ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді-доповідача Дорош А.І.

Суддів: Лобова О.А., Триголова В.М.

при секретарі: Коротун І.В.

переглянув у судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ІВЕРА»

на рішення Київського районного суду м. Харкова від 08 лютого 2021 року, ухвалене суддею Шаренко С.Л., повний текст рішення складено - дата не вказана

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІВЕРА», третя особа: ОСОБА_1 , про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

В С Т А Н О В И В:

28 серпня 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» звернулося до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІВЕРА», третя особа: ОСОБА_1 , про звернення стягнення на предмет іпотеки, в якій просило суд в рахунок заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № СМ-SМЕ 700/291/2008 у розмірі 6 120 282,95 грн., з них: основний борг - 1 545 954,74 грн., відсотки 281102,85 грн., пеня 4 293 585,37 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: нежитлові приміщення №1,7,8,9,10,15,16 в літ. Ж-1, загальною площею 160.1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належать ТОВ «ІВЕРА», шляхом продажу з прилюдних торгів за ціною, визначеною суб`єктом оціночної діяльності у відповідності з вимогами закону України «Про виконавче провадження».

Позовна заява мотивована тим, що 29.07.2008 року між ПАТ «ОТП Банк» (яке є правонаступником ЗАТ «ОТП Банк») та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № СМ-SМЕ 700/291/2008, згідно якого відповідач отримав у банку кредит у розмірі 193 900 доларів США строком до 26 липня 2023 року, зі сплатою процентів у порядку та розмірах, передбачених кредитним договором. Згідно з умовами договору купівлі продажу кредитного портфелю ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором. В якості забезпечення виконання зобов`язань перед банком за кредитним договором 29.07.2008 року був укладений договір іпотеки №РМ-SМЕ 700/291/2008 між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 . Відповідно до умов договору іпотеки для забезпечення повного і своєчасного виконання відповідачем зобов`язань перед позивачем по кредитному договору відповідач надав в іпотеку банку належне йому на праві власності нерухоме майно, а саме: нежитлові приміщення №1.7,8,9,10,15,16 в літ. «Ж-1», загальною площею 160,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Договір іпотеки було посвідчено приватним нотаріусом, зареєстровано в реєстрі за № 2851, накладено заборону відчуження за реєстровим № 2852. У зв`язку з невиконанням позичальником зобов`язань за кредитним договором № СМ-SМЕ 700/291/2008 утворилася заборгованість перед ТОВ «ОТП Факторинг Україна», яка складає 228 582,21 доларів США та пеня 4 293 585,37 гривен, що відповідно курсу НБУ становить 6 120 282,95 гривень, з урахуванням основного боргу у розмірі 193 413,58 доларів США що за курсом НБУ становить 1 545 954,74 гривен, відсотків у розмірі 35 168,63 доларів США, що за курсом НБУ становить 281 102,85 гривен, пені 4 293 585,37 гривен. Згідно з умовами договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 18.03.2011 року Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» у відповідності з ст.ст. 512, 514, 1077-1079, 1082, 1084 Цивільного кодексу України відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором № СМ-SМЕ 700/291/2008, договором іпотеки № РМ-SМЕ 700/291/2008. У зв`язку з невиконанням боржником вимог кредитного договору кредитор був вимушений звернутися до суду з позовом про звернення стягнення шляхом визнання за ТОВ «ОТП Факторинг Україна» права продажу будь-якій особі - покупцеві предмету іпотеки за договором іпотеки № РМ-SМЕ 700/291/2008 від 29.07.2008 року, а саме на нежитлові приміщення №1,7,8,9,10,15,16 в літ. Ж-1, загальною площею 160,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , за ціною, визначеною на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності (звіту про експертну грошову оцінку) на момент укладення договору купівлі-продажу, з наданням всіх повноважень продавця (в тому числі: отримання дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість, здійснення будь-яких платежів за продавця, отримувати будь-які документи, довідки, витяги з реєстру прав власності на нерухоме майно в органах БТІ, ВРЖЕУ, нотаріату тощо), для задоволення вимог ТОВ «ОТП Факторинг Україна» за кредитним договором № СМ- SМЕ 700/291/2008 від 29.07.2008 року. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 06 грудня 2012 року у справі №2027/13376/2012 позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» - задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» суму заборгованості за кредитним договором № СМ-SМЕ 700/291/2008 від 29.07.2008 року у розмірі 6 120 282,95 гривен. Звернуто стягнення шляхом визнання за ТОВ «ОТП Факторинг Україна» права продажу будь-якій особі - покупцеві предмету іпотеки за договором іпотеки № РМ-SМЕ 700/291/2008 від 29.07.2008 року, а саме на нежитлові приміщення №1,7,8,9,10,15,16 в літ. Ж-1, загальною площею 160.1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , за ціною, визначеною на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності (звіту про експертну грошову оцінку) на момент укладення договору купівлі-продажу, з наданням всіх повноважень продавця (в тому числі: отримання дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість, здійснення будь-яких платежів за продавця, отримувати будь-які документи, довідки, витяги з реєстру прав власності на нерухоме майно в органах БТІ, ВРЖЕУ, нотаріату тощо), для задоволення вимог ТОВ «ОТП Факторинг Україна» за кредитним договором № СМ-SМЕ 700/291/2008 від 29.07.2008 року. Рішення суду набрало законної сили 07.01.2013 року.

