ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/777/22Головуючий по 1 інстанції
Справа №711/9665/19 Категорія: 311000000 Демчик Р. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2022 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідачФетісова Т.Л.
суддіГончар Н.І., Сіренко Ю.В.

учасники справи:

позивач - ТОВ «Інвестиційна компанія «АГРОСОЮЗ-РП»,

відповідач - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (скаржник),

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Танасогло О.М. на рішення Придніпровського районного суду міста Черкаси від 24.09.2021 (повний текст складено 29.09.2021, суддя в суді першої інстанції Демчик Р.В.) у цивільній справі за позовом ТОВ «Інвестиційна компанія «АГРОСОЮЗ-РП» до ОСОБА_1 та до ОСОБА_2 про стягнення коштів,

в с т а н о в и в :

у березні 2021 року ТОВ «Інвестиційна компанія «АГРОСОЮЗ-РП» звернулося до суду з указаним позовом, яким просило стягнути з відповідачів солідарно борг в розмірі 130000 грн., мотивуючи про те, що 13.07.2017 між ОСОБА_2 та ТОВ «ІК «Агросоюз-РП» було укладено договір купівлі-продажу №3553/17/001767 щодо належного ТОВ «ІК «Агросоюз-РП» автомобіля марки TOYOTA VENZA, 2012 року випуску.

15.07.2017 автомобіль було перереєстровано в ТСЦ №5141 РСЦ МВС в Одеській області на ОСОБА_2 та присвоєно державний номерний знак НОМЕР_1 на підставі договору купівлі-продаж №3553/17/001767 від 13.07.2017 та договору комісії №3553/17/001767 від 13.07.2017, укладених ТОВ «БРИЗ».

Таким чином продаж автомобіля було здійснено на підставі договору купівлі-продажу №3553/17/001767 від 13.07.2017, договору комісії №3553/17/001767 від 13.07.2017.

Згідно п. 3.1 договору вартість транспортного засобу складає 708470,00 грн.

На час продажу автомобіля (13.07.2017) і до 30.11.2017 директором ТОВ «ІК «Агросоюз-РП» був ОСОБА_1 та 30.11.2017 його було звільнено з роботи.

Після звільнення ОСОБА_1 новим керівництвом ТОВ «ІК «Агросоюз-РП» проведено аналіз звірки розрахунків з приводу продажу автомобіля, але доказів фактичної сплати коштів за придбаний автомобіль не виявлено.

Відповідно до довідки ТОВ «ІК «Агросоюз-РП» від 14.08.2019 ні в касу, ні на рахунки ТОВ кошти з реалізації автомобіля, в т.ч. від ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , чи інших осіб, станом на 14.08.2019, не надходили. В той же час, ТОВ «ІК «Агросоюз-РП» свої обов`язки по Договору виконало в повному обсязі та передало автомобіль покупцю.

З метою отримання оплати за автомобіль ТОВ «ІК «Агросоюз-РП» направило ОСОБА_2 вимогу №46 від 14.08.2019, яку залишено без задоволення, що обумовило звернення з цим позовом до суду.

Рішенням Придніпровського районного суду міста Черкаси від 24.09.2021 позов у справі задоволено частково та стягнуто на користь позивача з ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 130000,00 грн., а в задоволенні вимог до ОСОБА_1 - відмовлено. Суд вказав, що кошти від фактичного покупця автомобіля ОСОБА_2 до покупця не надходили, що є підставою для їх стягнення у примусовому порядку. Також суд вказав, що колишній директор ТОВ ОСОБА_1 при продажі автомобіля діяв у межах своїх повноважень, що свідчить про необґрунтованість заявлених до нього позовних вимог.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Танасогло О.М. подав 05.05.2022 апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на помилковість висновків суду у справі, просить рішення суду скасувати та залишити без задоволення позовні вимоги у справі. Вказує, що факт перебування автомобіля у володінні та власності ОСОБА_2 є свідченням того, що Покупець виконав свої зобов`язання за договором купівлі-продажу належним чином, в тому числі, і щодо оплати коштів, чого судом враховано не було. У договорі купівлі-продажу вказано про відсутність майнових претензій сторін одна до одної. Скаржник звертає увагу на кримінальне провадження №0000549 від 13.11.2018 за ч.1 ст. 190 КК України про факт вчинення шахрайських дій посадовою особою ТОВ «ІК» Агросоюз-РП» в період часу з 13.07.2017 по 15.07.2017 щодо привласнення та розтратили грошових кошти товариства в сумі 708 470,00 грн., у тому числі, й щодо транспортного засобу TOYOTA VENZA, як предмету злочину. Отже вказані кошти у визначеному розмірі отримані позивачем в особі керівника/представника за реалізований транспортний засіб, а учасниками справи здійснюються дії щодо введення в оману суд з метою їх повторного отримання. Суд не врахував, що правовідносини, які виникли між ТОВ та директором, стосуються дій останнього під час здійснення своїх повноважень, як посадової особи, які є господарськими та мають розглядатися у порядку господарського судочинства. З обставин справи слід дійти висновку, що майнових втрат позивач зазнав саме внаслідок шахрайських дій відповідача ОСОБА_1 .

Відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

За правилами ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом позову є вимоги про стягнення коштів у сумі 130000,00 грн. За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

При розгляді справи встановлено, що згідно наказу №25 від 06.12.2011 ОСОБА_1 приступив до виконання обов`язків директора ТОВ «ІК «Агросоюз-РП» (а.с. 13).

13.07.2017 між ТОВ «БРИЗ», як комісіонером, з одного боку, та ТОВ «ІК «Агросоюз-РП», як комітентом, з іншого боку, укладено Договір комісії №3553/17/001767, предметом якого є продаж автомобіля TOYOTA VENZA, 2012 р.в., номер кузова НОМЕР_2 (а.с. 126-127).

Згідно Акту вартості транспортного засобу або його складової частини від 13.07.2017, складеного ТОВ «БРИЗ» та ТОВ «ІК «Агросоюз-РП», автомобіль TOYOTA VENZA, 2012 р.в., номер кузова НОМЕР_2 , має задовільний стан, його вартість складає 708 470 грн. (а.с. 128).

Як вбачається з Договору купівлі-продажу транспортного засобу №3553/17/001767 зазначений вище автомобіль був проданий 13.07.2017 ТОВ «БРИЗ» ОСОБА_2 на підставі Договору комісії №3553/17/001767 від 13.07.2017. Сторони погодили, що вартість транспортного засобу складає 708470 грн. (а.с. 123-124).

На підставі заяви №122088531 від 15.07.2017 вказаний автомобіль був зареєстрований ТСЦ МВС №5141 на ім`я ОСОБА_2 (а.с. 121-122).

Наказом №306-к про припинення трудового договору (контракту) ОСОБА_1 30.11.2017 було звільнено з посади директора ТОВ «ІК «Агросоюз-РП» на підставі ст. 36 КЗпП України.

Згідно листа ТОВ «ІК «Агросоюз-РП» №б/н від 14.08.2019 за даними бухгалтерського обліку, а ні в касу, а ні на рахунки товариства кошти від реалізації автомобілю TOYOTA VENZA, 2012 р.в., н/з НОМЕР_3 , в т.ч. від ОСОБА_2 чи інших осіб станом на 14.08.2019 не надходили (а.с.12).

14.08.2019 за вих. №46 на адресу ОСОБА_2 ТОВ «ІК «Агросоюз-РП» скеровано вимогу про оплату вартості автомобіля. Даною вимогою товариство просило протягом 7 днів з дня отримання оплатити вартість придбаного автомобіля TOYOTA VENZA, 2012 р.в., н/з НОМЕР_3 , шляхом перерахування коштів, визначених договором, на рахунок товариства. У випадку, якщо ОСОБА_2 вже було оплачено вартість автомобіля, просили надати підтверджуючі документи (а.с. 15).

Разом з тим, вказана вимога не була отримана адресатом, а конверт повернувся на адресу відправника з позначенням «за закінченням встановленого строку зберігання» (а.с. 16).

15.07.2017 автомобіль TOYOTA VENZA, 2012 р.в., було перереєстровано в ТСЦ №5141 РСЦ МВС в Одеській області на громадянку ОСОБА_2 та присвоєно державний номерний знак НОМЕР_1 на підставі договору купівлі-продажу №3553/17/001767 від 13.07.2017 та договору комісії №3553/17/001767 від 13.07.2017, укладених ТОВ «БРИЗ».

Оскільки коштів від реалізації вказаного автомобіля ТОВ «ІК «Агросоюз-РП», як його продавець, не отримало, воно звернулося до суду з цим позовом.

Правовідносини, наявні між сторонами справи на підставі викладених фактичних обставин, мають таке правове регулювання.

Згідно положень статей 626, 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч.ч.1-3 ст.692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Крім того, згідно положень ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Таким чином, враховуючи вказане нормативно-правове регулювання правовідносин сторін у справі, за яким продавець передає покупцеві майно (за обставин цієї справи автомобіль), а останній сплачує за нього обумовлені договором кошти, апеляційний суд вважає вірними висновки суду першої інстанції про те, що з відповідача ОСОБА_2 , як покупця, на користь позивача-продавця слід стягнути кошти, що складають вартість набутого покупцем за договором купівлі-продажу автомобіля, оскільки доказів того, що при купівлі майна покупець сплатила продавцю передбачені договором кошти суду надано не було.

При цьому апеляційні посилання скаржника на те, що сам по собі факт перебування автомобіля у володінні та власності ОСОБА_2 є свідченням того, що покупець сплатив за нього кошти, як і вказівка на те, що в договорі купівлі-продажу вказано про відсутність майнових претензій сторін одна до одної, апеляційним судом відхиляються, адже такі міркування не можуть спростовувати необхідності належного підтвердження виконання покупцем своїх договірних обов`язків по передачі коштів, як це передбачено ст. 655 ЦК України, яка регламентує зміст правовідносин щодо купівлі-продажу майна.

Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування, отже факт сплати коштів покупцем за договором має підтверджуватися відповідними доказами їх передачі продавцю в готівковій чи безготівковій формі та не може бути підтверджений відсутністю майнових претензій продавця при укладенні договору, як помилково вказує скаржник.

Апеляційні посилання скаржника на кримінальне провадження №0000549 від 13.11.2018 за ч.1 ст. 190 КК України про факт вчинення шахрайських дій посадовою особою ТОВ «ІК» Агросоюз-РП» щодо привласнення та розтратили грошових коштів товариства та міркування щодо того, що позов у цій справі спрямований на повторне отримання від покупця коштів за одне і те ж саме майно, оцінюються апеляційним судом критично, так як, незалежно від їх доведеності, не можуть підміняти необхідність підтвердження покупцем факту сплати за придбане по договору майно продавцю.

Скаржнику слід врахувати, що принцип змагальності, закріплений у ст.12 ЦПК України, полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог. Простіше кажучи, позивач стверджує про існування певної обставини та подає відповідні докази, а відповідач може спростувати цю обставину, подавши власні докази. Про перевагу однієї позиції над іншою суд і виносить власне рішення.

При цьому сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу сама концепція змагальності втрачає сенс.

Така правова позиція відображена в постанові ВС від 23.10.2019 у справі №917/1307/18.

Таким чином скаржник не може, не довівши належної сплати ним, як покупцем по договору, грошових коштів за придбане майно, вважати, що свої зобов`язання він виконав належним чином з посиланням на те, що протилежна сторона не спростувала його судження про наявність проведеної плати, яке доказами не підтверджується.

Апеляційні доводи про те, що позовні вимоги до ОСОБА_1 , як колишнього директора товариства-позивача, мають розглядатися у порядку господарського судочинства, апеляційний суд відхиляє, оскільки позовні вимоги ТОВ «Інвестиційна компанія «АГРОСОЮЗ-РП» в цій справі ґрунтуються на правовідносинах за договором купівлі-продажу, продавцем за яким є позивач, а покупцем - відповідач ОСОБА_2 , як фізична особа, отже такі правовідносини не є господарськими в розумінні ст. 20 ГПК України, яка регламентує юрисдикцію господарських судів.

Вказівка скаржника на те, що з обставин справи слід дійти висновку, що майнових втрат позивач зазнав внаслідок шахрайських дій відповідача ОСОБА_1 , є необґрунтованою та доказами не підтверджується. При цьому скаржник по суті не оспорює висновків суду першої інстанції про те, що дії ОСОБА_1 , як директора товариства-позивача, при продажі ОСОБА_2 автомобіля TOYOTA VENZA вчинені в межах наявних в нього повноважень.

Суд першої інстанції обґрунтовано вказав, що ОСОБА_1 діяв в межах повноважень згідно положень ст. 92 ЦК України про те, що юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

Згідно статуту ТОВ «ІК «Агросоюз-РП», затвердженого Загальними Зборами засновників (учасників) ТОВ Рішення №2 від 01.07.2016, директор діє від імені Товариства в межах встановлених законодавством України та цим Статутом, зокрема, розпоряджається майном та засобами Товариства. Вчиняє дії від імені Товариства правочини, підписує договори, угоди, контракти, та інше в сумі, що не перевищує 100 000 доларів США (на дату укладання таких договорів та угод). Розпоряджається майном та засобами Товариства в межах, встановлених Статутом, але дії щодо його відчуження (платного або безоплатного тощо) повинні узгоджуватися загальними зборами учасників Товариства (п. 7.14 Статуту) (а.с. 156-160).

Одночасно, предметом позову у цій справі є вимоги про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу товару на суму меншу, ніж вказану в статуті для отримання згоди загальних зборів товариства. Крім того, позивач не вказує на порушення обов`язків щодо представництва відповідачем ОСОБА_1 та не доводить наявності порушення статутних повноважень директором ТОВ.

Інших доводів, які б свідчили про те, що спір у справі суд першої інстанції вирішив невірно, апеляційна скарга відповідача не містить.

Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже рішення Придніпровського районного суду міста Черкаси від 24.09.2021 у даній справі слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

На підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в апеляційному суді слід залишити за скаржником.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу - залишити без задоволення.

Рішення Придніпровського районного суду міста Черкаси від 24.09.2021 у цивільній справі за позовом ТОВ «Інвестиційна компанія «АГРОСОЮЗ-РП» до ОСОБА_1 та до ОСОБА_2 про стягнення коштів - залишити без змін.

Судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в апеляційному суді залишити за скаржником.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Повну постанову складено 08.06.2022.

Суддя-доповідач

Судді