Провадження № 2/466/919/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2022 року Шевченківський районний суд м. Львова в складі:

головуючої - судді Зими І.Є.

при секретарі Колодій Я.П.

з участю позивачки ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням ,-

установив:

23.12.2021р. ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 .

Свої вимоги мотивує тим, що 23.03.2017 вона була забезпечена службовим житлом за вищевказаою адресою, на підставі службового ордеру за № 0000676, що був виданий на підставі наказу директора департаменту житлового господарства та управління № 118 від 16.03.2017р. Після отримання ордеру, за цією адресою за її згоди, було зареєстровано колишнього чоловіка , ОСОБА_2

19.06.2019р. за рішенням суду шлюб між ними розірвано. Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 19.06.2019р. визначено місце проживання дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 . Вказані особи є користувачами службового житла.

Відповідач з 15.09.2018 самостійно виселився з квартири, забрав свої особисті речі і з того часу проживає у АДРЕСА_2 з того часу не з`являється, усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення виконуються виключно нею. Таким чином, у зв`язку з розірванням шлюбу та фактичним самостійним виселенням, вибуттям відповідача до нового місця постійного проживання, вважає, що останній втратив право на користування службовою квартирою. Ухвалою судді від 28.12.2021р. відкрито провадження у справі, розгляд призначено у спрощеному позовному провадженні.

16.03.2022р. від відповідача ОСОБА_2 надійшли письмові заперечення на позовну заяву, в яких останній у задоволенні позову просить відмовити з наступних підстав.

Зазначає, що дійсно з вересня 2018 він працює у військовій прокуратурі Чернівецького гарнізону, а тому з поважної причини тимчасово не проживає у зазначеній позивачем квартирі, перебуває в іншій області, у зв`язку із виконанням службових обов`язків.

Окрім цього, в провадженні Шевченківського районного суду м. Львова перебувала справа за позовом ОСОБА_1 до нього про стягнення понесених витрат по оплаті комунальних послуг за спірною адресою, в розмірі 21788,32 грн., по якій 17.11.2021р. судом позовні вимоги задоволено у повному обсязі. На вказане рішення ним подано апеляційну скаргу, розгляд вказаної справи триває. Також зазначає, що власником службової квартири за адресою АДРЕСА_2 є підприємство, а не позивачка.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні свої вимоги підтримала, надавши пояснення, аналогічні, викладеним в заяві, просила позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов заперечив з підстав, викладених у письмових поясненнях, що по своїй суті є відзивом на позов, долучених до матеріалів справи. Додатково пояснив, що добровільно не має наміру зніматись з реєстрації за адресою спірної квартири, оскільки в подальшому можливе його призначення на посаду у м. Львові, відтак він може повернутись в спірне житло. Також зазначив, що дійсно добровільно виїхав з спірної квартири, забрав свої особисті речі, при приїзді у м. Львів не користується спірною квартирою, натомість для вирішення побутових питань щодо утримання дітей, зустрічається з колишньою дружиною поза межами вказаного житла. Визнав, що не несе витрат на комунальні послуги і з тих підстав, що не користується спірною квартирою, оскаржив рішення суду про стягнення з нього коштів на утримання житла.

Заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Судом встановлено, що 23.03.2017 позивачці ОСОБА_1 було надано службове житло за адресою: АДРЕСА_2 , на склад сім`ї 3 особи : вона, відповідач та їх малолітня донька ОСОБА_5 , що стверджується службовим ордером № 0000676 Виконкому Львівської міської ради, який видано на підставі наказу директора департаменту житлового господарства та управління № 118 від 16.03.2017р.

Відповідно до п. 18 Постанови Кабінету Міністрів України № 207 від 02.03.2016 «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру», ОСОБА_2 подано в ЦНАП Львівської міської ради заяву, у якій позивачем надано письмову згоду останньому на реєстрацію місця проживання за вказаною адресою.

Згідно довідки ПП «УК Рідний дім- Топольна» № 1200 від 20.11.2019р., за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровано четверо осіб: ОСОБА_1 , як основний квартиронаймач, діти ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також колишній чоловік позивачки ОСОБА_2 .

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 19.06.2019 у справі № 466/326/19 шлюб між сторонами розірвано. Позивачем змінено прізвище « ОСОБА_6 » на дошлюбне « ОСОБА_7 ». В зв`язку з наведеним з 23.10.2019 внесено зміни в облікову ( житлову) справу позивачки, та виключено зі складу сім`ї відповідача.

Як встанорвлено судом, з 15.09.2018р. відповідач ОСОБА_2 проживає у м. Чернівці, що підтверджується актами фактичного непроживання відповідача за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 38-41), складеними упродовж 2018-2021 років ОСББ «Інструменталь,45» та ПП «Рідний дім-Топольна,45».

Вказане також не заперечувалось відповідачем ОСОБА_2 під час розгляду справи. А згідно ч.1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Згідно ч. 1, 2 ст. 64 ЖК Української РСР, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки.

Згідно ст. 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Відповідач покликається на те, що згідно статті 71 Житлового кодексу УРСР - жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців у випадках: тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв`язку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном, - протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання.

Зазначає, що він обіймає посаду прокурора Чернівецької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону, а тому з поважної причини тимчасово не проживає у спірному приміщенні, оскільки перебуваю у іншій області у зв`язку із виконанням службових обов`язків.

Між тим, жодних доказів на підтвердження вищевказаних обставин відповідачем суду не надано. А згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Право користування службовим приміщенням члена сім`ї (або колишнього члена сім`ї) є похідним від права особи, якій у встановленому законом порядку виданий спеціальний ордер для проживання на період її роботи.

Зважаючи на викладене, судом встановлено, що відповідач добровільно залишив спірне житло, йому не чинились перешкоди у користуванні квартирою, не проживає у спірному приміщенні понад 6 місяців, не несе жодних витрат на його утримання . Наведене свідчить про те, що ОСОБА_2 втратив будь-який зв`язок з квартирою АДРЕСА_1 .

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у справі № 200/17337/17 від 20.09.2021. Сам по собі факт реєстрації відповідача за адресою спірного житла, не свідчить про його безспірне право на користування цим приміщенням. Так, згідно Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні (ст. 6) громадянин України зобовязаний протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання, знявшись з реєстрації за попереднім місцем проживання.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, з врахуванням того, що відповідач ОСОБА_2 не проживає у спірній квартирі з 2018 року без поважних причин, тому суд приходить до висновку, що слід визнати останнього таким, що втратив право користування житлом квартирою АДРЕСА_1 .

Керуючись ст.ст. 10, 12, 84, 89, 273, 274, 280-284, 289, 314 ЦПК України, ст.ст. 71, 72 ЖК України, ст.ст. 319, 321, 383, 405 ЦК України, суд , -

у х в а л и в :

Позов задовольнити .

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 908 ( дев`ятсот вісім ) грн. сплаченого нею судового збору.

Позивач: ОСОБА_1 , проживає АДРЕСА_2 ; ІПН НОМЕР_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , проживає АДРЕСА_3 ; ІПН НОМЕР_2 .

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом 30 днів з моменту виготовлення повного тексту судового рішення до Львівського апеляційного суду.

Повний текст судового рішення виготовлено 10 червня 2022 року.

Суддя І. Є. Зима