СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 4-с/759/93/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2022 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - П`ятничук І.В.,

за участю секретаря - Марус А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність Вознесенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса), заінтересована особа: ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

Скаржник ОСОБА_1 16.08.2022 року звернувся до Святошинського районного суду м. Києва зі скаргою на бездіяльність Вознесенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса), якою просить визнати незаконною бездіяльність Вознесенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса) щодо не зняття арешту з майна боржника ОСОБА_1 при закінченні виконавчого провадження № 494000697; зобов`язати начальника Вознесенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса) зняти арешт з нерухомого майна боржника ОСОБА_1 .

В обґрунтування скарги, зазначив, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 16.10.2015 року по цивільній справі № 759/14950/15 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На виконання рішення суду 06.11.2015 року було видано виконавчі листи які були пред`явлені до виконання до Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві де було відкрито виконавче провадження № 49400697. 20.02.2018 року в рамках виконавчого провадження № 49400697 головним державним виконавцем Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві було накладено арешт на майно боржника. Зазначив, що в подальшому в зв`язку зі зміною місця реєстрації боржника матеріали виконавчого провадження були передані до Вознесенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса). За наслідком досягнення повноліття доньки ОСОБА_3 та сплати боржником всіх необхідних платежів, виконавче провадження № 49400697 було завершено в зв`язку з його повним виконанням. 09.08.2022 року скаржнику стало відомо про те, що в рамках виконавчого провадження № 49400697 головним державним виконавцем Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Федоренко А.М. було накладено арешт на все майно скаржника про що свідчить витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. 10.08.2022 року скаржник звернувся до Вознесенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса) з вимогою про зняття арешту з усього нерухомого майна, що був накладений в рамках виконавчого провадження № 49400697. Однак йому було відмовлено у зняття арешту у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Вважає дії державного виконавця незаконними в зв`язку з чим скаржник звернувся до суду.

В судове засідання скаржник не з`явився, про день, час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином.

Вознесенський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса) яку свого представника в судове засідання не забезпечив, про день, час та місце розгляду скарги повідомлявся належним чином.

Заінтересована особа в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду скарги повідомлялась належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 16.10.2015 року по цивільній справі № 759/14950/15 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 15).

На виконання рішення суду 06.11.2015 року було видано виконавчі листи які були пред`явлені до виконання до Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві де було відкрито виконавче провадження № 49400697 (а.с. 22)

20.02.2018 року в рамках виконавчого провадження № 49400697 головним державним виконавцем Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві було накладено арешт на майно боржника.

16.09.2019 року постановою старшого державного виконавця Вознесенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса) було закінчено виконавче провадження № 49400697 в зв`язку з закінченням строку передбаченого законом для даного виду стягнень, виповненням дитині 18 років та відсутністю заборгованості (а.с. 21).

Проте, як вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, станом на 09.08.2022 року арешт з майна боржника у виконавчому провадженні № 49400697 так знято не було (а.с. 38).

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

ОСОБА_1 оскаржує бездіяльність виконавчої служби саме за наслідками відмови у задоволенні його заяви про зняття арешту.

Виходячи зі змісту статті 25 Закону України Про виконавче провадження за заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Аналогічні положення містяться і у чинній редакції Закону.

Відповідно до положень частини четвертої статті 59 Закону України Про виконавче провадження (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону.

Частиною другою статті 50 Закону України Про виконавче провадження передбачено, що у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який застосовується для забезпечення реального виконання рішення, що відповідно до Закону України Про виконавче провадження підлягає примусовому виконанню.

Водночас, у випадку повного виконання виконавчого документа та сплати витрат, пов`язаних з його примусовим виконанням, підстави для збереження чинності арешту майна боржника відсутні.

За змістом ч. 2,3 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги, - суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи те, що державним виконавцем при винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження, арешт накладений постановою не знято, суд приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню, оскільки дії передбачені ЗУ «Про виконавче провадження» державним виконавцем виконано не було.

На підставі викладеного та керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 447-451 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність Вознесенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса), заінтересована особа: ОСОБА_2 - задовольнити.

Визнати незаконною бездіяльність Вознесенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса) щодо не зняття арешту з майна боржника ОСОБА_1 ( ІПН НОМЕР_1 ) при закінченні виконавчого провадження № 494000697.

Зобов`язати начальника Вознесенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса) зняти арешт з нерухомого майна боржника ОСОБА_1 накладеного в рамках виконавчого провадження № 494000697, номер запису про обтяження № 24972068.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя І.В. П`ятничук