Після ухвалення судом рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки спірне майно було відчужено поза межами порядку, встановленого судом, та без згоди іпотекодержателя. Право власності на іпотечне майно набуло ТОВ «ІВЕРА». Іпотечне майно боржника було відчужено при наступних обставинах. 21.06.2013 року виконавчим комітетом Харківської міської ради проведено державну реєстрацію змін до засновницького договору Повного товариства «Батура і Компанія», затвердженого рішенням загальних зборів учасників, протокол від 17.06.2013 року №3, з якого вбачається, що засновниками товариства є, зокрема, ФОП ОСОБА_1 . Іпотечне майно позивача за договором іпотеки було включено ОСОБА_1 до статутного фонду ПТ «Батура і Компанія». Ухвалою господарського суду Харківської області від 11.12.2013 року порушено провадження у справі про банкрутство Повного товариства «Батура і Компанія» за його заявою в порядку ст. 95 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Постановою господарського суду Харківської області від 24.12.2013 року у справі №922/4956/13 визнано ПТ Батура і Компанія» банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. Ухвалою Господарського суду Харківської області від 30.10.2015 року у справі №922/4956/13 скасовано запис про іпотеку за договором іпотеки РМ-SМЕ 700/291/2008, а саме: реєстраційний №7647707, зареєстровано 29.07.2008 приватним нотаріусом ХМНО Курас С.О. на підставі договору іпотеки, 2851, 29.07.2008. Об`єкт обтяження: інше, нежитлові приміщення №1;7;8;9;10;15;16 в літ. «Ж-1» загальною площею 160,1 кв.м, адреса АДРЕСА_1 , номер РПВН 147734. У подальшому іпотечне майно відчужено арбітражним керуючим без згоди іпотекодержателя з посиланням на здійснення процедури банкрутства. Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 04.04.2016 року у справі №922/4956/13 ухвала Господарського суду Харківської області від 30.10.2015 року у справі №922/4956/13 - скасована. Провадження у справі №922/4956/13 -припинено. З інформаційної довідки з реєстру речових прав на нерухоме майно позивачу стало відомо, що предмет іпотеки наразі належить ТОВ «ІВЕРА». Позивач з урахуванням норм статті 23 Закону України «Про іпотеку» вважає, що до ТОВ «ІВЕРА» як особи, яка стала набувачем іпотечного майна внаслідок ліквідаційної процедури та наступних договорів купівлі-продажу, перейшли всі права та обов`язки іпотекодавця за договором іпотеки у тому обсязі і на умовах, що існували до набуття нею права власності на предмет іпотеки.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 08 лютого 2021 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» - задоволено.

В рахунок заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № СМ-SМЕ 700/291/2008 у розмірі 6 120 282,95 гривень, з них: основного боргу - 1 545 954,74 гривень; відсотків - 281 102,85 гривень; пені - 4 293 585,37 гривень, звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки РМ-SМЕ 700/291/2008 від 29.07.2008 року, а саме: нежитлові приміщення №1,7,8,9,10,15,16 в літ. Ж-1, загальною площею 160.1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належать ТОВ «ІВЕРА», шляхом продажу з прилюдних торгів за ціною, визначеною суб`єктом оціночної діяльності у відповідності з вимогами закону України «Про виконавче провадження».

