Справа № 139/403/22
Провадження № 22-ц/801/1932/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Тучинська Н.В.
Доповідач:Панасюк О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2022 рокуСправа № 139/403/22м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Панасюка О. С. (суддя доповідач),

суддів Берегового О. Ю., Шемети Т. М.,

розглянувши у порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 адвоката Базалицького Р. В. на рішення Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області у складі судді Тучинської Н. В. від 20 вересня 2022 року,

встановив:

У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з цим позовом, за яким просила змінити спосіб стягнення аліментів, що стягуються у твердій грошовій сумі за рішенням Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 08 грудня 2020 року з ОСОБА_2 на її користь на малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та визначити аліменти у частці від доходу ОСОБА_2 в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтовування вимог позову зазначала, що рішенням Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 08 грудня 2020 року стягнуто з ОСОБА_2 на її користь на малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн 00 к. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30 жовтня 2020 року до його повноліття.

Вказувала, що на тепер такий розмір аліментів не може задовольнити потреби дитини. У ОСОБА_2 з моменту стягнення з нього аліментів покращилось матеріальне становище, оскільки зміг придбати два автомобілі.

Рішенням Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 20 вересня 2022 року позов задоволено. На зміну рішення Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 08 грудня 2020 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня набрання судовим рішенням законної сили, і до досягнення дитиною повноліття. Стягнення за виконавчим листом, виданим на підставі рішення Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 08 грудня 2020 року у справі № 139/913/20, припинено станом на день набрання чинності рішенням та повернуто виконавчий лист до суду після завершення виконання (погашення заборгованості по аліментах).

Суд першої інстанції виходив з того, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним, а тому з урахуванням положень статей 181, 182 та 192 Сімейного кодексу України (далі СК України) прийшов до висновку про можливість зміни способу стягнення присуджених аліментів. Суд зазначав, що матеріальний стан ОСОБА_2 значно покращився в порівнянні із часом, коли приймалося рішення про стягнення з нього аліментів на малолітнього сина, оскільки він міг дозволити собі два місяці поспіль купувати автомобіль, ринкова вартість якого сягала понад 4 тисячі доларів США.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 адвокат Базалицький Р. В., посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, просив рішення скасувати і ухвалити нове про відмову у позові.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилався на те, що ОСОБА_1 не надала належних та допустимих доказів на підтвердження існування обставин, які відповідно до статті 192 СК України є підставами для зміни способу стягнення аліментів та їх розміру, а також не надала доказів наявності у платника аліментів відповідного доходу для визначення розміру аліментів у частці від такого доходу. Сам по собі факт росту цін не може бути підставою для задоволення заявлених позовних вимог, а є підставою для проведення індексації розміру аліментів, визначеного у твердій грошовій сумі. Суд першої інстанції помилково прийняв до уваги висновки директора та оцінювача Товариства з обмеженою відповідальністю «НІК-ЕКСПЕРТ» (далі ТОВ «НІК-ЕКСПЕРТ») про вартість об`єктів оцінки транспортних засобів, оскільки вони не оглянувши ці автомобілі, не маючи інформації у якому стані їх придбав ОСОБА_2 , надали свої висновки про їх вартість. Ці висновки не можуть бути належними доказами вартості транспортних засобів і майнового стану платника аліментів.

Представник ОСОБА_1 адвокат Солоненко Б. М. подав відзив на апеляційну скаргу, за яким просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, як таке, що ухвалене з дотриманням норм процесуального права, відповідно до встановлених обставин справи та норм матеріального права, якими регулюються правовідносини сторін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги апеляційний суд прийшов до висновку, що вона задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Частинами першою третьою статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 08 грудня 2020 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн 00 к. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30 жовтня 2020 року до його повноліття.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 51 Конституції України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку (частина перша статті 8 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно з статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (стаття 180 СК України).

Відповідно до положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

За змістом статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення.

Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (частина перша статті 183 СК України ).

