Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" грудня 2022 р. Справа № 608/1063/22

Номер провадження2/608/526/2022

Чортківський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді Коломієць Н. З.

з участю секретаря Смаглій О. Р.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Квятковського Д. В.,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача адвоката Сампари Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чорткові в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використання власних технічних засобів за допомогою онлайн сервісу відеозв`язку «EASYCON» цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном шляхом вчинення дій,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном шляхом вчинення дій. В позовній заяві вказав, що він зареєстрований та проживає в житловому будинку АДРЕСА_1 . Відповідач ОСОБА_2 є його сусідом та його домогосподарство межує з домогосподарством ОСОБА_1 .. З метою перевірки дотримання санітарних норм ОСОБА_2 , ОСОБА_1 звернувся до Нагірянської сільської ради Чортківського району Тернопільської області. При обстеженні земельної ділянки ОСОБА_2 04 травня 2022 року комісією було встановлено, що ним порушено Державні санітарні норми, зокрема, майданчик для зберігання гною від домашніх тварин розміщений на відстані 9,3 м від вікна житлового будинку ОСОБА_1 при необхідній 20 м. Комісією Нагірянської сільської ради Чортківського району Тернопільської області було зобов`язано ОСОБА_2 очистити майданчик від гною до 04 червня 2022 року та облаштувати новий, на відстані не менше 20 м від житлового будинку ОСОБА_1 .. ОСОБА_2 вимогу комісії не виконав. Тому, позивач змушений звернутися в суд та просить зобов`язати ОСОБА_2 очистити майданчик для збору гною (компосту) та встановити його на відстані не менше 20 метрів від житлового будинку ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ). Судові витрати покласти на відповідача.

Представником відповідача ОСОБА_2 адвокатом Сампарою Н. М. було подано відзив на позовну заяву. Зазначила, що ОСОБА_1 є власником лише ј частини житлового будинку АДРЕСА_1 . В свою чергу, ОСОБА_2 є власником лише Ѕ частини житлового будинку АДРЕСА_1 . Власниками земельних ділянок, які належать до їхніх будинковолодінь, сторони не являються, оскільки, інформація про реєстрацію прав власності на земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутня. Судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають саме у власності громадян (ч. 2 ст. 158 Земельного кодексу України). В даному випадку земельні ділянки сторін є власністю Нагірянської сільської ради Чортківського району Тернопільської області. Враховуючи вищевикладене, адвокат Сампара Н. М. вважає, що ОСОБА_1 не може бути одноосібним та належним позивачем, який наділений відповідними процесуальними правами. Сарай, до якого облаштовано майданчик для зберігання гною, побудований у 1987 році та з часу його функціонування позивач не мав претензій. Тому вважає, що у ОСОБА_1 суб`єктивне та упереджене ставлення до ОСОБА_2 .. Також зазначила, що в акті обстеження присадибної ділянки ОСОБА_2 відсутні відомості щодо будинковолодіння, де проживає ОСОБА_1 , хто є власником земельної ділянки, її кадастровий номер, відомості про її площу та відомості щодо приладу, яким здійснювалися виміри, який має бути сертифікований. З огляду на вищевикладене, позов не визнає, просить відмовити у його задоволенні та стягнути з позивача витрати на правничу допомогу.

Представником позивача адвокатом Квятковським Д. В. було подано відповідь на відзив, в якому він зазначив, що житловий будинок АДРЕСА_1 є приватизованим, а отже в даному випадку, поширюються вимоги ДБН Б.2.2-12:1019, де вказано, що майданчики для компосту необхідно розміщувати на відстані не менше 20 м від житлового будинку та літньої кухні. Обов`язку того, щоб земельна ділянка, на якій розташований житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами ОСОБА_1 , перебувала у його власності, не має.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Квятковський Д. В. в судовому засіданні позов підтримують, просять задоволити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник адвокат Сампара Н. М. позов не визнають, просять відмовити у його задоволенні в повному обсязі.

Вислухавши учасників справи, свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

За положеннями ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За положеннями ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (п.1 ч.2 ст.16 цього Кодексу).

За положеннями ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 263 Цивільного процесуального кодексу України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно ч.1 ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Разом з тим, згідно ч.2 ст. 152 Земельного кодексу України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Судом встановлено наступні обставини.

ОСОБА_1 , згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, є власником ј частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 . Крім нього, по ј частині домоволодіння кожен на праві приватної власності мають: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ..

ОСОБА_2 , згідно свідоцтва про право власності від 25.02.2002, на праві приватної власності має Ѕ частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд АДРЕСА_2 .

Сторони є сусідами.

Присадибні земельні ділянки будинковолодінь АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 знаходяться в користуванні сторін.