Стягнуто з ТОВ «ІВЕРА» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» витрати по сплаті судового збору у розмірі 1921,00 гривня.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що оскільки реалізація майна, переданого в іпотеку, відбулася за процедурою, встановленою для визнання особи банкрутом у порядку ліквідаційної процедури, започаткованої на підставі судового рішення, то скасування відповідного судового рішення поновлює усі припинені у ліквідаційній процедурі правовідносини, зокрема, правовідносини, у забезпечення яких було укладено договір іпотеки, з відновленням усіх прав та обов`язків цього договору, що відповідає правовим висновкам Верховного Суду України та Верховного Суду у постановах №2-4815/11 від 10.10.2018 року, №640/20090/14-ц від 18.04.2018 року, № 638/6982/15-ц від 31.05. 2017 року, №6-130цс17 від 01.03.2017 року, №3-137гс16 від 23.03.2016 року, №6-1685цс16 від 21.09.2016 року, №6-1382цс16 від 26.10.2016 року. Відтак, зміст матеріальної норми ст. 23 Закону України «Про іпотеку», у розрізі виниклих правовідносин, пов`язує скасування судового рішення, яким започаткована процедура банкрутства, з поновленням усіх припинених у ліквідаційній процедурі правовідносини, зокрема, правовідносини, у забезпечення яких було укладено договір іпотеки. Таким чином, внаслідок прийняття Харківським апеляційним господарським судом постанови від 04.04.2016 року у справі №922/4956/13, скасування ухвали Господарського суду Харківської області від 30.10.2015 року у справі №922/4956/13 та припинення провадження у даній справі, поновлено іпотеку позивача на нежитлові приміщення № 1,7,8,9,10,15,16 в літ. «Ж-1», загальною площею 160,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , за договором іпотеки РМ-SМЕ 700/291/2008 від 29.07.2008 року. Тому, з урахуванням норм статті 23 Закону України «Про іпотеку» до ТОВ «ІВЕРА», яке є набувачем іпотечного майна внаслідок ліквідаційної процедури та наступних договорів купівлі-продажу, перейшли усі права та обов`язки іпотекодавця за договором іпотеки у тому обсязі і на умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

В апеляційній скарзі Товариства з обмеженою відповідальністю «ІВЕРА», посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновки суду першої інстанції суперечать висновкам Великої Палати Внрховного Суду, викладеним у постанові від 15.06.2021 року у справі №922/2416/17, в якій Верховний Суд вказав, що (пункт 7.22) скасоване судове рішення не породжує правових висновків з моменту його ухвалення, але його скасування саме по собі (тобто без встановлення інших обставин, що, зокрема, можуть підтверджувати недобросовісність дій, які були вчинені на підставі цього рішення) не є підставою для перегляду всіх юридичних фактів, що виникли, змінилися чи припинилися на підставі відповідного рішення. За відсутності в реєстрі відомостей про права інших осіб на нерухоме майно або їх обтяжень особа, яка добросовісно покладалася на ці відомості, тобто не знала і не мала знати про існування таких прав чи обтяжень, набуває право на таке майно вільним від незареєстрованих прав інших осіб та обтяжень (пунк 38 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.10.2019 року у справі №922/3537/17). За таких умов право іпотеки припиняється, відомості про іпотеку поновленню не підлягають, а позов про звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає задоволенню. Вказує, що на час прийняття Київським районним судом м. Харкова заочного рішення від 02.12.2015 року у справі №640/15352/15-ц договір іпотеки РМ-SМЕ 700/291/2008 був припинений. Позивач обрав неналежний спосіб захисту, оскільки не звернувся до суду з вимогою про визнання права іпотекодержателя стосовно іпотечного майна. Через те, що 30.05.2014 року ОСОБА_2 отримав право власності на спірне майно, Київський районний суд м. Харкова у справі №643/15352/15-ц розглянув справу у відсутності належного відповідача. Зазначає, що суд першої інстанції не спростував доводи відповідача про те, що дійсно позивач отримав право вільного продажу майна з моменту набрання законної сили рішення Московського районного суду м. Харкова від 06.12.2012 року, а саме 07.01.2013 року. Суд у рішенні вказав, що позивач дізнався, що власником іпотечного майна є ТОВ «ІВЕРА» з довідки з реєстру речових прав на нерухоме майно від 19.03.2019 року, тобто суд прийшов до висновку про те, що строк позовної давності для позивача почав відлік з 19.03.2019 року. Вказує, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.11.2019 року у справі №914/3224/16 у п.7.11. вказано, що наявність презумпції можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав та необхідності доведення у суді неможливості дізнатися про порушення свого цивільного права. Вказує, що висновки суду першої інстанції суперечать висновкам, викладеним у вказаній постанові Великої Палати, оскільки суд не встановив, коли для позивача почався перебіг позовної давності, коли у позивача виникло право на позов, що заважало позивачу звернути стягнення на предмет іпотеки у період з січня 2013 року, що заважало дізнатися про зміну власника раніше. Як вбачається з доданої інформаційної довідки запис про право власності ОСОБА_2 №5855762 було здійснено 30.05.2014 року, запис про право власності ТОВ «ІВЕРА» №13074953 було здійснено 27.01.2016 року. Інформаціна довідка, на яку посилається суд, була отримана позивачем 13.03.2019 року, тобто з моменту здійснення реєстрації права власності відповідача на спірну нерухомість до дня отримання довідки прошло більше трьох років. Також вказує, що, посилаючись в позовній заяві на судові рішення, позивач не зазначив відомостей щодо виконання цих судових рішень, зі змісту документів, наявних у справі, взагалі невідомо існує на цей час борг, чи він погашений.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 18.08.2021 року дана справа витребувана з Київського районного суду м. Харкова (т.2 а.с. 61).