Частиною першою статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Зазначене також роз`яснено судам у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не є незмінним. Отже у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року (провадження № 6-143цс13), від 30 червня 2020 року у справі № 343/945/19 (провадження № 61-2057св20), від 12 січня 2022 року у справі № 545/3115/19 (провадження № 61-18145св20), від 23 травня 2022 року у справі № 752/26176/18 (провадження № 61-16697св21).

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша, друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З матеріалів справи видно, що відповідно до інформації Територіального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України № 0541 від 14 червня 2022 року ОСОБА_2 після розірвання шлюбу та ухвалення рішення про стягнення аліментів на користь ОСОБА_1 у жовтні, а потім у листопаді 2021 року придбав у власність за договорами купівлі-продажу автомобілі марки «Skoda Octavia», 2001 року випуску, та «Geely Emgrand-7», 2014 року випуску. У договорах купівлі-продажу вартість кожного автомобіля зазначена 5 тисяч гривень.

Проте відповідно до висновків про вартість об`єктів оцінки, проведеної ТОВ «НІК-ЕКСПЕРТ» від 07 липня 2022 року експертна грошова оцінка (оціночна вартість) транспортного засобу марки «Skoda Octavia», 2001 року випуску, становить 124890 грн 20 к., а транспортного засобу марки «Geely Emgrand-7», 2014 року випуску, 181380 грн 00 к.

Суд першої інстанції обґрунтовано прийняв до уваги вартість майна, зазначену в експертному висновку, оскільки ціна в договорі купівлі-продажу транспортного засобу вказується на розсуд сторін такого договору і не завжди відповідає його ринковій вартості. Визначення ціни транспортного засобу в договорі своїм наслідком може мати лише відшкодування за наявності будь-яких суперечок між сторонами договору.

Натомість, якщо відповідач заперечує проти позову, то згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України саме на нього покладається обов`язок доводити такі заперечення відповідними доказами.

Проте доказів на спростування висновків про вартість об`єктів оцінки ОСОБА_2 не надав.

Таким чином з урахуванням всіх обставин справи, матеріальних потреб дитини, обов`язку другого з батьків також утримувати дитину, стану здоров`я ОСОБА_2 , який є особою працездатного віку, враховуючи те, що він має майно, на придбання та утримання якого несе витрати, апеляційній суд вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про зміну способу стягнення аліментів, зокрема стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня набрання судовим рішенням законної сили, і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно з частиною третьою, четвертою, восьмою статті 83 ЦПК України відповідач повинен подати суду докази разом з поданням відзиву.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Долучені до апеляційної скарги розрахунок заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню № 64172830, розписка попереднього власника транспортного засобу марки «Geely Emgrand-7» від 28 вересня 2022 року, договір купівлі-продажу транспортного засобу марки «Skoda Octavia» від 16 вересня 2022 року, копія технічного паспорта на автомобіль «Geely Emgrand-7», а також лист Фонду державного майна України від 16 листопада 2022 року щодо надання інформації відносно оцінювача та суб`єкта оціночної діяльності № 10-59-17026, лист регіонального відділення Фонду державного майна України по Вінницькій та Хмельницькій областях від 04 листопада 2022 року № 18-3/2404 до суду першої інстанції не подавались, незважаючи на те, що відповідачем було подано відзив на позовну заяву, тому з огляду на приписи статті 367 ЦПК України їх дослідження виходить за межі повноважень апеляційного суду.

Крім того заявником не обґрунтовано неможливість подання таких доказів до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього та не зазначено яке має значення для справи залучення цих доказів і яким чином вони можуть змінити висновки рішення суду першої інстанції.

За таких обставин апеляційний суд прийшов до висновку, що доводи апеляційної скарги не є істотними, висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для скасування чи зміни рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381, 384 ЦПК України апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Базалицького Р. В. залишити без задоволення, а рішення Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 20 вересня 2022 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий О. С. Панасюк

Судді: О. Ю. Береговий

Т. М. Шемета