Тривалий час в сторін виникають суперечки щодо неприємного запаху з вигрібної ями, яка знаходиться на подвір`ї ОСОБА_2 .. З цього приводу ОСОБА_6 звернувся в Нагірянську сільську раду Чортківського району Тернопільської області для обстеження присадибної ділянки ОСОБА_2 на предмет дотримання ним санітарних норм.

При обстеженні земельної ділянки ОСОБА_2 04 травня 2022 року комісією Нагірянської сільської ради було встановлено, що ним порушено Державні санітарні норми, зокрема, майданчик для зберігання гною від домашніх тварин розміщений на відстані 9,3 м від вікна житлового будинку ОСОБА_1 при необхідній 20 м. Комісією Нагірянської сільської ради Чортківського району Тернопільської області було зобов`язано ОСОБА_2 очистити майданчик від гною до 04 червня 2022 року та облаштувати новий на відстані не менше 20 м від житлового будинку ОСОБА_1 .

В судовому засіданні були допитані свідки.

Свідок ОСОБА_5 суду пояснила, що є дружиною позивача та співвласником житлового будинку АДРЕСА_2 . Вже тривалий час їхня родина потерпає від смороду, осередок, якого знаходиться у вигрібній ямі, що розташована на присадибній ділянці ОСОБА_2 біля сараю, де утримуються свійські тварини. Вони неодноразово просили його перенести вигрібну яму подалі від їхнього будинку, однак, ОСОБА_2 на прохання не зважав. Після проведення Нагірянською сільською радою обстеження його присадибної ділянки було встановлено порушення ним санітарних норм та зобов`язано перенести вигрібну яму на відстань не менше 20 м від будинку позивача до 04 червня 2022 року. ОСОБА_2 вимогу сільської ради виконав лише в листопаді 2022 року, вже під час розгляду позову судом. Однак, не облаштував вигріб подалі від їхнього житлового будинку і природні відходи від свійських тварин продовжують накопичуватися на тому самому місці.

Аналогічні свідчення дали ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які є дочкою та зятем позивача та проживають у житловому будинку АДРЕСА_2 .

Частиною 1 статті 50 Конституції України передбачено, що кожен має право на безпечне для життя і здоров`я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди.

За приписами ч. 1 ст. 270 ЦК України, фізична особа має право на життя, право на охорону здоров`я, право на безпечне для життя і здоров`я довкілля, право на недоторканість особистого сімейного життя.

Згідно ст. 79 Земельного кодексу України, земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Право власності на земельну ділянку поширюється в її межах на поверхневий (ґрунтовий) шар, а також на водні об`єкти, ліси і багаторічні насадження, які на ній знаходяться, якщо інше не встановлено законом та не порушує прав інших осіб.

Пунктом «е» частини першої статті 91 Земельного кодексу України визначено, що власники земельних ділянок зобов`язані дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов`язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон.

Згідно зі ст.103 Земельного кодексу України, власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив).

Відповідно до ст. 104 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати припинення діяльності на сусідній земельній ділянці, здійснення якої може призвести до шкідливого впливу на здоров`я людей, тварин, на повітря, земельні ділянки та інше.

Як передбачено частинами другою, третьою статті 152 Земельного кодексу України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Відповідно до ч. ч. 3, 5 ст. 158 Земельного кодексу України, органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах території територіальних громад щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, обмежень у використанні земель та земельних сервітутів, додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органу місцевого самоврядування спір вирішується у судовому порядку.

Враховуючи вищевикладені норми закону, суд вважає безпідставними заперечення представника відповідача адвоката Сампари Н. М., що ОСОБА_1 не є особою, яка наділена правом звернення до суду з приводу даного спору, так як не є власником присадибної ділянки, оскільки вимагати усунення перешкод у користуванні земельної ділянки можуть як її власники так і користувачі.

Відповідно до п. а ч. 1 ст. 9 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» кожний громадян України має право на безпечне для його життя і здоров`я навколишнє природне середовище.

Згідно ст. 15 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідеміологічного благополуччя населення» , підприємства, установи, організації та громадяни при розробленні і використанні нових технологій, проектуванні, розміщенні, будівництві, реконструкції та технічному переобладнанні підприємств, виробничих об`єктів і споруд будь-якого призначення, плануванні та забудові населених пунктів, курортів, проектуванні і будівництві каналізаційних, очисних, гідротехнічних споруд, інших об`єктів зобов`язані дотримувати вимог санітарного законодавства.

За змістом частини третьої статті 22 вказаного Закону, громадяни зобов`язані утримувати надані в користування чи належні їм на праві власності земельні ділянки і території відповідно до вимог санітарних норм.