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 21.10.2021 року у даній справі відкрито апеляційне провадження (т.2 а.с. 71-72).

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 16.11.2021 року дана справа призначена до апеляційного розгляду на 07.04.2022 року о 11-20 год. (т.2 а.с. 81).

Розпорядженням голови Верховного Суду № 14/0/9-22 від 25.03.2022 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Сумської, Харківської області), відповідно до ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», з урахуванням неможливості судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність справ Харківського апеляційного суду на Полтавський апеляційний суд.

З 02.08.2022 року дана справа перебуває у провадженні Полтавського апеляційного суду (т.2 а.с. 82).

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 08.08.2022 року дана справа призначена до апеляційного розгляду на 12.12.2022 року о 10-20 год., з повідомлення учасників справи (т.2 а.с. 84).

У судове засідання апеляційного суду учасники справи не з`явилися, вони належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи шляхом направлення судових повісток та повідомлень на їх офіційні електронні адреси у порядку ч. 6 ст. 128 ЦПК України та телефонограми (т.2 а.с. 85-88), заяв та клопотань про відкладення розгляду справи до суду апеляційної інстанції не надходило. Згідно ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що29.07.2008 року між ПАТ «ОТП Банк» (яке є правонаступником ЗАТ «ОТП Банк») та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір СМ-SМЕ 700/291/2008, відповідно до умов якого відповідач отримав у банку кредит в розмірі 193 900 доларів США строком до 26 липня 2023 року (т.1 а.с. 8-12).

29.07.2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», та ОСОБА_1 був укладений договір іпотеки РМ-SМЕ 700/291/2008, за умовами якого предметом іпотеки є нежитлові приміщення № 1,7,8,9,10,15,16 в літ. Ж-1, загальною площею 160,1 кв м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (т.1 а.с. 14-16).

Договір іпотеки було посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Курас С.О., зареєстровано в реєстрі за № 2851, накладено заборону відчуження за реєстровим № 2852 (т.2 а.с. 16 зворот).

18 березня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» був укладений договір купівлі - продажу кредитного портфелю № б/н, відповідно до п.3.3 якого до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшли права кредитора та право вимоги боргу. Перелік договорів, за якими ПАТ ОТП Банк» відступив зазначені права ТОВ «ОТП Факторинг Україна» міститься у додатку 1 до договору купівлі - продажу кредитного портфелю № б/н, в якому зазначений кредитний договір укладений із боржником, а також 18 березня 2011 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшли усі права іпотекодержателя за договором іпотеки, що встановлено рішенням Київського районного суду м. Харкова від 02.12.2015 року та не заперечується сторонами у справі (т.1 а.с. 20-22).

