Справа № 752/7512/22
Провадження № 2/752/6474/22
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

28 листопада 2022 року Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Хоменко В.С.

з участю секретаря Павлюх П.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні Голосіївського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,-

ВСТАНОВИВ:

05.07.2022 року ОСОБА_1 звернулась до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини - ОСОБА_3 , яка продовжує навчання, за минулий місяць (з 9 червня 2022 року) у розмірі 1/3 від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, починаючи з дня подання позову і до закінчення навчання чи до досягнення нею двадцяти трьох років.

Свої вимоги мотивувала тим, що перебувала з ОСОБА_2 у шлюбі, котрий розірвано рішенням суду від 27.03.2012 року.

Від даного шлюбу у сторін народилась спільна донька ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зазначила, що на даний час спільна дитина є повнолітньою, однак ОСОБА_3 продовжує навчання і відповідно до довідки від 26.08.2021 N583-21 вона з 01.09.2021 по 30.06.2025 дійсно навчається у вищому навчальному закладі на Гуманітарно-педагогічному факультеті Національного університету біоресурсів і природокористування України за денною формою здобуття освіти згідно з договором про навчання у закладах вищої освіти від 11.08.2021 №МВ-21001б та не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток та утримувати себе.

Крім того, ОСОБА_1 сплачує за навчання ОСОБА_3 за кожен семестр по 15 300,00 грн., що складає за рік 30600,00 грн. згідно з договором про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців від 11.08.2021.

Позивачка посилається на те, що по теперішній час ОСОБА_2 працює в Голосіївській районній державній адміністрації міста Києва на посаді начальника відділу контролю за благоустроєм та одержує заробітну плату, у зв`язку з чим має змогу допомагати в утриманні нашої спільної дитини. Після досягнення повноліття дитиною, а саме за період з 09.06.2022 року по теперішній час, відповідач аліменти не сплатив.

Ухвалою від 07.07.2022 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження у цивільній справі без повідомлення сторін на 10.10.2022 року (а.с. 27).

10.10.2022 року справа не розглядалась, розгляд справи призначено на 28.11.2022 року.

Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили.

Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило.

Відповідач відзив на позовну заяву не подав.

Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами.

На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу з постановленням заочного рішення, проти чого не заперечує позивач, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, котрий розірвано рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 27.03.2012 року (а.с. 6).

Від шлюбу сторони мають доньку - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 4).

Як вбачається з довідки від 26.08.2021 N583-21, дочка сторін - ОСОБА_3 з 01.09.2021 року навчається на денній формі за умовами договору на гуманітарно-педагогічному факультеті Національного університету біоресурсів і природокористування України, дата завершення навчання: 30.06.2025 року (а.с. 15)

Також, дана обставина підтверджується договором про навчання у закладах вищої освіти від 11.08.2021 №МВ-21001б (а.с. 13-14)

Крім того, ОСОБА_1 сплачує за навчання ОСОБА_3 за кожен семестр по 15 300,00 грн., що складає за рік 30600,00 грн. згідно з договором про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців від 11.08.2021 (а.с. 16-17), на підтвердження чого позивачка надає копії квитанцій (а.с. 19-23).

Як зазначає у позовній заяві позивачка, відповідач по теперішній час працює в Голосіївській районній державній адміністрації міста Києва на посаді начальника відділу контролю за благоустроєм та одержує заробітну плату, у зв`язку з чим має змогу допомагати в утриманні спільної дитини.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Отже, предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Пунктом 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 6 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі, і виплачуються щомісячно.

Відповідно до положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину відповідно до ст. 182 СК України не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Таким чином, у зазначеній нормі права законодавець пов`язує обов`язок обох батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років із можливістю батьків надавати таку матеріальну допомогу.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 12.03.2013 року з відповідача ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 стягуються аліменти на користь позивачки на утримання доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку , але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з 11.01.2013 і до її повноліття (а.с. 7-10).

Так, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 досягла повноліття.

Враховуючи викладене, беручи уваги те, що дитина сторін проживає разом з позивачем, перебуває на її утриманні, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення аліментів, тому суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 аліменти на користь позивача на утримання їх дочки.

Визначаючи розмір аліментів, суд враховує обставини, зазначені у ст. 182 СК України, та, виходячи з того, що батько та мати мають рівні обов`язки щодо дитини, в тому числі і по її утриманню, враховуючи те, що відповідачем відзиву на позовну заяву не подано, доводи позивача не спростовано, вважає за необхідне на підставі ст. 183 СК України визначити їх у розмірі 1/3від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно на період навчання дитини і до закінчення навчання чи до досягнення дитиною 23 років, з огляду на те, яка з цих обставин настане першою.

Разом з тим, згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Як вбачається з матеріалів справи на підставі рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 12.03.2013 року стягуються з відповідача ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти на користь позивачки на утримання доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку , але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини, яке настало ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Таким чином, у даному випадку стягнення аліментів необхідно рахувати з дня настання повноліття дитини, тобто з ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Суд, вирішуючи питання про стягнення аліментів керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів.

На думку суду, вказаний розмір суми аліментів з врахуванням рівного обов`язку обох батьків на утримання та виховання дитини буде відповідати інтересам та потребам останньої.

При цьому суд зазначає, що позивач не позбавлена права звернення до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, стягнення додаткових витрат на дитину в разі зміни матеріального стану відповідача, а відповідач, в разі наявності підстав, має право звернулись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.

Згідно з ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення одноразово, періодично або постійно.

У п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що відповідно до ст. 185 СК України до участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Додаткові витрати на утримання дитини мають бути викликані особливими обставинами. У зв`язку із особливими обставинами (розвиток здібностей дитини, тяжка хвороба, каліцтво дитини, тощо) потрібні значні додаткові витрати, тому розмір додаткових витрат, що стягується, повинен визначатися залежно від дійсно понесених або передбачуваних витрат.

Участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батьків незалежно від сплати ним аліментів. Чинним законодавством не передбачена можливість повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору.

Крім того, суд вважає за необхідне на підставі ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави судові витрати у справі, оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в межах суми платежу за один місяць допускається до негайного виконання.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 75, 80, 84, 180-184, ч. 1 ст. 191, 199 СК України, ст. ст. 4, 12, 13, 76-81, 89, 133 ,141, 200, 206, 211, 247, 259, 263-265, 268, 274-279, 352, 354, п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/3 від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, починаючи з 09.06.2022 року і до досягнення нею двадцяти трьох років, за умови, що вона буде продовжувати навчання, з огляду на те, яка з цих обставин настане першою.

Стягнути з ОСОБА_2 дохід держави судовий збір в сумі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 копійок).

Рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ;

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.С. Хоменко