Справа № 346/3567/22
Провадження № 2/346/1391/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2022 р.м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючої судді Третьякової І.В.,

за участю:

секретаря судових засідань Дутчак Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коломия Івано-Франківської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

у с т а н о в и в:

05 вересня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем по справі перебуває у зареєстрованому шлюбі з 2011 року. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач зазначає, що сімейне життя у неї з чоловіком не склалося, протягом останніх років стосунки між ними розладилися, зникло взаєморозуміння і повага один до одного. На теперішній час подружні відносини між ними не підтримуються, кожен із них живе своїм життям та інтересами. З 2021 року сторони перестали проживати разом та вести спільне господарство, сім`я фактично припинила своє існування. Шлюб став носити формальний характер, а тому його подальше збереження суперечить інтересам позивача, оскільки, на її переконання, примирення з чоловіком вже не є можливим. За даних обставин, ОСОБА_1 просить розірвати шлюб, який був зареєстрований Виконавчим комітетом Ліснохлібичинської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області, актовий запис №13. Після розірвання шлюбу просила її прізвище на дошлюбне не змінювати, а також залишити проживати з нею малолітнього сина ОСОБА_3 .

Відзив на позовну заяву до суду не надходив.

В судове засідання позивач не з`явилася, її представник ОСОБА_4 подала до суду письмову заяву, в якій просила проводити розгляд даної справи за їхньої відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити з підстав, зазначених в позовній заяві.

Відповідач в судове засідання також не з`явився, 30.11.2022р. подав до суду письмове клопотання, в якому зазначив, що не заперечує проти розірвання шлюбу між ним та позивачкою та просив проводити розгляд справи без його присутності.

В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

З`ясувавши позицію сторін щодо спору, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає повному задоволенню, виходячи з наступного.

Зі свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 вбачається, що 29 жовтня 2011 року Виконавчим комітетом Ліснохлібичинської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області був зареєстрований шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , актовий запис № 13.

Сторони являються батьками малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 .

Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

У частинах третій та четвертій статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього кодексу.

Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що на теперішній час сторони шлюбні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть, взаємним побутом не пов`язані. Характер відносин, які склалися між ними, свідчить про повний розпад сім`ї, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, оскільки вони не бажають підтримувати шлюбні відносини між собою та знайти спільну мову в сімейних питаннях. В зв`язку з цим, суд прийшов до висновку про необхідність розірвання шлюбу між сторонами.

Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Оскільки позивач не просила після розірвання шлюбу відновити її дошлюбне прізвище, суд залишає її прізвище без змін.

Відповідно до частини 1, 4 статті 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Статтею 160 СК України передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Частиною 1 ст. 161 СК України визначено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Пунктами 4, 14 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007р. №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» передбачено, що у заяві про розірвання шлюбу має бути зазначено дату й місце реєстрації шлюбу, мотиви його розірвання, чи є від шлюбу неповнолітні діти, при кому з батьків вони перебувають, пропозиції щодо участі подружжя в утриманні та вихованні дітей після розірвання шлюбу, чи заявляються інші вимоги, які може бути вирішено одночасно з позовом про розірвання шлюбу. У випадку коли при розірванні шлюбу в судовому порядку встановлено, що подружжя не досягло згоди про те, з ким із них будуть проживати неповнолітні діти, про порядок та розмір виплати коштів на утримання дітей, дружини (чоловіка), а також про поділ спільного майна подружжя, або буде встановлено, що такої згоди досягнуто, але вона порушує інтереси дітей чи одного з подружжя, суд вирішує зазначені питання по суті одночасно з вимогою про розірвання шлюбу з дотриманням закону, який регулює ці правовідносини.

В постанові від 15.01.2020р. по справі № 200/952/18 Верховний Суд зазначив, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу.

В ході розгляду даної справи, судом не було встановлено наявність спору щодо того з ким із сторін буде проживати спільна малолітня дитина, а тому суд вважає за можливе залишити ОСОБА_3 проживати разом з матір`ю, як про те просила позивач, оскільки факт їхнього спільного проживання підтверджується довідкою №203 від 29.08.2022р., виданою Ліснохлібичинським старостинським округом Отинійської селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 104, 105, 110, 112, 113, 160, 161 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 12, 81, 89, 141, 263-265, 274, 354-355 ЦПК України, -

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований 29 жовтня 2011 року Виконавчим комітетом Ліснохлібичинської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області, актовий запис № 13 - розірвати.

Після розірвання шлюбу прізвище позивача ОСОБА_1 залишити без змін.

Малолітнього сина сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 залишити проживати разом з матір`ю ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана сторонами протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду або через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 21 грудня 2022 року.

Суддя Третьякова І. В.