ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - доповідача Дорош А.І.

Суддів: Лобова О.А., Триголова В.М.

при секретарі: Коротун І.В.

переглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 02 листопада 2021 року, ухвалене суддею Штих Т. В., повний текст рішення складено 02 листопада 2021 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання права власності в порядку спадкування за законом на недоотриману спадкодавцем пенсію, -

В С Т А Н О В И В:

26 листопада 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання права власності в порядку спадкування за законом на недоотриману спадкодавцем пенсію.

Позовна заява мотивована тим, що вона є донькою померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 . Після смерті матері залишилася недоотримана нею пенсія. Так як на час смерті ОСОБА_2 проживала на тимчасово окупованій території в смт. Дубівський м. Антрацит Луганської області, належним чином оформити спадщину позивач не змогла. 16 вересня 2021 року в м. Одеса була відкрита спадкова справа. 09 листопада 2021 року постановою державного нотаріуса Приморської державної нотаріальної контори позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на недоотриману померлою ОСОБА_2 пенсію у зв`язку з не подачею всіх необхідних документів. Позивач просила суд визнати за нею право власності у порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 на недоотриману пенсію останньої за період з 01.03.2016 року по 31.05. 2020 року у розмірі 354 379 грн. та стягнути з відповідача понесені судові витрати у розмірі 4 384,59 гривень сплаченого судового збору.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 02 листопада 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, про визнання права власності в порядку спадкування за законом на недоотриману спадкодавцем пенсію залишено без задоволення.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше, ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину. Натомість, відповідно до дослідженої довідки від 08 жовтня 2021 року № ОР 99 ВЗ, наданої ГУ ПФУ в Харківській області, сума недоотриманої пенсії після померлої ОСОБА_2 складає 286 038,48 гривень, тобто позовні вимоги суттєво різняться з наданою ГУПФУ у Харківській області інформацією про розмір недоотриманої пенсії, що ставить під сумнів розрахунки позивача. Суд окремо звернув увагу, що позивач не довела, що є єдиною спадкоємицею. За наявності заповіту (останньої волі померлої) є передчасним висловлюватися, що позивач є єдиною спадкоємицею, змісту заповіту сторонами не надано.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати з підстав невідповідності висновків, викладених у рішенні обставинам справи, порушення норм процесуального права й неправильного застосування норм матеріального права, і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що на протязі всього розгляду цивільної справи, починаючи з моменту проведення підготовчого провадження і до моменту постановлення рішення, судом систематично грубо та свідомо порушувалися норми процесуального права, що унеможливило реалізацію учасниками судового процесу, зокрема позивача та її представника, наданими їм процесуальними правами. Зазначає, що період недоотриманої пенсії складав, за її підрахунком, 51 місяць, а не 32, як зазначив ПФУ у відповіді нотаріусу. Розрахунок приблизно недоотриманої суми пенсії був зроблений нею самостійно, оскільки ПФУ ухилився від подання на запит нотаріуса повної та достовірної інформації щодо розміру недоотриманої ОСОБА_2 пенсії. Зазначає, що внаслідок грубого порушення судом норма ЦПК України, неналежного проведення підготовчого засідання, зокрема, не виконання судом процесуальних дій, передбачених п.7 ч.2 ст. 197 ЦПК України, в тому числі не розгляді заяв про витребування доказів, поданих разом з позовною заявою, були порушені її процесуальні права. Вона була позбавлена можливості подати до суду докази, якими вона обґрунтовує свої позовні вимоги, витребувані за її клопотанням та вчинити ці процесуальні дії в передбачений законом строк. Окрім того, вважає, що з вини суду вона була позбавлена можливості також реалізувати своє процесуальне право, передбачене п.2 ч.2 ст. 49 ЦПК України щодо можливості збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання та виконати свій обов`язок щодо надіслання відповідачу уточненої позовної заяви. Вважає, що докази, надані нею, витребувані за клопотанням її представника з Приморської державної нотаріальної контори у м. Одеса та з ГУ ПФУ в Харківській області, підтверджують її позовні вимоги частково у розмірі 286 038,48 грн. Таким чином, суд повинен був ухвалити рішення про часткове задоволення позовних вимог та визнати за ОСОБА_1 право власності у порядку спадкування за законом після смерті її матері ОСОБА_2 на недоотриману пенсію останньої у розмірі 286 038, 48 грн., а не відмовляти у його задоволенні. Крім того, зазначає, що висновки суду першої інстанції про те, що позивач не довела, що є єдиною спадкоємицею не відповідають обставинам справи, оскільки наданими суду доказами підтверджено, що вона є єдиною спадкоємицею, яка згідно вимог чинного законодавства України заявила про прийняття спадщини, а отже, за нею повинно бути визнане право власності у порядку спадкування за законом спадкове майно, що належало ОСОБА_2 .

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 30.11.2021 року витребувана дана цивільна справа з Дзержинського районного суду м. Харкова (а.с. 235).

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 21.12.2021 року у даній справі відкрито апеляційне провадження (а.с. 238).

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 13.01.2022 року дана справа призначена до апеляційного розгляду на 14-40 год. 09.06.2022 року (а.с. 244).

Розпорядженням голови Верховного Суду № 14/0/9-22 від 25.03.2022 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Сумської, Харківської області), відповідно до ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», з урахуванням неможливості судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність справ Харківського апеляційного суду на Полтавський апеляційний суд.

З 02.08.2022 року дана цивільна справа перебуває у провадженні Полтавського апеляційного суду (а.с. 245).

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 08.08.2022 року справа призначена до апеляційного розгляду на 07.12.2022 року о 10-00 год., з повідомленням учасників справи (т.2 а.с. 246).

У судове засідання до апеляційного суду не з`явилися учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи шляхом направлення судових повісток та повідомлень на їх офіційні електронні адреси у порядку ч. 6 ст. 128 ЦПК України. Позивач ОСОБА_1 та Головне управління Пенсійного фонду України в Харківський області подали заяви про розгляд справи без їх участі. Згідно ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно встановлених судом першої інстанції обставин вбачається, що позивач ОСОБА_1 є донькою померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідно до свідоцтва про народження від 11 листопада 1958 року, серія НОМЕР_1 . Матір`ю позивача є ОСОБА_2 (а.с. 15).

Відповідно до свідоцтва про смерть, серія НОМЕР_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 11).

Згідно постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом від 09 листопада 2020 року № 1002/02-32 ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. З`ясовано про наявність заповіту після померлої ОСОБА_2 . Тексту заповіту не відомо, екземплярів заповіту не отримано (а.с. 13).

Так як на час смерті ОСОБА_2 проживала на тимчасово окупованій території в смт. Дубівський м. Антрацит Луганської області, належним чином оформити спадщину позивач не змогла.

Зі змісту позовної заяви та матеріалів справи судом першої інстанції встановлено, що позов подано з метою захисту спадкових прав позивача, оскільки предметом заявлених позовних вимог є стягнення нарахованих, але не отриманих спадкодавцем позивача за життя сум пенсії, тобто виплат, які є спадковою масою і не стосуються порядку нарахування соціальних виплат. Тобто вимоги є майновими (стягнення грошових коштів), а правовідносини між сторонами - цивільними. Спір має приватноправовий характер і підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

При цьому, суд першої інстанції звернув увагу, що ЦК України не визначає строк, протягом якого члени сім`ї спадкодавця мають право на одержання соціальних платежів. Положення ч. ч. 2 та 3 ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, теж не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера.

Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше, ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.

Водночас, судом першої інстанції відповідно до дослідженої довідки від 08 жовтня 2021 року № ОР 99 ВЗ наданої ГУ ПФУ в Харківській області встановлено, що сума недоотриманої пенсії після померлої ОСОБА_3 складає 286 038,48 гривень, тобто позовні вимоги суттєво різняться з наданою ГУПФУ у Харківській області інформацією про розмір недоотриманої пенсії, що ставить під сумнів розрахунки позивача.

Крім того, суд першої інстанції окремо звернув увагу, що позивач не довела, що є єдиною спадкоємицею, за наявності заповіту (останньої волі померлої) передчасно висловлюватися, що позивачка є єдиною спадкоємицею, змісту заповіту сторонами не надано.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що сторона позивача не довела свої позовні вимоги, а тому відмовив у задоволенні позовних вимог.

Апеляційний суд у складі колегії суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Предметом даного спору є визнання права власності недоотриману пенсію в порядку спадкування.

Відповідно до ст. 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини.

Згідно з частинами 1,3 ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі, якщо вони не звернулися за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк, сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Правовий аналіз вказаних норм свідчить про те, що до складу спадщини входить сума пенсії, яка була нарахована, але не отримана спадкодавцем за життя.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1.5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 р. №22-1 (зі змінами) та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 р. за №1566/11846, заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера подається особою до органу, що призначає пенсію, в якому померлий пенсіонер перебував на обліку як одержувач пенсії.

Згідно з абзацом 4 п. 1.7 Порядку №22-1 днем звернення за перерахунком пенсії, переведенням з одного виду пенсії на інший, поновленням виплати пенсії, виплатою недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами.

Відповідно до п. 2.26. Порядку №22-1 для виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається свідоцтво про смерть, документи, які підтверджують родинні стосунки, документ, що посвідчує особу заявника.

Для виплати недоотриманої пенсії, яка увійшла до складу спадщини, у зв`язку з відсутністю членів сім`ї або у разі, якщо вони не звернулися за виплатою вказаної суми протягом шести місяців з дня відкриття спадщини до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається документ, що посвідчує особу заявника, свідоцтво про смерть, свідоцтво про право на спадщину.

З системного аналізу норми ч. ч. 1, 3 ст. 52 Закону і п. п. 1.5., 1.7., 2.26 Порядку №22-1 видно, що процедура отримання пенсії, що належала пенсіонерові й залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, передбачає звернення до органів пенсійного фонду у тому разі, якщо члени сім`ї померлого проживали разом із ним на момент смерті (що може підтверджуватися, наприклад, загальною реєстрацією місця проживання в паспорті). Тоді суми пенсії, які належали пенсіонерові й залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, можна отримати через територіальне управління пенсійного фонду (за місцем перебування пенсійної справи).

Для цього необхідно звернутися з відповідною заявою в управління Пенсійного Фонду України, де померлий перебував на обліку.

Такий порядок стосується тих, хто проживав на момент смерті з померлим.

Разом із тим, якщо члени сім`ї померлого з ним не проживали, то необхідно звертатися до нотаріуса і отримувати пенсію в порядку спадкування, адже на підставі ст. 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, які належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними в зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

При цьому, зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6-ти місяців після смерті пенсіонера.

За загальним правилом, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно ч. 3 ст. 1221 ЦК України, в особливих випадках місце відкриття спадщини встановлюється законом.

Такий особливий випадок встановлено статтею 91 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», якою передбачено, що у разі, якщо останнім місцем проживання спадкодавця є населений пункт, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, затверджений рішенням Кабінету Міністрів України, місцем відкриття спадщини є місце подання першої заяви, що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна, спадкоємців, виконавців заповіту, людей, зацікавлених в охороні спадкового майна, або вимоги кредиторів.

Тому спадкоємець може звернутися за власним бажанням до будь-якого нотаріуса на підконтрольній території України із заявою про прийняття спадщини, на підставі якої нотаріусом заводиться спадкова справа. Після вступу в спадщину на підставі отриманого свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом на підконтрольній території, спадкоємець має право отримати пенсію, яка належала пенсіонерові й залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю.

Згідно матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом.

За правилами ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ч.1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст. 1261 ЦК України спадкоємцями за законом першої черги є діти спадкодавця та той з подружжя, хто його пережив, батьки.