У зв`язку з невиконанням позичальником зобов`язань за кредитним договором СМ- SМЕ 700/291/2008 утворилася заборгованість перед ТОВ «ОТП Факторинг Україна», яка складає 228 582,21 доларів США та пені 4 293 585,37 гривен, що відповідно курсу НБУ становить 6 120 282,95 гривень, з урахуванням: основного боргу у розмірі 193 413,58 доларів США що за курсом НБУ становить 1 545 954,74 гривен; відсотків у розмірі 35 168,63 доларів США, що за курсом НБУ становить 281 102,85 гривен; пені 4 293 585,37 гривен.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 05 грудня 2013 року у справі № 638/14610/13-ц позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» суму заборгованості за кредитним договором СМ-SМЕ 700/291/2008 від 29.07.2008 року у розмірі 6 120 282,95 гривен.

У подальшому позивач звернувся до суду з позовом про звернення стягнення шляхом визнання за ТОВ «ОТП Факторинг Україна» права продажу будь-якій особі-покупцеві предмету іпотеки за договором іпотеки РМ-SМЕ 700/291/2008 від 29.07.2008 року, а саме, на нежитлові приміщення №1.7,8,9,10,15,16 в літ. Ж-1, загальною площею 160.1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , за ціною, визначеною на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності (звіту про експертну грошову оцінку) на момент укладення договору купівлі-продажу, з наданням всіх повноважень продавця (в тому числі: отримання дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість, здійснення будь-яких платежів за продавця, отримувати будь-які документи, довідки, витяги з реєстру прав власності на нерухоме майно в органах БТІ, ВРЖЕУ, нотаріату тощо), для задоволення вимог ТОВ «ОТП Факторинг Україна» за кредитним договором СМ-SМЕ 700/291/2008 від 29.07.2008 року.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 06.12.2012 року позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» суму заборгованості за кредитним договором СМ-SМЕ 700/291/2008 від 29.07.2008 року у розмірі 6 120 282,95 гривен, а також звернуто примусове стягнення шляхом визнання за ТОВ «ОТП Факторинг Україна» права продажу будь-якій особі-покупцеві предмету іпотеки за договором іпотеки РМ-SМЕ 700/291/2008 від 29.07.2008 року, посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Курас С.О., зареєстрований у реєстрі за № 2851, а саме, на нежитлові приміщення №1.7,8,9,10,15,16 в літ. Ж-1, загальною площею 160,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , які належить на праві власності ОСОБА_1 , за ціною, визначеною на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності (звіту про експертну грошову оцінку) на момент укладення договору купівлі-продажу, з наданням всіх повноважень продавця (в тому числі: отримання дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість, здійснення будь-яких платежів за продавця, отримувати будь-які документи, довідки, витяги з реєстру прав власності на нерухоме майно в органах БТІ, ВРЖЕУ, нотаріату тощо), для задоволення вимог ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 за кредитним договором СМ-SМЕ 700/291/2008 від 29.07.2008 року у розмірі 6 120 282,95 гривень. Рішення набрало законної сили 07.01.2013 року (т.1 а.с. 143-146).

Після ухвалення судом рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки спірне майно було відчужено без згоди іпотекодержателя за наступних обставин.

Іпотечне майно за договором іпотеки було включено ОСОБА_1 до статутного фонду ПТ «Батура і компанія», де він є засновником.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 11.12.2013 року порушено провадження у справі про банкрутство Повного товариства «Батура і Компанія» за його заявою в порядку ст. 95 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (т.1 а.с. 23-24).

Постановою господарського суду Харківської області від 24.12.2013 року у справі № 922/4956/13 визнано ПТ «Батура і Компанія» банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру (т.1 а.с. 25- 27).

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 30.10.2015 року у справі №922/4956/13 скасовано запис про іпотеку за договором іпотеки РМ-SМЕ 700/291/2008, а саме: реєстраційний №7647707, зареєстровано 29.07.2008 приватним нотаріусом ХМНО Курас С.О. на підставі договору іпотеки, 2851, 29.07.2008. Об`єкт обтяження: інше, нежитлові приміщення №1;7;8;9;10;15;16 в літ. «Ж-1», загальною площею 160,1 кв.м., адреса АДРЕСА_1 , номер РПВН 147734.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 04.04.2016 року у справі №922/4956/13 ухвала Господарського суду Харківської області від 30.10.2015 року у справі №922/4956/13 скасована. Провадження у справі №922/4956/13 припинено (т.1 а.с. 29-45).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 159279288 від 13 березня 2019 року нежитлові приміщення підвалу № 1,7,8,9,10,15,16 в літ. «Ж-1», загальною площею 160,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , 30.05.2014 року зареєстровані на праві приватної власності за Товариством з обмеженою відповідальністю «ІВЕРА» на підставі акту приймання-передачі та оцінки майна до статутного капіталу від 18 січня 2016 року, видавник ОСОБА_2 та ТОВ «ІВЕРА» (т.1 а.с. 17-19).