Відповідно до пункту 1.1.1 частини 1.1 розділу 1 Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць, затверджених Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17 березня 2011 року №145, вигрібна яма (вигріб) - інженерна споруда у вигляді поглиблення в землі, виконана з водотривкого матеріалу, призначена для збирання та зберігання рідких відходів, наземна частина якої обладнана щільно прилягаючою кришкою та решіткою для відокремлення твердих відходів.

Рідкі відходи, що утворюються у житлових та громадських будівлях і спорудах за відсутності централізованого водопостачання та водовідведення, допускається зберігати у вигрібних ямах (вигребах). У разі наявності дворових вбиралень вигрібна яма може бути спільною.

Вигріб повинен бути водонепроникним та мати щільно прилягаючу кришку. Об`єм вигребу розраховується виходячи з чисельності населення, що ним користується.

Згідно з частиною 2.22. розділу 2 Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць вигреби повинні бути віддалені від меж земельних ділянок навчальних та лікувально-профілактичних закладів, стін житлових та громадських будівель і споруд, майданчиків для ігор дітей та відпочинку населення на відстань не менше 20 м.

Місце розміщення вигребу на присадибній ділянці та відстань від нього до власного житлового будинку визначає власник цього будинку з додержанням правил добросусідства.

В умовах нецентралізованого водопостачання вигреби на території присадибної ділянки повинні бути віддалені від індивідуальних колодязів і каптажів джерел на відстань не менше 20 м, при цьому відстань від вигребів до громадських колодязів і каптажів джерел повинна бути не менше 50 м. Також слід враховувати напрямок схилу ділянки.

З акту обстеження земельної ділянки від 04 травня 2022 року, який був складений комісією Нагірянської сільської ради вбачається, що ОСОБА_2 було порушено вимоги Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць, зокрема, майданчик для зберігання гною від домашніх тварин розміщений на відстані 9,3 м від вікна житлового будинку ОСОБА_1 , при необхідній 20 м.. ОСОБА_2 було зобов`язано очистити майданчик від гною до 04 червня 2022 року та облаштувати новий на відстані не менше 20 м від житлового будинку ОСОБА_1 .

Представник відповідача адвокат Сампара Н.М. у відзиві на позов наголошувала, що в акті обстеження присадибної ділянки ОСОБА_2 відсутні відомості про прилад, яким проводили заміри відстані від вигрібної ями до житлового будинку ОСОБА_9 , який має бути сертифікований у встановленому законом порядку. Однак, яким саме нормативним актом це передбачено, не зазначила. Адже, ані Державні санітарні норми та правила утримання територій населених місць, ані ДБН В.2.2-15-2019, що регулюють спірні відносини, які склалися між сторонами, таких вимог не містять.

З пояснень сторін та свідків вбачається, що під час розгляду даної справи ОСОБА_2 очистив вигрібну яму, однак, не облаштував її на відстані не менше 20 м від житлового будинку ОСОБА_1 .. Сарай зі свійськими тваринами функціонує та вигрібна яма продовжує наповнюватися.

Тому, суд вважає, що вимога позивача про зобов`язання ОСОБА_2 очистити майданчик для збору гною (компосту) та встановити його на відстані не менше 20 метрів від житлового будинку ОСОБА_1 є обґрунтованою, оскільки, вигрібна яма й надалі функціонує.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

Передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності або права користування земельною ділянкою у судовому порядку є наявність підтвердженого належними доказами права особи (власності або користування) щодо земельної ділянки, а також підтверджений належними доказами факт порушення цього права на земельну ділянку (невизнання, оспорювання або чинення перешкод в користуванні, користування з порушенням законодавства, користування з порушенням прав власника або землекористувача тощо).

До такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі № 910/1310/19.

Отже, врахувавши вищевикладені обставини, покази свідків та досліджені письмові докази, суд вважає, що відповідачем порушено санітарні норми, які діють у населених місцях, а отже позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1, ч. 2 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, у разі задоволення позову - на відповідача.

Оскільки, позов задоволено, тому з відповідача в користь позивача підлягають стягненню 992,40 гривень судового збору, сплаченого за квитанцією АТ «РВС Банк» № 27-1533288/1/С від 27.06.2022.

Керуючись ст. 104, 152, 158 Земельного кодексу України, ст. ст. 76, 81, 89, 263, 264, 265 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 , жителя АДРЕСА_1 до ОСОБА_2 , жителя АДРЕСА_2 про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном шляхом вчинення дій задовольнити.

Зобов`язати ОСОБА_2 очистити майданчик для збору гною (компосту) та встановити його на відстані не менше 20 метрів від житлового будинку ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ).

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , сплачений ним судовий збір в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо Тернопільському апеляційному суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складено 09 грудня 2022 року.

Суддя:/підпис/

Копія вірна

Оригінал рішення знаходиться в матеріалах справи № 608/1063/22

Рішення набирає законної сили « » р.

Суддя: Н. З. Коломієць

Копію рішення видано « » року

Секретар: