Справа № 752/7072/22
Провадження № 2/752/6363/22
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

16.11.2022 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді Шевченко Т.М.

з участю секретаря Солодовник Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного спеціалізованого підприємства «Об?єднання «Радон» про поновлення на роботі, скасування наказу про звільнення та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

в с т а н о в и в:

у червні 2022 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом. в якому просила:

- скасувати наказ № 319-к/тр Державного спеціалізованого підприємства «Об?єднання «Радон» від 27.05.2022 року про звільнення ОСОБА_1 , провідного інженера-еколога управління радіаційної безпеки та охорони навколишнього середовища Державного спеціалізованого підприємства «Об?єднання «Радон»;

- поновити ОСОБА_1 на роботі на посаді провідного інженера-еколога управління радіаційної безпеки та охорони навколишнього середовища Державного спеціалізованого підприємства «Об?єднання «Радон»;

- стягнути з Державного спеціалізованого підприємства «Об?єднання «Радон» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 27.05.2022 року по час фактичного поновлення на посаді;

- вирішити питання про розподіл судових витрат.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено про те, що з 20.10.2020 року ОСОБА_1 перебуває у трудових відносинах з Державним спеціалізованим підприємством «Об?єднання «Радон». 04.02.2022 року позивачу вручене персональне попередження, згідно якого займана нею посада підлягала скороченню, у зв?язку із чим позивач підлягала звільненню з підприємства по закінченню тримісячного терміну після вручення попередження. У додатку до попередження позивач отримала перелік вакантних посад на підприємстві.

10.02.2022 року позивач звернулась до відповідача з електронним листом з проханням пояснити причину звільнення та відсутність пропозиції вакантних посад.

15.02.2022 року позивачем подано відповідачу дві заяви від 14.02.2022 року з проханням переведення на одну із вакантних посад.

10.05.2022 року та 17.06.2022 року позивач зверталась із заявами до голови Первинної профспілкової організації ДСП «Об?єднання «Радон» щодо обставин її звільнення.

Наказом № 319-к/тр від 27.05.2022 року позивача звільнено з посади на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв?язку із скороченням штату працівників.

Позивач зазначає про незаконність вказаного наказу, посилаючись на наступне:

- звільнення відбулось із порушенням приписів ст. 49-2 КЗпП України, оскільки не надано пропозицій щодо працевлаштування на всіх наявних вакантних посадах;

- роботодавець не врахував переважне право позивача на залишення на роботі;

- звільнення відбулось із порушенням приписів ст. 43 КЗпП України, оскільки на звільнення позивача не було отримано згоду первинної профспілкової організації.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 04.07.2022 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження (а.с. 64).

28.07.2022 року до суду надійшов відзив від представника відповідача, в якому останній просив відмовити у задоволенні позовних вимог з огляду на наступне (а.с.72-79).

В обґрунтування заперечень зазначено, що наказом відповідача від 01.02.2022 № 2-к-од/тр «про введення в дію організаційної структури та штатної чисельності» та від 01.02.2022 № 3-к-од/тр «Про введення в дію штатного розпису» з 01.02.2022 року затверджено та введено в дію нову організаційну структуру та штатний розпис підприємства, де посада провідного інженера еколога управління радіаційної безпеки та охорони навколишнього середовища, яку обіймала позивач, не передбачена.

04.02.2022 року позивач отримала під підпис попередження про наступне вивільнення з переліком вакантних посад на підприємстві.

23.02.2022 року у відповідь на заяви позивача від 14.02.2022 року про зайняття вакантних посад, позивача повідомлено про те, що названі у заявах посади не є вакантними.

10.05.2022 року позивачем подано заяву про надання їй частини щорічної основної відпустки з наступним звільненням у зв?язку із скороченням штату, в якій остання перебувала з 13.05.2022 року по 26.05.2022 року.

13.05.2022 року позивач вдруге ознайомлена із переліком вакантних посад на підприємстві.

13.05.2022 року позивач подала заяву про звільнення за скороченням після виходу із відпустки.

27.05.2022 року позивач втретє повідомлена про наявність вакантних посад на підприємстві.

27.05.2022 року позивача звільнено на підставі наказу № 319-к/тр.

Представник відповідача зазначає, що питання про визначення структури підприємства чи установи, про зміну в організації виробництва і праці, скорочення чисельності або штату працівників, відносяться до виключної компетенції власника підприємства чи установи (уповноваженого ним органу) і є складовою права на управління діяльністю підприємства.

Позивача тричі було ознайомлено із наявністю вакантних посад на підприємстві у різні проміжки часу, однак позивач не скористалась правом працевлаштування за власним бажанням, а 13.05.2022 року подала заяву про звільнення після виходу із відпустки.

Представник відповідача також вказує на те, що у період діє воєнного стану положення ст. 43 КЗпП України до даних правовідносин не підягають застосуванню.

16.09.2022 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій представником позивача заначено про те, що після видання відповідачів наказів про реорганізацію та повідомлення первинної профспілкової організації, останньою направлено відповідачу листа, в якому вказано про недоліки, допущені відповідачем при проведенні реорганізації; аргументовано, що скорочення посади позивача призведе до порушення норм чинного законодавства, а також зазначено про необхідність проведення консультацій щодо запобігання звільнення позивача з посади. Представником позивача вказано, що запропонований позивачу перелік вакантних посад не містив пропозиції конкретної вакантної посади (а.с. 168-172).

23.09.2022 року до суду від представника відповідача надійшли заперечення в порядку ст. 180 ЦПК України (а.с. 183-192).

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 29.09.2022 року закрито підготовче провадження у справі (а.с. 226).

28.10.2022 року до суду надійшла заява від представника позивача про збільшення позовних вимог в частині стягнення витрат на правову допомогу (а.с. 228-230).

31.10.2022 оку до суду надійшли заперечення від представника відповідача на заяву про збільшення позовних вимог (а.с. 239-240).

В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги та просили суд задовольнити позов.

Представник відповідача в судовому засіданні не визнала позовні вимоги та просила суд відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

На підставі наказу Державного спеціалізованого підприємства «Об?єднання «Радон» (далі - ДСП «Об?єднання «Радон») від 229-к/тр від 19.10.2020 ОСОБА_1 прийнято на посаду провідного інженера управління поводження з РАВз 20.10.2020 року (а.с. 105).

Наказом ДСП «Об?єднання «Радон» від 17.12.2020 № 326-к/тр ОСОБА_1 за її згодою переведено на посаду провідного інженера-еколога управління поводження з РАВ з 17.12.2020 р. (а.с. 106).

Наказом ДСП «Об?єднання «Радон» від 01.03.2021 № 96-к/тр ОСОБА_1 за її згодою переведено на посаду провідного інженера-еколога управління радіаційної безпеки та охорони навколишнього природного середовища з 01.03.2021 року (а.с. 107).

На підставі наказу ДСП «Об?єднання «Радон» від 27.05.2022 № 319-к/тр ОСОБА_1 , провідного інженера-еколога управління радіаційної безпеки та охорони навколишнього природнього середовища, 27.05.2022 звільнено у зв?язку із скороченням штату на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України (а.с. 153).

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Згідно з частиною четвертою статті 36 Кодексу законів про працю України у разі зміни власника підприємства, а також у разі його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується. Припинення трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу можливе лише у разі скорочення чисельності або штату працівників (пункт 1 частини першої статті 40).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Згідно з частиною другою статті 40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Згідно з частинами першою і третьою статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення, у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення.

Таким чином, однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.

Розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за пунктом 1 статті 40 КЗпП України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за два місяці про наступне вивільнення.

Судом встановлено, що 28.01.2022 року ДСП «Об?єднання «Радон» звернулось з листом № 1.1-1.15/156-22 на адресу, зокрема, голови первинної профспілкової організації ДСП «Об?єднання «Радон» Ігнатюка Є.О., в якому повідомило про проведення реорганізації на підприємстві та надано перелік змін у структурі та штатному розписі підприємства (а.с. 130-131).

На підставі наказу ДСП «Об?єднання «Радон» від 01.02.2022 № 02-к-од/тр «Про введення в дію організаційної структури та штатної чисельності» та від 01.02.2022 № 03-к-од/тр «Про введення в дію штатного розпису», з 1 лютого 2022 року введено в дію організаційну структуру та штатну чисельність, а також штатний розпис ДСП «Об?єднання «Радон», відповідно до яких скорочено 7 посад, в тому числі і посада провідного інженера-еколога управління радіаційної безпеки та охорони навколишнього природного середовища (а.с. 108-127).

04.02.2022 року ОСОБА_1 під особистий підпис отримано попередження про наступне вивільнення по закінченню тримісячного строку з моменту отримання попередження на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України; додаток до попередження містив перелік вакансій ДСП «Об?єднання «Радон» станом на 04.02.2022 року (а.с. 142-147).

10.02.2022 року ОСОБА_1 звернулась до ДСП «Об?єднання «Радон» із електронним листом, в якому просила повідомити підстави скорочення посади, яку вона займала, а також пояснити причини відсутності пропозиції іншої вакантної посади на підприємстві (а.с. 14).

Листом від 11.02.2022 року № 1.1-1.15/767/22 ДСП «Об?єднання «Радон» повідомлено ОСОБА_1 про підстави скорочення посади провідного інженера-еколога управління радіаційної безпеки та охорони навколишнього природного середовища, а також зазначено про те, що станом на 11.02.2022 року від ОСОБА_1 не надходило заяви про переведення її на іншу посаду (а.с. 44-45).

14.02.2022 року ОСОБА_1 подано заяви про переведення її на наступні посади: провідного інженера управління програмами і проектами та міжнародного співробітництва; провідного інженера виробничо-технічного управління.

23.02.2022 року позивача повідомлено про те, що вказані у заявах від 14.02.2022 року посади, не є вакантними, зайняті з 08.02.2022 року на підставі відповідних заяв про переведення від 04.02.2022 року.

Зайнятість посад провідного інженера управління програмами і проектами та міжнародного співробітництва; провідного інженера виробничо-технічного управління на підприємстві стверджується наказами ДСП «Об?єднання «Радон» від 08.02.2022 № 80-к/тр та від 09.02.2022 № 83-к/тр про переведення працівників підприємства (а.с. 154-160).

10.05.2022 року ОСОБА_1 звернулась до ДСП «Об?єднання «Радон» із заявою про надання частини щорічної відпустки з 13.05.2022 року з наступним звільненням у зв?язку із скороченням штату (а.с. 148).

Наказом ДСП «Об?єднання «Радон» від 13.05.2022 № 280-к/тр ОСОБА_1 надано частину щорічної додаткової відпустки з 13.05.2022 по 26.05.2022 р. (а.с. 149).

Крім того, 13.05.2022 року ОСОБА_1 під особистий підпис ознайомлено із переліком вакантних посад ДСП «Об?єднання «Радон» (а.с. 150).

13.05.2022 року ОСОБА_1 подану заяву про звільнення 27.05.2022 р. у зв?язку із скороченням штату після виходу із відпустки (а.с. 151).

27.05.2022 року ОСОБА_1 під особистий підпис ознайомлено із переліком вакантних посад ДСП «Об?єднання «Радон» (а.с. 152).

На підставі наказу ДСП «Об?єднання «Радон» від 27.05.2022 № 319-к/тр ОСОБА_1 , провідного інженера-еколога управління радіаційної безпеки та охорони навколишнього природнього середовища, 27.05.2022 звільнено у зв?язку із скороченням штату на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України (а.с. 153).

Підприємство, відповідно до частини третьої статі 64 Господарського кодексу України, має право самостійно визначати свою організаційну структуру, встановлювати чисельність працівників та штатний розпис.

Судом встановлено факт змін організаційній структурі та штатній чисельності ДСП «Об?єднання «Радон», скорочення штату працівників, що є підставою для порушення питання про звільнення позивача на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України за умови дотриманням вимог, передбачених частиною третьою статті 49-2 КЗпП України.

На підставі наказів ДСП «Об?єднання «Радон» від 01.02.2022 № 02-к-од/тр «Про введення в дію організаційної структури та штатної чисельності» та від 01.02.2022 № 03-к-од/тр «Про введення в дію штатного розпису» з 01.02.2022 скорочено одну посаду провідного інженера-еколога управління радіаційної безпеки та охорони навколишнього середовища, іншої аналогічної посади на підприємстві не існувало, відтак положення частини другої статті 49-2 КЗпП України щодо переважного права на залишення на роботі застосуванню до спірних правовідносин не підлягають.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22.09.2021 у справі № 490/372/21, відповідно до якої реалізація переважного права на залишення на роботі з урахуванням стажу та досвіду роботи працівника може мати місце у ситуації, коли скорочення штату стосується кількох аналогічних посад, а скороченню підлягає лише певна їх частина.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 вересня 2018 року у справі № 800/538/17 (провадження № 11-431асі18) зроблено висновок, що «за приписами частини першої статті 40, частин першої та третьої статті 49-2 КЗпП вбачається, що власник або уповноважений ним орган одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці зобов`язаний запропонувати працівникові всі наявні вакантні посади, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації. Тобто, роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, які відповідають зазначеним вимогам, що існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював. З огляду на викладене, оскільки обов`язок із працевлаштування працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2 КЗпП роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом усього періоду і існували на день звільнення. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 01 квітня 2015 року у справі № 6-40цс15, і Велика Палата Верховного Суду не вбачає правових підстав відступати від цих висновків».

Судом встановлено, що позивач тричі 04.02.2022 року, 13.05.2022 року та 27.05.2022 року під особистий підпис була ознайомлена із переліком всіх вакантних посад на підприємстві (а.с. 142-147, 150, 152).

Однак, право на зайняття запропонованих вакантних посад позивачем реалізовано не було.

За змістом положень ч. 2 ст. 5 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» у період дії воєнного стану норми ст. 43 КЗпП України не застосовуються, крім випадків звільнення працівників підприємств, установ або організацій, обраних до профспілкових органів. Звільнення позивача мало місце у період дії воєнного стану у країні, відтак посилання останньої на порушення положень ст. 43 КЗпП України не заслуговують на увагу.

Таким чином, суд вважає, що відповідачем у відповідності до вимог частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України, було виконано обов?язок щодо надання пропозицій про всі наявні в установі вакансії, які існували на день звільнення позивача і які вона могла б обіймати, а тому її звільнення слід вважати таким, що проведено із дотриманням вимог трудового законодавства.

На підставі викладеного, керуючись, ст. ст. 4, 5, 6, 12, 13, 189-200, 209-246, 265, 268, 273, 352, 354-356 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Державного спеціалізованого підприємства «Об?єднання «Радон» про поновлення на роботі, скасування наказу про звільнення та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено 28 листопада 2022 року.

Суддя: