Провадження № 2-о/161/7/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2022 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Олексюка А.В.,

при секретарі судових засідань Гичці М.В.,

за участю представника заявника ОСОБА_1 ,

заінтересованої особи - ОСОБА_2 ,

представника заінтересованих осіб ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за заявою ОСОБА_4 , заінтересовані особи - Луцький міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), ОСОБА_5 , ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення (факту батьківства),- В С Т А Н О В И В:

29.11.2021 заявник ОСОБА_4 звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт батьківства, а саме, встановити, що ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є батьком її сина - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вказує, що з батьком дитини, а саме ОСОБА_6 , проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу протягом семи років. При цьому відомості про батька у свідоцтві про їхнього сина та у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян записані відповідно до ч.1 ст.135 СК України, тобто зі слів матері в графі «батько» вказано прізвище заявника « ОСОБА_8 », а ім`я та по батькові дитини « ОСОБА_9 ».

На підтвердження факту ведення спільного господарства та виховання спільного сина, а також того, що сам ОСОБА_6 за життя визнавав, що він є батьком дитини, матеріально утримував та піклувався про сина, заявником надано фотографії, та заявлено про виклик свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 .

Встановлення факту батьківства необхідно для захисту законних інтересів сина, зокрема для оформлення свідоцтва про його народження із записом про біологічного батька та для оформлення пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

Просила окрім встановлення факту батьківства, зобов`язати Луцький міський ВДРАЦС внести зміни до актового запису №1507 від 08.07.2015 про народження дитини ОСОБА_7 , вказавши у графі «Батько ОСОБА_6 », змінити прізвище дитини з « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_13 ».

Ухвалою суду від 26.05.2022 до участі в справі в якості заінтересованої особи залучено ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 03.08.2022 в задоволенні клопотання представника заінтересованих осіб адвоката Багацького Є.Г. про залишення заяви ОСОБА_4 без розгляду відмовлено.

Представник заявника ОСОБА_1 в судовому засіданні вимоги заяви підтримала в повному обсязі та просила суд заяву про встановлення батьківства задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви, адже його батько ніколи не називав ОСОБА_14 своїм сином. Батько, при житті, дуже сумував, що розлучився з його матір`ю, ОСОБА_2 .

Представник заінтересованих осіб ОСОБА_3 заперечував щодо задоволення заяви ОСОБА_4 .

Представник заінтересованої особи Відділу Державної реєстрації актів цивільного стану у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) в судове засідання не з`явився, на електронну адресу суду надіслав заяву про розгляд заяви без їх участі, при вирішенні питання покладався на розсуду суду.

Заінтересована особа ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, подала клопотання про розгляд справи за її відсутності, просила заяву ОСОБА_4 залишити без задоволення. Зазначила, що їй, як рідній матері, за життя ОСОБА_6 не було відомо про народження у нього сина ОСОБА_14 .

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що вона являється заявниці ОСОБА_4 двоюрідною сестрою. ОСОБА_4 та ОСОБА_6 проживали однією сім`єю, без реєстрації шлюбу, за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_7 є сином ОСОБА_6 . ОСОБА_6 матеріально забезпечував сім`ю, гуляв з дитиною, час від часу водив та забирав з дитячого дошкільного закладу.

Свідок ОСОБА_12 , яка є хресною ОСОБА_7 , в судовому засіданні зазначила, що ОСОБА_15 та ОСОБА_16 проживали однією сім`єю близько семи років з липня 2015 року, виховували сина разом, святкували дні народження. Мати ОСОБА_17 спочатку не визнавала ОСОБА_14 внуком, але потім прийняла його, дарувала подарунки. ОСОБА_15 з ОСОБА_18 разом їздили до його матері, допомагали по господарству.

Свідок ОСОБА_10 , матір заявника ОСОБА_4 , в судовому засіданні вказала, що ОСОБА_4 7 років проживала в громадянському шлюбі з ОСОБА_18 . В них народився син ОСОБА_14 . ОСОБА_16 займався вихованням сина, водив в дитячий дошкільний заклад. Мозоль ОСОБА_19 та ОСОБА_16 разом їздили на заробітки, спільно будували гараж, їздили до його матері, допомагали по господарству.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_20 , двоюрідний брат заявника ОСОБА_4 , пояснив, що в червні 2015 року він познайомився з ОСОБА_18 , з яким ОСОБА_15 разом жила та виховувала сина.

Свідок ОСОБА_21 в судовому засіданні вказала, що разом з ОСОБА_4 працювала. Будучи в гостях у ОСОБА_22 , за адресою АДРЕСА_2 , бачила ОСОБА_17 , знала, що вони разом проживали. Коли ОСОБА_14 виповнилось 2 роки, ОСОБА_4 вийшла на роботу. ОСОБА_6 інколи приходив в магазин на роботу з ОСОБА_14 . Вказала, що ОСОБА_4 отримувала допомогу як одинока матір. ОСОБА_6 зловживав спиртними напоями.

Свідок ОСОБА_23 в судовому засіданні пояснив, що познайомився з ОСОБА_6 в 2015 році, товаришували. ОСОБА_4 була співмешканкою, але вони жили разом лише, коли в нього були гроші, в них були складні відносини, вона його виганяла з квартири. Він часто жив в автомобілі, інколи в ОСОБА_4 , інколи до мами їздив, зловживав алкогольними напоями. ОСОБА_16 перед смертю не визнавав ОСОБА_14 сином.

Свідок ОСОБА_24 в судовому засіданні зазначив, що з ОСОБА_18 знайомий з 2013 року. ОСОБА_16 з ОСОБА_25 проживали разом в квартирі по АДРЕСА_2 , але лише тоді коли він мав гроші, а коли в нього не було грошей, то вона його проганяла. Чув в гаражі, що мали бути хрестини у ОСОБА_26 і ОСОБА_22 . Знає, що ОСОБА_26 з ОСОБА_19 їздили в ОСОБА_27 , купували продукти на продаж, кожен за свої гроші.

Заслухавши пояснення заявника, покази свідків, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що заявлені вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною 1 статті 293 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

У відповідності з пунктом 5 частини 2 статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Визначення походження дитини, батьки якої не перебувають у шлюбі між собою, врегульовано статтею 125 Сімейного кодексу України (далі - СК України). Відповідно до частини другої статті 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.

Згідно із частинами першою, другою статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України.

Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого 08.07.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області вбачається, що батьками ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_28 та ОСОБА_4 (а.с.5).

Реєстрація народження проведена відповідно до частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України, відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.1 ст. 135 СК України №0 від 12.03.2019 (а.с.6).

Статтею 130 СК України передбачено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу. Згідно із частиною першою статті 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Як зазначено в Постанові Верховного суду № 591/6441/14-у від 16 травня 2018 року: «Щодо предмету доказування у даній категорії справі, то Сімейний Кодекс України будь-яких особливостей не визначає. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства.

Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи.».

У постанові Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 310/3095/17 (провадження № 61-7887св19) Верховний Суд констатував, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини, його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства.

Таким чином, висновок судової молекулярно-генетичної (судово-біологічної, судово-генетичної) експертизи має важливе значення в процесі дослідження факту батьківства. Проте його необхідно оцінювати з урахуванням положень частин другої, третьої статті 89 ЦПК України, згідно з якими жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Заявник правом на заявлення клопотання про призначення відповідної експертизи, з метою підтвердження факту батьківства не скористалась.

Відповідно до Постанови Верховного Суду № 596/1815/19 від 15 січня 2021 року: «Рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах реєстрації актів цивільного стану (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі сукупності доказів. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства. Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 лютого 2020 року у справі № 643/9245/18 (провадження № 61-16732св19) зроблено висновок щодо застосування статті 130 СК України та вказано, що закон не встановлює конкретного переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від даної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України.

Доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. Батьківство може бути визнано як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини.

