ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6711/22 Справа № 183/174/22 Суддя у 1-й інстанції - Оладенко О.С. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Деркач Н.М., Куценко Т.Р.

секретар судового засідання: Драгомирецька А.О.

сторони:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 серпня 2022 року, яке постановлено суддею Оладенко О.С. в місті Новомосковськ, повний текст рішення суду складений 02 серпня 2022 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона з 30 жовтня 2014 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 .. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Подружнє життя з відповідачем не склалось, у зв`язку з чим сторони припинили сімейно-шлюбні відносини та ведення спільного господарства. Позивач вважає, що подальше спільне життя з відповідачем неможливо. Тому позивач просила розірвати шлюб.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Діпропетровської області від 02 серпня 2022 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задоволений повністю.

Розірвано шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований 30 жовтня 2014 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську реєстраційної служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №638.Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишено прізвище « ОСОБА_4 ».

Стягнуто з ОСОБА_2 користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що суд не вислухав його думку стосовно позовних вимог, формально поставився до розгляду справи, не з`ясував фактичні взаємини між сторонами, не в повній мірі врахував наявність малолітньої дитини та не вжив заходів для примирення подружжя.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_5 , яка діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 зазначає, що позивач ОСОБА_1 категорично не погоджується з апеляційною скаргою, вважає, що рішення суду відповідає вимогам матеріального та процесуального права. Тому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що сторони з 30 жовтня 2014 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. (а.с.10).

Від шлюбу сторони мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.11).

Також судом встановлено, що подружні стосунки сторони фактично припинили, взаємних інтересів не мають.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з наявності підстав для розірвання шлюбу між сторонами, оскільки вони спільного господарства не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують, у позивача відсутнє бажання щодо підтримання подальших сімейних відносин.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Положеннями ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Згідно ст. 112 СК України визначено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Таким чином, з аналізу вищевказаних правових норм вбачається, що кожен із подружжя має право на розірвання шлюбу. Примушування до збереження шлюбу є порушенням права чоловіка, або дружини. Відповідно, шлюбні відносини формуються на вільному волевиявленню двох сторін.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції правильно виходив із того, що сторони подружніх та сімейних відношень не підтримують, спільного господарства не ведуть, родина розпалася, позивач наполягає на розірванні шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, з чим погоджується колегія суддів.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги відповідача щодо не надання судом сторонам строку для примирення, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

З аналізу ст. 111 СК України вбачається, що закріплена у цій статті норма є диспозитивною, оскільки, суд буде вживати заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства. Тобто, у випадку виявлення обставин або фактів, під час розгляду справи, які свідчать про неможливість збереження шлюбу з позицій моралі та з позицій інтересів подружжя або їх дітей, суд повинен уникати формалізму та не надавати строку на примирення.

Диспозитивність норми підкреслюється і у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», в якій зазначається, що вжиття заходів щодо примирення подружжя є можливістю суду, а не його обов`язком.

Також у п.10 вищевказаної Постанови зазначено, що передбачене ч.1 ст. 111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення.

В матеріалах справи міститься заява представника позивача від 02.08.2022 року про розгляд справи у відсутність позивача, в якій вказує про те, що відповідач жодних дій по примиренню не здійснює, що позивач не заперечує проти розірвання шлюбу, оскільки подальше збереження шлюбу є неможливе та суперечить інтересам сторін. і просить строк на примирення не надавати ( а.с.31)

Крім того, колегія суддів зазначає, що сторонам апеляційним судом був наданий строк на примирення строком на два місяці. Однак, згідно наданої позивачем до суду заяви від 22.12.2022 року, сторони не примирилися. Крім того, на день розгляду справи апеляційний судом минуло більше 11 місяців з моменту пред`явлення позову, однак сторони за цей період часу примиритись не змогли. Будь-яких належних доказів спроби примирення з боку відповідача суду надані не були.

Суд першої інстанції, встановивши, що сторони тривалий час не підтримують шлюбно-сімейних стосунків, позивач має стійку позицію щодо розірвання шлюбу та неможливості примирення, дійшов обґрунтованого висновку про недоцільність такого заходу.

З урахуванням наведеного, доводи апеляційної скарги відповідача щодо невиконання судом обов`язку по вжиттю заходів щодо примирення подружжя вбачаються безпідставними та ґрунтуються на довільному трактуванні норми ч.1 ст. 111 СК України та роз`яснень, наданих у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя». Крім того, колегією суддів у судовому засіданні 20.10.2022 року сторонам був наданий двохмісячний строк для примирення. Однак, сторони не примирилися.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не вислухав думку відповідача стосовно позовних вимог, формально поставився до розгляду справи, не з`ясував фактичні взаємини між сторонами, не в повній мірі врахував наявність малолітньої дитини, колегія суддів не бере до уваги, оскільки зазначені обставини не є підставою для відмови у задоволенні позову про розірвання шлюбу. На час розгляду справи апеляційним судом примирення не досягнуте, спір за згодою сторін не врегульований, позиція позивача в спорі щодо необхідності припинення шлюбу, оскільки підстав для збереження якого немає, не змінилася, відповідач заяв та доказів, які б вказували на можливість збереження шлюбу, врегулювання спору за згодою сторін, суду апеляційної інстанції не подавав.

Таким чином колегія суддів вважає, що суд першої інстанції розглянув справу відповідно до ст. 13 ЦПК України, в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду відповідає вимогам матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим а апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу - ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Діпропетровської області від 02 серпня 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повнипй текст постанови складений 22 грудня 2022 року.

Головуючий: суддя А.П.Барильська

Судді: Н.М. Деркач

Т.Р. Куценко