Справа № 950/1356/22
Номер провадження 2/950/396/22
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 грудня 2022 року Лебединський районний суд Сумської області
в складі: головуючого судді Чхайло О. В.,
при секретарі судового засідання Сивоконь А.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів;
Позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 13.06.2022 надала відповідачці грошові кошти в сумі 1000 доларів США, які остання зобов`язувалася повернути їй у строк до 13.07.2022, про що та написали розписку. В той же час ОСОБА_2 своїх зобов`язань щодо повернення грошових коштів не виконала ні в обумовлені строки, ні в подальшому. Борг до цього часу їй не повернутий. Тому позивачка просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь грошові кошти в сумі 1000 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України на дату звернення до суду з даним позовом становить 36 568,60 грн., як заборгованість по розписці від 13.06.2022.
Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися.
Позивачка в наданій заяві просила справу розглянути без її участі, свої вимоги підтримує повністю, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідачка про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, але в судове засідання не з`явилася з невідомих причин і не подала відзив.
Згідно до вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи викладене, суд вважає можливим провести по справі заочний розгляд.
Беручи до уваги, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється в силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Дослідивши докази у справі, суд дійшов наступного висновку.
Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
У відповідності зі ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Судом встановлено, що 13.06.2022 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, за яким відповідачка отримала від позивачки грошові кошти в сумі 1000 доларів США та зобов`язалася повернути їх до 13.07.2022.
Зазначений факт підтверджується розпискою (а.с. 5), складеною ОСОБА_2 у день отримання коштів.
Позивачка вказує, що боржниця належним чином не виконала взяті на себе зобов`язання, так як борг до цього часу не повернула.
Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Таким чином, виходячи із встановлених фактичних обставин справи, вимог чинного законодавства, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідачки на користь ОСОБА_1 коштів у розмірі 1000 доларів США, що в перерахунку на національну валюту за офіційним курсом Національного банку України на дату звернення позивачки з даним позовом становить 36 568,60 грн., як заборгованість по розписці від 13.06.2022.
Оскільки рішення ухвалене на користь позивачки, суд також вважає необхідним стягнути з ОСОБА_2 понесені нею і документально підтверджені судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 992,40 грн. (а.с. 6).
На підставі вище наведеного, керуючись ст. ст. 2, 5, 10-13, 19, 76-82, 258, 259, 264, 265, 273 ЦПК України, ст. ст. 509, 526, 610, 1046, 1047, 1049 ЦК України;
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Олександр ЧХАЙЛО