Спільне проживання та ведення спільного господарства в зазначених випадках може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Припинення цих відносин до народження дитини може бути підставою для відмови в позові лише у випадках, коли це сталося до її зачаття. Спільне виховання дитини має місце, коли вона проживає з матір`ю та особою, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, або коли ця особа спілкується з дитиною, проявляє батьківську турботу щодо неї. Під спільним утриманням дитини слід розуміти як перебування її на повному утриманні матері й особи, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, так і, як правило, систематичне надання цією особою допомоги в утриманні дитини незалежно від розміру допомоги.

Такі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 543/738/16-ц (провадження №61-4163св18), від 29 серпня 2018 року у справі № 641/9147/15-ц (провадження № 61-26210св18), від 21 листопада 2018 року у справі № 225/6301/15-ц (касаційне провадження № 61-30047св18).

Відповідно до відповіді на адвокатський запит від 18.11.2022 №А/Ф/11-22/01-вих, Департаментом соціальної політики Луцької міської ради за №11.2-8.5/15217/2022 від 22.11.2022 повідомлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження згідно з ч.1 ст. 135 СК України для призначення допомоги №6 від 08.07.2015 надано статус одинокої матері за сином ОСОБА_28 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.118).

У відповіді на запит суду, Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області від 28.04.2022 №1158/20.17-06-118 вказано, що гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить актовий запис про смерть №2342 складений 20.10.2021 відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів). В архіві відділу та в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян виявлено актовий запис про шлюб №1181, складений 16.09.1995 відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) відносно ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_29 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Шлюб розірваний на підставі рішення Луцького міськрайонного суду про розірвання шлюбу №161/16523/14-ц від 11.12.2014 (а.с.53).

Згідно з копією витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі №66982271 від 25.10.2021 приватним нотаріусом Мудрик О.Є. після смерті ОСОБА_6 зареєстрована спадкова справа №68524063 (а.с.74).

Згідно зі статями 76, 77, 79 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Суд вважає, що заявником не було надано належних та допустимих доказів які б достовірно підтверджували, що ОСОБА_4 та ОСОБА_6 спільно проживали та вели спільне господарство, спільно виховували та утримували дитину, а також, що ОСОБА_6 визнавав своєю дитиною ОСОБА_7 .

Приєднані заявником до матеріалів справи кілька світлин, на яких дитина зображена разом з ОСОБА_6 , оцінюються судом як такі, що достовірно не підтверджують обставин, які б свідчили про походження дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , саме від ОСОБА_17 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Разом з тим, суд критично ставиться до пояснень свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_20 , ОСОБА_4 , які є близькими родичами заявника ОСОБА_4 та заінтересованими особами, в своїх поясненнях зазначали, що ОСОБА_6 гуляв з дитиною, водив в дошкільний заклад, інколи проживав з ОСОБА_4 , однак про ці обставини свідкам стало відомо зі слів ОСОБА_4 , а тому вони не можуть являтись достатніми та достовірними доказами, які б підтверджували чи спростовували факт батьківства ОСОБА_6 .

Пояснення заінтересованої особи ОСОБА_2 та свідків зі сторони заінтересованих осіб ОСОБА_23 та ОСОБА_24 жодним чином не підтверджують факт постійного спільного проживання ОСОБА_4 з ОСОБА_6 , визнання ОСОБА_6 своїм сином - ОСОБА_28 .

Крім того, судом встановлено, що заявнику ОСОБА_4 надано статус одинокої матері за сином ОСОБА_28 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з чим вона отримувала допомогу з Департаменту соціальної політики Луцької міської ради, що свідчить про те, що ОСОБА_4 не вважала або не бажала визнавати ОСОБА_6 , при його житті, - батьком ОСОБА_28 .

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги про встановлення факту батьківства до задоволення не підлягають.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 77, 81, 268, 273, 293-294, ч.2 ст. 315, 319, 354 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви ОСОБА_4 , заінтересовані особи - Луцький міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), ОСОБА_5 , ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення (факту батьківства) - відмовити

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Волинського апеляційного суду Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складено 07.12.2022.

Суддя Луцького міськрайонного суду А.В. Олексюк