Отже, ОСОБА_1 (дочка спадкодавця) у відповідності до положень ст. 1261 ЦК України є спадкоємцем за законом, яка у встановлений законом строк звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

З огляду на вищевикладені обставини і правила отримання у спадок недоотриманої пенсії, позивач з дотриманням вимог закону звернулася до нотаріуса з метою оформлення права на спадщину і отримання пенсії у порядку спадкування, але не змогла отримати свідоцтво про спадщину за об`єктивних обставин, які не залежать від її волі, що не позбавляє її права на спадщину.

При цьому, колегія суддів враховує, що спадкодавець ОСОБА_2 померла у місті Антрацит, смт. Дубівський Луганської області, яка на момент її смерті і на даний час є непідконтрольною Україні територією, де згідно Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджений тимчасовий порядок організації місцевого самоврядування, діяльності органів місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 р. №1085-р (з подальшими змінами, внесеними розпорядженнями Кабінету Міністрів України) затверджений Перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення.

На момент смерті спадкодавця ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , м. Антрацит, смт. Дубівський Луганської області віднесене до населених пунктів, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Як роз`яснено у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, тому вона звернувся до суду із позовом про визнання права власності у порядку спадкування.

У даному випадку предметом спору є захист права спадкоємця ОСОБА_1 на одержання суми недоотриманої пенсії, яка належала спадкодавцю і яку спадкоємець, маючи законне сподівання може отримати від держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. За приписами ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду через об`єктивні обставини, незалежні від її волі, які позбавляють її можливості оформити спадкові права і отримати спадщину, а тому, з урахуванням принципу верховенства права, наявності у нього законних очікувань на отримання у спадок належної спадкодавцю соціальної виплати, його право підлягає захисту судом.

Згідно довідки від 08 жовтня 2021 року № ОР 99 ВЗ, наданої ГУ ПФУ в Харківській області, сума недоотриманої пенсії за період з березня 2016 року по травень 2020 року після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 складає 286 038,48 гривень.

Вказана довідка є належним та допустимим доказом щодо дійсного розміру недоотриманої пенсії за період з березня 2016 року по травень 2020 року після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

В апеляційній скарзі позивач вказує, що з вини суду вона була позбавлена можливості реалізувати своє процесуальне право, передбачене п.2 ч.2 ст. 49 ЦПК України, щодо можливості збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання та виконати свій обов`язок щодо надіслання відповідачу уточненої позовної заяви, що, виходячи з матеріалів справи, приймається до уваги колегією суддів, тому, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню в частині визнання права власності в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 на недоотриману нею пенсію у розмірі 286 038,48 грн., що узгоджується з правовим висновком, висловленим Верховним Судом у постанові від 23 вересня 2020 року у справі № 428/6685/19 (61-7985св20) та постанові від 06 липня 2020 року у справі №750/8819/19 (провадження №61-4348св20).

Крім цього, щодо висновку суду першої інстанції про те, що позивач не довела, що є єдиною спадкоємицею після смерті матері, то як вбачається з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 16.09.2020 року, то у Спадковому реєстрі відсутня інформація про відкриття спадкової справи після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , що вказує на відсутність інших спадкоємців (а.с. 180).

Згідно п. 3, 4 ч.1, ч. 2 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права .

Згідно вимог ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно матеріалів справи, ОСОБА_1 при подачі позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 3 543,79 грн., при подачі двох заяв про витребування доказів у розмірі по 420,40 грн. за кожну (а.с. 29, 33) та при подачі апеляційної скарги у розмірі 5 315,69 грн. (а.с. 200), а всього 9 700,28 грн. З врахуванням принципу пропорційності щодо розміру задоволених позовних вимог, з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 7 823,10 грн. сплаченого судового збору.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1,2, 368 ч. 1, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п. 3, 4, 381 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 02 листопада 2021 року скасувати і ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання права власності в порядку спадкування за законом на недоотриману спадкодавцем пенсію задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на недоотриману пенсію померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) у розмірі 286 038,48 гривень.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 7 823,10 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її прийняття безпосередньо до суду касаційної інстанції, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 07 грудня 2022 року.

СУДДІ: А. І. Дорош О. А. Лобов В. М. Триголов