Щодо заяви представника відповідача про застосування строків позовної давності до заявлених вимог, суд першої інстанції встановив насупне.

Суд визнав доводи, викладені у заяві, необґрунтованими, а строк позовної давності - не пропущений, виходячи з наступного.

Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і, за загальним правилом, є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (ч.5 ст.3 закону «Про іпотеку»). Так, згідно із зазначеною нормою іпотека припиняється в разі припинення основного зобов`язання (абз.2 ч.1 ст.17 закону «Про іпотеку»). Натомість у цьому акті не передбачено такої підстави для припинення іпотеки, як сплив позовної давності щодо основної чи додаткової вимог кредитора за основним зобов`язанням.

Запис про іпотеку позивача на нежитлові приміщення підвалу № 1,7,8,9,10,15,16 в літ. «Ж-1», загальною площею 160,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , за договором іпотеки РМ-SМЕ 700/291/2008 від 29.07.2008 року було вилучено на підставі ухвали Господарського суду Харківської області від 30.10.2015 року у справі №922/4956/13.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 04.04.2016 року рішення суду, на підставі якого вилучено запис про іпотеку, скасовано.

У матеріалах справи наявна інформаційна довідка з реєстру речових прав на нерухоме майно від 13.03.2019 року, згідно якої встановлено, що позивач ТОВ «ОТП Факторинг Україна» дізнався, що власником іпотечного майна є ТОВ «ІВЕРА».

Отже, доводи відповідача щодо застосування до спірних правовідносин наслідків пропуску позовної давності є безпідставними з огляду на те, що про зміну власника на відповідача ТОВ «ІВЕРА» позивачу ТОВ «ОТП Факоринг Україна» стало відомо у 2019 році з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Апеляційний суд у складі колегії суддівпогоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Предметом спору є: в рахунок заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № СМ-SМЕ 700/291/2008 у розмірі 6 120 282,95 грн., з них: основний борг - 1 545 954,74 грн., відсотки 281102,85 грн., пеня 4 293 585,37 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: нежитлові приміщення №1,7,8,9,10,15,16 в літ. Ж-1, загальною площею 160.1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належать ТОВ «ІВЕРА», шляхом продажу з прилюдних торгів за ціною, визначеною суб`єктом оціночної діяльності у відповідності з вимогами закону України «Про виконавче провадження».

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне та обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги про те, що висновки суду першої інстанції суперечать висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 15.06.2021 року у справі №922/2416/17, в якій Верховний Суд вказав, що (пункт 7.22) скасоване судове рішення не породжує правових висновків з моменту його ухвалення, але його скасування саме по собі (тобто без встановлення інших обставин, що, зокрема, можуть підтверджувати недобросовісність дій, які були вчинені на підставі цього рішення) не є підставою для перегляду всіх юридичних фактів, що виникли, змінилися чи припинилися на підставі відповідного рішення, то ці доводи не заслуговують на увагу, оскільки фактичні обставини справ не є тотожними. У даній справі, яка є предметом апеляційного перегляду, вбачається недобросовісність дій боржника ОСОБА_1 , який в якості ФОП ОСОБА_1 виступив засновником Повного товариства «Батура і Компанія», зміни до засновницього договору якого затверджені рішенням загальних зборів учасників вказаного товариства згідно протоколу від 17.06.2013 року №3, а спірне іпотечне майно було включено ОСОБА_1 до статутного фонду ПТ «Батура і Компінія». Вказані обставини мали місце після набрання законної сили 07.01.2013 року рішенням Московського районного суду м. Харкова від 06.12.2021 року, яким стягнута з ОСОБА_1 кредитна заборгованість та було звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки, що вказує на ухилення боржника від виконання рішення суду. У позові від 28.08.2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» вказує, що на час звернення до суду з цим позовом рішення суду є невиконаним, заборгованість за кредитним договором не сплачена.

