчих проваджень у зведене здійснюється в порядку, встановленому Міністерством юстиції України.

Відповідно до вимог статті 30 Закону № 1404-VIII у редакції, чинній на час накладення арешту на кошти боржника та розгляду цієї справи, виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється державним виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження щодо такого боржника, у рамках зведеного виконавчого провадження. Виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється приватним виконавцем у рамках зведеного виконавчого провадження.

Детально дії виконавця на час вчинення виконавчих дій регламентувалися Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року за № 512/5 (далі - Інструкція), зокрема, пунктами 14, 16 розділу ІІІ.

Так, згідно з п. 14 розділу ІІІ Інструкції у разі якщо в органі державної виконавчої служби відкрито кілька виконавчих проваджень про стягнення коштів з одного боржника, вони об`єднуються у зведене виконавче провадження та виконуються державним виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження. Про об`єднання виконавчих проваджень у зведене державний виконавець виносить постанову. У разі відкриття виконавчого провадження щодо боржника, стосовно якого здійснюється зведене виконавче провадження, воно приєднується до зведеного виконавчого провадження, про що державним виконавцем виноситься постанова. Постанови про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження та про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження виносяться не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження щодо боржника, стосовно якого здійснюється виконавче провадження (зведене виконавче провадження). У разі якщо виконавчі провадження про стягнення коштів з одного боржника відкрито у кількох органах державної виконавчої служби, зокрема, якщо боржник та його майно перебувають на території різних адміністративно-територіальних одиниць, при об`єднанні виконавчих проваджень у зведене в установленому розділом IV цієї Інструкції порядку можуть утворюватись виконавчі групи. Наявність або відсутність іншого виконавчого провадження чи зведеного виконавчого провадження щодо одного й того самого боржника державний виконавець перевіряє за даними автоматизованої системи виконавчого провадження при відкритті виконавчого провадження. У разі якщо виконавче провадження щодо одного й того самого боржника виявлено в іншому органі державної виконавчої служби, таке виконавче провадження передається на виконання до органу державної виконавчої служби, державним виконавцем якого відкрито перше виконавче провадження, або в порядку, визначеному розділом V цієї Інструкції. У разі якщо виконавче провадження щодо одного й того самого боржника перебуває на виконанні у відділі примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень або відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України виконавче провадження передається на виконання до цих відділів.

Згідно з п. 16 розділу ІІІ Інструкції за наявності підстав для закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа виконавчий документ виводиться із зведеного виконавчого провадження за постановою виконавця про виведення виконавчого документа зі зведеного виконавчого провадження.

Отже, закон не передбачає порядку розгляду скарг на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС або приватного виконавця під час виконання зведеного виконавчого провадження, у якому об`єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій.

За зведеним виконавчим провадженням виконавець вчиняє виконавчі дії щодо виконання усіх судових рішень, незалежно від того, за правилами якої юрисдикції і якими судами вони ухвалені.

Як зазначалося вище, згідно з постановою державного виконавця про арешт коштів боржника від 17.10.2016 року ВП № 49483795, арешт накладено на кошти Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» у межах суми 282 060,21 доларів США та 104330,05 грн. у зведеному виконавчому провадженні з виконання наказу № 904/9386/14, виданого 08.04.2015 Господарським судом Дніпропетровської області, та виконавчого листа № 2-2322/2015, виданого 19.11.2015 рокуДеснянським районним судом м. Києва, тобто під час виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що розгляд скарги лише в частині, яка стосується виконання саме рішення, ухваленого у порядку цивільного судочинства, закріпить правову невизначеність щодо порядку оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС або приватного виконавця при виконанні зведеного виконавчого провадження і зобов`язує учасників виконавчого провадження одні й ті самі рішення, дії чи бездіяльність ДВС, виконавця чи приватного виконавця оскаржувати в судах різних юрисдикцій. При цьому порушується єдність зведеного виконавчого провадження, вилучаються окремо виконавчі документи, оскільки вони розглядаються окремо від зведеного виконавчого провадження.

Водночас статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу ДВС, приватного виконавця.

Оскільки чинним законодавством не врегульовано порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС або приватного виконавця під час виконання зведеного виконавчого провадження, у якому об`єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку у вищевказаних постановах, що в такому випадку потрібно застосовувати частину першу статті 287 КАС України і вказані справи слід розглядати за правилами адміністративного судочинства.

З огляду на те, що оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС або приватного виконавця під час виконання зведеного виконавчого провадження, у якому об`єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій, необхідно здійснювати у порядку адміністративного судочинства, скарга Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Отже, доводи апеляційної скарги ґрунтуються на власному тлумаченні і розумінні стороною скаржника спірних правовідносин та положеньЦПК України, вони не спростовують правильність висновків суду першої інстанцій і не дають підстав вважати, що районним судом порушено норми процесуального права або неправильно застосовано норми матеріального права, які передбачені статтею 376 ЦПК України як підстави для скасування рішення суду.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Підстав для його скасування з мотивів, викладених у скарзі, апеляційний суд не знаходить.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене, апеляційний суд ухвалу суду першої інстанції залишає без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст.7,367, 369, 374, 375, 381, 382, 389 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» в особі педставника Штронда Антона Михаловича залишити без задоволення.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 20 грудня 2021 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, окрім випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повна постанова складена 07.12.2022.

Головуючий: Є.М. Суханова

Судді: Л.П. Сушко

В.І. Олійник