Справа № 357/2742/22
Провадження № 2/357/1858/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2022 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючий суддя Цукуров В. П. ,

секретар судового засідання Чайка О.В ,

за участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача адвоката Мельника С.В., відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду №1, в місті Біла Церква Київської області за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків, -

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2022 року ОСОБА_1 (далі «Позивач») звернувся з позовом до ОСОБА_2 (далі «Відповідач») про відшкодування збитків.

В обґрунтування заявлених позовних вимог Позивач посилається на наступні обставини.

01.06.2021 року ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області було задоволено клопотання Відповідача про звільнення від кримінальної відповідальності та про закриття кримінального провадження за його обвинуваченням у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.388 КК України, а саме - відчуженні та приховуванні нотаріально завіреного заставного майна на загальну суму 2 197 676,00 грн. Ухвала суду набрала законної сили 14.07.2021 року.

16.03.2016 року був укладений нотаріальний договір позики та застави між Позивачем та директором підприємства «Миротворець» Білоцерківської міської організації «Громадська Єдність» ОСОБА_2 , заставне майно було надано для забезпечення договору позики.

Органом досудового розслідування Відповідач обвинувачувався у тому, що 16.03.2016 року між директором підприємства «Миротворець» Білоцерківської міської організації «Громадська Єдність» ОСОБА_2 та Позивачем був укладений нотаріальний договір позики, який був засвідчений приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Корнійчуком В.І., про що внесений запис до реєстру нотаріальних дій за номером №334.

В ході як досудового розслідування та судового розгляду було встановлено, що знаряддям злочину була фірма, а саме - підприємство «Миротворець» Білоцерківської міської організації «Громадська Єдність», директором якої є ОСОБА_2 . Також було доведено, що Відповідач здійснив приховування та розпорядження заставного майна на свій розсуд без отримання письмової згоди від Позивача, як це прописано у нотаріальному договорі застави, а саме - у п.2.1.5 та 2.1.10, чим позбавив його можливості задовольнити свої вимоги за рахунок предмета застави, як це передбачено 2 ст.1 Закону України «Про заставу».

Внаслідок злочинних дій Відповідачем Позивачу було завдано збитки у розмірі 2 197 676,00 грн.

01.06.2021 року Відповідач заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.388 КК України у зв`язку із закінченням строків давності у кримінальному провадженні №0006467 від 14.12.2017 року, зазначивши, що йому зрозумілі всі наслідки закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, передбачених ст.49 КК України.

Дане клопотання було судом задоволено, судове провадження було закрито, а цивільний позов було залишено без розгляду.

В зв`язку з тим, що закриття кримінального провадження зі звільнення особи від кримінальної відповідальності є нереабілітуючою підставою, то тому така особа не звільняється від обов`язку відшкодовувати заподіяну її діями шкоду.

За таких обставин Позивач звернувся до суду з даним позовом та просив: стягнути на свою користь з Відповідача матеріальні збитки у розмірі 2 197 676,00 грн.; накласти арешт на все нерухоме та рухоме майно Відповідача та на майно фірми «Миротворець» Білоцерківської міської організації «Громадська Єдність».

20.05.2022 року ухвалою суду було відкрито провадження у даній справі та постановлено провести розгляд справи за правилами загального позовного провадження (а.с.15).

08.06.2022 року засобами поштового зв`язку на адресу суду Відповідачем направлено відзив на позов, разом із підтвердженням його направлення Позивачу. У відзиві той зазначив, що між ним та Позивачем ніколи не укладались ніякі договори і ніяких відносин з ним не було. Тому він не може надати жодних пояснень щодо збитків, про відшкодування яких вимагає Позивач та ніяких збитків він особисто йому не завдавав. Що стосується підприємства «Миротворець» і Позивача, то у березні 2016 року було укладено договори позики і застави. Але він не є ані власником, ані співвласником цього підприємства, працював на ньому найманим працівником на посаді виконавчого директора. Про перебіг подій у відносинах між ним та Позивачем, про виплату коштів підприємством Позивачу інформацію може надати само підприємство. Просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі (а.с.20).