Доводи апеляційної скарги про те, що на час прийняття Київським районним судом м. Харкова заочного рішення від 02.12.2015 року у справі №640/15352/15-ц договір іпотеки РМ-SМЕ 700/291/2008 був припинений, що позивач обрав неналежний спосіб захисту, оскільки не звернувся до суду з вимогою про визнання права іпотекодержателя стосовно іпотечного майна, що 30.05.2014 року ОСОБА_2 отримав право власності на спірне майно, що Київський районний суд м. Харкова у справі №643/15352/15-ц розглянув справу у відсутності належного відповідача, то ці доводи не впливають на законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції, оскільки, як правильно встановив суд першої інстанції, 18 березня 2011 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшли усі права іпотекодержателя за договором іпотеки, що встановлено рішенням Київського районного суду м. Харкова від 02.12.2015 року та не заперечується сторонами у справі. Рішення Київського районного суду м. Харкова від 02.12.2015 року у справі №643/15352/15-ц набрало законної сили, є чинним, у даній справі апеляційний суд не може давати правову оцінку вказаному рішенню суду.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не спростував доводи відповідача про те, що дійсно позивач отримав право вільного продажу майна з моменту набрання законної сили рішення Московського районного суду м. Харкова від 06.12.2012 року, а саме 07.01.2013 року, то ці доводи не є підставою для скасування рішення суду, оскільки, як встановлено судом першої інстанції, крім вказаного рішенння суду, також ухвалювалися рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 05 грудня 2013 року у справі № 638/14610/13-ц позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна», яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» суму заборгованості за кредитним договором СМ-SМЕ 700/291/2008 від 29.07.2008 року у розмірі 6 120 282,95 гривен., та рішення Київського районного суду м. Харкова від 02.12.2015 року у справі №640/15352/15-ц, яким звернуто стягнення на спірний предмет іпотеки та зобов`язано ОСОБА_1 передати спірні нежитлові приміщення в управління ТОВ «ОТП Факторинг Україна» (т.1 а.с. 20-22), що свідчить про намагання позивача стягнути з боржника заборгованість за кредитним договором.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд у рішенні вказав, що позивач дізнався, що власником іпотечного майна є ТОВ «ІВЕРА» з довідки з реєстру речових прав на нерухоме майно від 19.03.2019 року, тобто суд прийшов до висновку про те, що строк позовної давності для позивача почав відлік з 19.03.2019 року, що суд не встановив, коли для позивача почався перебіг позовної давності, коли у позивача виникло право на позов, що заважало позивачу звернути стягнення на предмет іпотеки у період з січня 2013 року, що заважало дізнатися про зміну власника раніше, то ці доводи не заслуговують на увагу, оскільки позивачем не було пропущено строк позовної давності, рішення суду від 02.12.2015 року у справі №640/15352/15-ц набрало чинності 21.12.2015 року, у період між ухваленими судовими рішеннями від 06.12.2012 року та від 02.12.2015 року, як вбачається з доданої Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 30.05.2014 року здійснено запис №5855762 про право власності ОСОБА_2 на спірний предмет іпотеки, а 27.01.2016 року здійснено запис №13074953 про право власності ТОВ «ІВЕРА», що вказує на відчуження іпотечного майна без згоди іпотекодержателя на користь інших осіб, на що посилається позивач у позові.

Доводи апеляційної скарги про те, що посилаючись в позовній заяві на судові рішення, позивач не зазначив відомостей щодо виконання цих судових рішень, зі змісту документів, наявних у справі, взагалі невідомо існує на цей час борг, чи він погашений, то ці доводи також не заслуговують на увагу, оскільки у позовній заяві позивач вказав, що рішення суду від 06.12.2012 року не виконано, заборгованість за кредитним договором не сплачена. Ні відповідач, ні третя особа на спростування цього не надали суду належних та допустимих доказів, у справі відсутні докази про виконання вище вказаних судових рішень.

Інші доводи апеляційної скарги також не заслуговують на увагу та не дають підстав для скасування судового рішення, оскільки наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження у суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки усім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства України, з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

З огляду на викладене та керуючись ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, так як рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З підстав вищевказаного, апеляційний суд у складі колегії суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу - без задоволення, а рішення суду - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1,2, 368 ч.1, 374 ч.1 п.1, 375 ч.1, 381 - 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ІВЕРА» - залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 08 лютого2021 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її прийняття безпосередньо до суду касаційної інстанції, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 12 грудня 2022 року.

СУДДІ: А. І. Дорош О. А. Лобов В. М. Триголов