Дата документу 09.12.2022 Справа № 333/6977/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/807/2086/22 Головуючий у 1-й інстанції: Дмітрієва М.М.
Є.У.№ 333/6977/21 Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2022 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Кочеткової І.В.,

суддів: Кримської О.М.,

Дашковської А.В.,

розглянувши в порядку спрощеного письмового позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих коштів,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 28 вересня 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих коштів у розмірі 18 500 грн. В обґрунтування своїх вимог зазначав, що 01.10.2021 при перегляді виписки в системі віддаленого обслуговування «Приват24» довідався, що з його карткового рахунку в AT КБ «Приватбанк» був здійснений платіж на користь ОСОБА_2 на суму 18500,00 грн. Кошти були зараховані на картковий рахунок, відкритий на ім`я відповідача в AT КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 згідно квитанції №Р24А від 29.11.2017, призначення платежу: «Перевід на карту «Приватбанк». Даний платіж був здійснений помилково через систему віддаленого обслуговування (мобільний додаток «Приват 24») AT КБ «Приватбанк», так як позивач планував перерахувати дані кошти на власний валютний картковий рахунок в AT «Приватбанк» № НОМЕР_2 як «Переказ особистих коштів» для погашення договору кредитного ліміту (угода №SAMDNWFC0 від 03.09.2015 року), але помилився в реквізитах, обрав невірний помилковий шаблон.

Доказом, що платіж був здійснений, є наявність відповідної квитанції. Доказом того, що це відбулося помилково, є наявність у позивача відповідного власного карткового рахунку та той факт, що позивач з відповідачем не знайомі, ніяких цивільно-правових угод між ними не було, ніяких правочинів між ними не укладалося, домовленостей про перерахунок коштів між ними також не здійснювалося.

В даному випадку ОСОБА_2 , який набув майно та зберігав у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язаний повернути це майно, тому позивач просив суд задовольнити його позов.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 28 вересня 2022 року відмовлено у задоволенні позову.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом неповно з`ясовані фактичні обставини справи, порушено норми матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідач повідомлений про відкриття апеляційного провадження та розгляд апеляційної скарги в порядку спрощеного позовного провадження, про що свідчить наявне в матеріалах справи повідомлення про отримання ним 09.11.2022 судової кореспонденції. Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив, проте це не заважає її розгляду за наявними матеріалами справи.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

За вимогами п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скарг без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Встановлено, що ОСОБА_1 29.11.2017 року в системі віддаленого обслуговування «Приват24» зі свого карткового рахунку, відкритого в АТ КБ «Приватбанк» здійснив переказ грошових коштів на картковий рахунок, відкритий в АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_2 у сумі 18500,00 грн., що підтверджується квитанцією Р24А від 29.11.2017 року.

Вказаний переказ грошових коштів не заперечував і відповідач, при цьому пояснював, що кошти отримані ним від ОСОБА_1 були за придбання останнім товару.

Відмовляючи у задоволені позову, суд першої інстанції задовольнив заяву ОСОБА_3 та застосував строки позовної давності.

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України.

Умовами виникнення зобов`язань iз набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбiльшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

За змістом частини першої статті 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Відсутність правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.

Характерною особливістю кондикційних зобов`язань є те, що підстави їх виникнення мають широку сферу застосування: зобов`язання можуть виникати як із дій, так і з подій, причому з дій як сторін зобов`язання, так і третіх осіб, із дій як запланованих, так і випадкових, як правомірних, так і неправомірних. Крім того, у кондикційному зобов`язанні не має правового значення, чи вибуло майно з володіння власника за його волею або всупереч його волі, чи є набувач добросовісним або недобросовісним.

Кондикційне зобов`язання виникає за наявності таких умов: а) набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); б) набуття чи збереження майна відбулося за відсутності достатньої правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Як було зазначено вище ОСОБА_2 не заперечував перерахування на його картковий рахунок ОСОБА_1 грошових коштів у сумі 18500,00 грн. 29.11.2017, проте доказів набуття ним вказаних коштів за наявності достатньої правової підстави не надав. В матеріалах справи такі докази відсутні.

Разом з цим апеляційний суд погоджується із висновком суду про наявність підстав для застосування строків позовної давності в даному випадку.

Так, відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За змістом ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

ОСОБА_1 звернувся із позовної заявою до суду першої інстанції 06.10.2021 за допомогою електронного суду.

Враховуючи встановлений у позивача додаток «Приват24», ОСОБА_1 був обізнаний про перерахунок коштів, оскільки вказана програма запитує дозвіл на перерахунок власника картки, та позивач сам пояснював, що перерахунок він здійснив особисто. Окрім того ОСОБА_1 міг дізнатися кожного дня про помилковий перерахунок коштів, починаючи з дня переводу таких грошових коштів, за умови що цю суму, зі слів позивача, він мав би зарахувати на свій картковий рахунок.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права.

З огляду на викладене, судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 268, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 28 вересня 2022 у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Головуючий: І.В. Кочеткова

Судді: А.В. Дашковська

О.М. Кримська