14.06.2022 року ухвалою суду закрито підготовче судове засідання, справу призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні (а.с.26).

У судових засіданнях Позивач позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Пояснив, що приблизно 12-13.03.2016 року до нього звернувся знайомий, колишній військовий - ОСОБА_3 з проханням допомогти його знайомим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 коштами. 16.03.2016 року він зустрівся з ними двома у офісі приватного нотаріуса Корнійчука В.І., де вони уклали договір позики на суму 13 000,00 доларів США та договір застави, за яким підприємство «Міротворець» в особі директора Лашка передало в заставу паливно-мастильні матеріали (ПММ). У присутності нотаріуса він передав Відповідачу суму позики. Відповідач обіцяв виплачувати йому проценти, але вже на другій місяць він свої зобов`язання не виконав. Після цього Позивач став вимагати розірвання договору, але вони стали ховатися від нього. Також йому стало відомо, що ПММ, які були у заставі, ними в порушення умов договору без його згоди було продано. Щоб не повертати кошти, вони подали до поліції заяву, що нібито Позивач вкрав ці ПММ, але справу було закрито, оскільки він цього не робив. Після цього Позивач звернувся до поліції, де було відкрите кримінальне провадження за ст.388 КК України. У суді справа розглядалася 4 роки і була закрита за клопотанням Відповідача у зв`язку зі спливом строків притягнення до кримінальної відповідальності. Цивільний позов було залишено без розгляду. Після цього він звернувся до суду з даним позовом в порядку цивільного судочинства.

На запитання суду щодо того, з чого складається сума завданих йому збитків, пояснив, що сам він відповісти точно не може, але таку суму йому визначив прокурор у кримінальному провадженні. Заборгованість за позикою він стягнути не просить, а наполягає на стягненні саме збитків у сумі 2 197 676,00 грн., які зазначені в ухвалі про звільнення Відповідача від кримінальної відповідальності.

Стосовно зазначеної у прохальній частині позову вимоги про накладення арешту на все нерухоме майно Відповідача та на майно фірми «Міротворець» Білоцерківської міської організації «Громадська Єдність», пояснив що це є саме позовною вимогою. Оскільки, йому не відомо яке саме майно належить Відповідачу, то клопотання про забезпечення позову він не подавав, а слова у пункті 3 прохальної частині «в рахунок забезпечення позову» ним вказані помилково.

У судових засіданнях представник Позивача підтримав пояснення Позивача, просив позов задовольнити повністю.

У судових засіданнях Відповідач позовні вимоги не визнав, проти задоволення позову заперечував. Пояснив, що обставинами, які не оспорюються є: факт зустрічі у приватного нотаріуса та укладання договорів позики та застави, факт відкриття кримінального провадження та його розгляд в суді, який закінчився задоволенням його клопотання про закриття кримінального провадження ухвалою від 01.06.2021 року, яка наявна у матеріалах справи. Все інше він оспорює. Заставне майно дійсно продавалось, але за згодою Позивача. Кошти йому спочатку виплачувалися. Договори продажу заставного майна дійсно підписував він, але він діяв не як фізична особа, а як представник юридичної особи і особисто не був стороною у договорі.

Суд, вислухавши пояснення сторін та представника Позивача, дослідивши доказі у справі в їх сукупності, приходить до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Розглядаючи дану цивільну справу суд керується наступними нормами права.

Згідно з ч.2 ст.22 ЦК України, збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч.1, 6, 7 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду.

Судом встановлено наступні обставини та зміст спірних правовідносин.

01.06.2021 року ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_2 , обвинуваченого у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.388 КК України, за його клопотанням звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності у судовому провадженні №357/7091/18, 1-кп/357/637/21 (кримінальне провадження №0006467). Судове провадження щодо ОСОБА_2 закрито, а цивільний позов залишено без розгляду (а.с.2-5).

14.07.2021 року ухвалою Київського апеляційного суду апеляційну скаргу Позивача, як потерпілого, на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01.06.2021 року повернуто особі, яка її подала (а.с.6-7).

Як убачається із пояснень сторін та описової частини ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01.06.2021 року, між Позивачем та підприємством «Миротворець» Білоцерківської міської організації «Громадська Єдність», від імені якого діяв Відповідач ОСОБА_2 16.03.2016 року було укладено договір позики. Сума договору позики в даній ухвалі суду не наведена, а його примірник або копія ані Позивачем, ані Відповідачем суду не надана. Зі слів сторін розмір позики складав 13 000,00 доларів США, а погашення відбулось частково.

Також, як убачається із ухвали суду від 01.06.2021 року, 16.03.2016 року в забезпечення виконання зобов`язань за договором позики від 16.03.2016 року, між директором підприємства «Миротворець» Білоцерківської міської організації «Громадська Єдність» Лашком Василем Дмитровичем та ОСОБА_1 укладено договір застави належного підприємству «Миротворець» Білоцерківської міської організації «Громадська Єдність» на праві приватної власності паливно-мастильних матеріалів.

Також у вказаній ухвалі суду від 01.06.2021 року зазначено, що внаслідок вищенаведених дій ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_1 спричинено збитки у розмірі 2 197 676,00 грн.

Тобто, спірним цивільним правовідносинам при розгляді кримінального провадження надано правову оцінку, яка в силу приписів ч.7 ст.82 ЦПК України при розгляді даної справи не є обов`язковою для суду.

Таким чином, в силу правової природи застави, як способу забезпечення зобов`язання, вищенаведені ПММ залишились у власності та користуванні заставодавця і у випадку порушення договірних зобов`язань з боку Відповідача за рахунок їх реалізації мала бути погашена заборгованість підприємства перед Позивачем - заставоутримувачем в розмірі актуальної заборгованості за позикою, а у випадку якщо договір передбачав відсотки, то й заборгованості по них.

Втім, Позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що неналежне виконання підприємством - боржником зобов`язання за договором позики та дії/бездіяльність Відповідача тягнуть за собою правові наслідки у вигляді збитків Позивача саме у розмірі оціненої сторонами вартості заставного майна 2 197 676,00 грн.

Право Позивача, як позикодавця у такому випадку, ґрунтується на договорі позики, але той не заявив позовну вимогу про стягнення заборгованості за договором позики на підставі укладеного договору або збитків у відповідній сумі.

При цьому Позивачем не надано суду ані договору позики, ані договору застави, ані розрахунку збитків, що унеможливлює навіть часткове задоволення позову. Яку суму позики підприємством було сплачено Позивачу у погашення боргу той також не навів, лише зазначивши, що на другий місяць Відповідач свої зобов`язання виконувати припинив.

У судових засіданнях Позивач та його представник наполягали саме на стягненні збитків у сумі 2 197 676,00 грн., а тому правових підстав для задоволення позову у частині вимог про стягнення збитків у суду немає.

Позовна вимога, як уточнив у судовому засіданні Позивач та його представник, про накладення арешту на все нерухоме та рухоме майно Відповідача та на майно фірми «Миротворець» Білоцерківської міської організації «Громадська Єдність» також задоволенню не підлягає, оскільки арешт майна є одним із видів забезпечення позову, а тому такий спосіб захисту права обраний Позивачем помилково. Також наведене підприємство не є відповідачем у даній справі, оскільки клопотання про його залучення до участі у справі у якості відповідача Позивач суду не заявляв.

З огляду на викладене, даючи оцінку зібраним доказам у справі, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів суд приходить до висновку про те, що правових підстав для задоволення даного позову у суду немає.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Таким чином, справу розглянуто в межах заявлених Позивачем позовних вимог, з урахуванням обраного ним способу захисту права, на підставі поданих сторонами та витребуваних судом доказів.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 3, 12, 13, 81, 141, 254, 263, 264-265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Київського апеляційного суду учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Повне судове рішення складено 23.12.2022 року.

Суддя В. П. Цукуров