КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Ігнатченко Н.В.,

суддів: Мережко М.В., Савченка С.І.,

за участю секретаря судового засідання - Череп Я.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Міністерства освіти і науки України на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 14 липня 2022 року у справі за заявою Міністерства освіти і науки України про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 27 січня 2021 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства освіти і науки України, Національного авіаційного університету про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в:

У лютому 2022 року Міністерство освіти і науки України звернулося до суду із заявоюпро перегляд за нововиявленими обставинами рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 27 січня 2021 року у справі № 761/34584/20, посилаючись як на нововиявлену обставину на те, що 5 січня 2022 року на його адресу надійшло рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 16 грудня 2021 року у справі № 640/10311/20 за позовом ОСОБА_2 до Міністерства освіти і науки України, третя особа - Національний авіаційний університет, про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії.

Вказаним рішенням адміністративного суду визнано протиправною бездіяльність Міністерства освіти і науки України під час організації і проведення виборів ректора Національного авіаційного університету, що відбулися у 2018 році; визнано недійсними вибори ректора Національного авіаційного університету, що відбулися у 2018 році, результати яких оформленні протоколом № 10 виборчої комісії з виборів ректора Національного авіаційного університету від 14 березня 2018 року; скасовано наказ Міністерства освіти і науки України № 138-к від 13 квітня 2018 року.

При ухваленні зазначеного рішення адміністративним судом були враховані обставини, викладені в ухвалі Солом`янського районного суду м. Києва від 8 листопада 2021 року у справі № 760/22060/21 (в рамках кримінального провадження № 0000061), якою звільнено ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за частиною першою та четвертою статті 358 КК України, кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою та четвертою статі 358 КК України, внесеного до ЄРДР за № 0000061 від 8 серпня 2018 року закрито.

Разом з тим, у мотивувальній частині вищезазначеної ухвали суду встановлено, що 14 березня 2018 року у ОСОБА_3 виник умисел на підробку офіційного документу - протоколу результатів виборів керівника Національного авіаційного університету виборчої дільниці № 16 Криворізького коледжу Національного авіаційного університету від 14 березня 2018 року та в подальшому подачі його голові центральної виборчої комісії з виборів керівника Національного авіаційного університету ОСОБА_4 . Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , будучи головою виборчої комісії з виборів керівника Національного авіаційного університету на виборчій дільниці № 16 Криворізького коледжу Національного авіаційного університету, діючи умисно, в інтересах кандидата на посаду керівника НАУ ОСОБА_1 , виконуючи його усну вказівку та діючи виключно в його інтересах 15 березня 2018 року близько 01 години ночі, у невстановленому досудовим розслідуванням місці вніс неправдиві дані в офіційний документ - протокол № 4 від виборчої комісії з виборів керівника Національного авіаційного університету на виборчій дільниці № 16 Криворізького коледжу Національного авіаційного університету, а саме вписав у графу № 1 напроти прізвища « ОСОБА_1 » кількість голосів «129», а в графу № 2 напроти прізвища « ОСОБА_5 » кількість голосів «26», та поставив свій підпис в графі «Голова комісії», тим самим підробивши протокол виборчої комісії з виборів керівника Національного авіаційного університету на виборчій дільниці № 16 Криворізького коледжу Національного авіаційного університету. Підроблені ОСОБА_3 результати виборів на виборчій дільниці № 16 Криворізького коледжу Національного авіаційного університету надали перевагу одному з кандидатів на посаду керівника НАУ ОСОБА_1 та в подальшому спричинило незаконне отримання його перемоги на виборах. Ухвала суду набрала законної сили 16 листопада 2021 року.

У зв`язку з наведеним, 18 січня 2022 року заявник видав наказ № 7-к «Про скасування наказу Міністерства освіти і науки України від 13 квітня 2018 року», яким було скасовано наказ від 13 квітня 2018 року № 138-к «Про призначення на посаду ректора». Крім того, 18 січня 2022 року видано наказ № 8-к «Про скасування наказу Міністерства освіти і науки України від 7 жовтня 2020 року», яким було скасовано наказ від 7 жовтня 2020 року № 341-к «Про припинення контракту від 13 квітня 2018 року № І-41 та звільнення ОСОБА_1 ». Отже, на даний час відсутній предмет спору, адже Міністерством освіти і науки України скасовано накази про призначення на посаду ректора та про звільнення позивача, що були предметом судового розгляду у цій справі, а обставини, встановлені судовими рішеннями у справах № 640/10311/20 та № 760/22060/21 є преюдиційними для вирішення питання про перегляд за нововиявленими обставинами рішення від 27 січня 2021 року, яке необхідно скасувати з підстав, передбачених частиною другою статті 423 ЦПК України.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 14 липня 2022 року у задоволенні заяви Міністерства освіти і науки України про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 27 січня 2021 року відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 16 грудня 2021 року у справі № 640/10311/20 та ухвала Солом`янського районного суду м. Києва від 8 листопада 2021 року у справі № 760/22060/21 (в рамках кримінального провадження № 0000061), на які заявник посилається, як нововиявлені обставини, були прийнятті після ухвалення рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 27 січня 2021 року, а також не стосуються предмету і підстав спору, який був вирішений в межах даної справи, а тому заява Міністерства освіти і науки України про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами задоволенню не підлягає.

В апеляційній скарзі заявник просить зазначене судове рішення скасувати з мотивів неповного з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильного застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги фактично дублюють мотиви заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами про відсутність предмету спору у даній справі. Окрім того заявник вважає, що зважаючи на вимоги частини п`ятої статті 37 ЦПК України та обґрунтування заявленого під час розгляду справи відводу складу суду головуючий суддя Пономаренко Н.В. не мала права здійснювати розгляду заяви по суті та з порушенням процесуальних норм постановила оскаржувану ухвалу.

Відзиви учасників справи на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходили.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення представника учасника справи, що з`явився в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

За правилом частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що у жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства освіти і науки України (далі - МОН), Національного авіаційного університету (далі - НАУ) про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 27 січня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано незаконним та скасовано наказ МОН № 341-к від 7 жовтня 2020 року «Про припинення контракту від 13 квітня 2018 року № І-41 та звільнення ОСОБА_1 ».

Поновлено ОСОБА_1 на посаді ректора НАУ із дня звільнення з 21 жовтня 2020 року.

Стягнуто із НАУ на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 124 538,26 грн.

Стягнуто із МОН та НАУ в дохід держави судовий збір у розмірі по 622,69 грн.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі ОСОБА_1 на посаді ректора НАУ із дня звільнення з 21 жовтня 2020 року.

Постановою Київського апеляційного суду від 28 липня 2021 року апеляційні скарги МОН та НАУзадоволено частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 27 січня 2021 року в частині розподілу судових витрат скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення.

Стягнуто з МОН та НАУ в дохід держави судовий збір за звернення до суду з позовом у розмірі по 1 043,09 грн з кожного.

Стягнуто з МОН та НАУ на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі по 43 494,35 грн з кожного.

В іншій частині рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 27 січня 2021 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 3 лютого 2022 року касаційні скарги НАУ та МОН залишено без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 27 січня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 28 липня 2021 року залишено без змін.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 16 грудня 2021 року у справі № 640/10311/20 частково задоволено адміністративний позов ОСОБА_2 до МОН, третя особа - НАУ, про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії.

Визнано протиправною бездіяльність МОНпід час організації і проведення виборів ректора НАУ, що відбулися у 2018 році.

Визнано недійсними вибори ректора НАУ, що відбулися у 2018 році, результати яких оформлені протоколом № 10 виборчої комісії з виборів ректора НАУвід 14 березня 2018 року.

Скасовано наказ МОН № 138-к від 13 квітня 2018 року (про призначення на посаду ректора НАУ ОСОБА_1 ).

Серед іншого, адміністративний суд при ухваленні зазначеного рішення врахував обставини, викладені в ухвалі Солом`янського районного суду м. Києва від 8 листопада 2021 року у справі № 760/22060/21 (в рамках кримінального провадження № 0000061), якою звільнено ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за частиною першою та четвертою статті 358 КК України, кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою та четвертою статі 358 КК України, внесеного до ЄРДР за № 0000061 від 8 серпня 2018 року закрито.

Відповідно до частини першої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Вичерпний перелік підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами витлумачені в частині другій статті 423 ЦПК України.

Частиною другою вказаної статті визначено, що підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справ; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Відповідно до частини четвертої статті 423 ЦПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

З огляду на зазначене, необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки учасників справи.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен також розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими учасникам справи, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

В той же час обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов`язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред`явлення нової вимоги.

Нововиявленими обставинами за своєю юридичною суттю є факти, що у встановленому порядку спростовують обставини, які були покладені в основу судового рішення.

Для вирішення питання про наявність підстав для перегляду судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами, необхідно розрізняти поняття нововиявленої обставини (як факту) і нового доказу (як підтвердження факту).

При цьому не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися судом у процесі розгляду справи.

Обставини, які відповідно до пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України є підставою для перегляду судового рішення, це юридичні факти, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, повинні бути істотними, тобто такими, що могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення і були встановлені після набрання ним законної сили.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

При перегляді судового рішення за нововиявленими суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову (частина четверта, п`ята статті 423 ЦПК України).

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, підставою перегляду будь-якого судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами є те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки заявник не знав про неї та, відповідно, не міг надати суду дані про неї.

Подібного висновку щодо застосування норм права дійшов Верховний Суд у постановах від 17 березня 2021 року у справі № 757/31348/15-ц та від 14 квітня 2021 року у справі № 569/14416/17.

Не належать до нововиявлених нові обставини, які виникли або змінилися після ухвалення судом рішення, новий доказ або нове обґрунтування позовних вимог чи заперечень проти позову. Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювали суди під час розгляду справи (постанова Великої Палати Верховного Суду у справі № 9901/819/18 від 14 квітня 2021 року (пункт 6.38)).

В якості нововиявлених обставин у даній справі № 761/34584/20 заявник визначив факт наявності рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 16 грудня 2021 року у справі № 640/10311/20 та ухвали Солом`янського районного суду м. Києва від 8 листопада 2021 року у справі № 760/22060/21 (в рамках кримінального провадження № 0000061), в тому числі на підставі яких 18 січня 2022 року МОН видало наказ № 7-к, яким було скасовано наказ № 138-к від 13 квітня 2018 року про призначення на посаду ректора НАУОСОБА_1 , та наказ № 8-к, яким було скасовано наказ № 341-к від 7 жовтня 2020 року про припинення контракту від 13 квітня 2018 року № І-41 та звільнення ОСОБА_1 .

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції правильно та обґрунтовано виходив з того, що станом на 27 січня 2021 року, тобто на час ухвалення рішення, про перегляд якого подано заяву, вищевказані судові рішення у адміністративній та кримінальній справах, в яких позивач взагалі не приймав участь, ще не були ухваленні, а також не стосуються предмету і підстав спору, який був вирішений в межах даної справи, тому такі рішення не є нововиявленою обставиною і не можуть бути визнані належною підставою для скасування судового рішення.

Як свідчать матеріали справи, ухвалюючи рішення від 27 січня 2021 року про задоволення позову ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу Шевченківський районний суд м. Києва дійшов висновку, що зміст наказу від 7 жовтня 2020 року № 341-к не містить конкретних причин звільнення ОСОБА_1 , оскільки в ньому наявні загальні посилання на умови контракту, зазначені в наказі: підпункти 13, 15, 16, 19 пункту 6 контракту та абзацу 1 пункту 6.3 розділу 6 Статуту НАУ, у взаємозв`язку із частиною 8 статті 36 КЗпП України. У наказі не зазначено у зв`язку із наявністю якої підстави відповідно до зазначених пунктів контракту та статуту, МОН пов`язує дострокове припинення дії трудового контракту з позивачем. Як підставу в оспорюваному наказі зазначено наказу МОН від 3 вересня 2020 року № 250-к «Про застосування дисциплінарного стягнення до ректора НАУ», проведене звільнення позивача містить ознаки звільнення відповідно до пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України за систематичне невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо на працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення, яке, в разі наявності відповідних підстав, повинно було проводитись із додержанням вимог законодавства про працю. Матеріали справи не містять доказів про виконання МОН умов пункту 18 контракту (попередження за два тижні), адже інформаційна довідка, на яку посилається МОН, не є належним доказом такого попередження, оскільки її зміст не підтверджує повідомлення ОСОБА_1 про його майбутнє звільнення. Письмове запрошення прибути ОСОБА_1 7 жовтня 2020 року на засідання експертно-кадрової комісії, отримано НАУ тільки в день проведення вказаного засідання, про що свідчить вх. № 885/07 від 7 жовтня 2020 року, однак саме в цей день позивач перебував в медичному закладі на стаціонарному лікуванні і про вказане було проінформовано НАУ відповідним письмовим повідомленням на ім`я заступника МОН ОСОБА_6 . Таким чином судом встановлено, що позивача не було своєчасно повідомлено про проведення вказаного засідання. Матеріали справи не містять тексту окремого письмового попередження про звільнення позивача за два тижні до дати звільнення. Суду не надано доказів на підтвердження отримання позивачем оспорюваного наказу від 7 жовтня 2020 року, саме 7 жовтня 2020 року - тобто не пізніше, ніж за два тижні до звільнення (21 жовтня 2020 року), оскільки судом встановлено, що саме в цей день (7 жовтня 2020 року), як вже зазначалось і підтверджено відповідним листком непрацездатності, ОСОБА_1 перебував на лікуванні.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що обставини щодо організації і проведення виборів ректора НАУ у березні 2018 року, які були встановлені рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 16 грудня 2021 року у справі № 640/10311/20 та ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 8 листопада 2021 року у справі № 760/22060/21 (в рамках кримінального провадження № 0000061), та на які заявник посилається, як нововиявлені обставини, не маютьістотного значення для розгляду цієї справи № 761/34584/20 та ніяким чином не впливають та не могли впливати на результат її розгляду, що стосувався законності звільнення ОСОБА_1 з посади ректора НАУ згідно наказу МОН № 341-к від 7 жовтня 2020 року «Про припинення контракту від 13 квітня 2018 року № І-41 та звільнення ОСОБА_1 », виданого на підставі частини 8 статті 36 КЗпП України, пункту 21 частини першої статті 20 Кодексу цивільного захисту України, пункту 8 розділу частини третьої статті 34 Закону України «Про вищу освіту», підпункту 2.2 пункту 2 розділу 3 наказу Міністерства внутрішніх справ України від 30 грудня 2014 року № 1417, абзацу 6 пункту 1 розділу 2 наказу МОН від 15 серпня 2016 року № 974, підпунктів 13, 15, 16, 19 пункту 6 контракту від 13 квітня 2018 року № І-41, підпунктів 1 і 8 пункту 6.2 розділу 6 та абзацу 1 пункту 6.3 розділу 6 статуту НАУ, наказу МОН від 08 лютого 2018 року № 116, наказу МОН від 3 вересня 2020 року № 250-к «Про застосування дисциплінарного стягнення до ректора Національного авіаційного університету», доповідної записки від 24 вересня 2020 року № 20/15-вн-20, листа Солом`янського районного управління Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві від 05 жовтня 2020 року № 21/1885.

При цьому колегія суддів враховує, що відповідно до відомостей, наявних в Єдиному державному реєстрі судових рішень, рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 16 грудня 2021 року у справі № 640/10311/20 взагалі не набрало законної сили та перебуває на стадії перегляду Шостим апеляційним адміністративним судом за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою 6 січня 2022 року.

Посилання заявника на преюдиційне значення для даної справи ухвали Солом`янського районного суду м. Києва від 8 листопада 2021 року у справі № 760/22060/21, якою звільнено ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за частиною першою та четвертою статті 358 КК України, та закрито кримінальне провадження № 0000061 від 8 серпня 2018 року є безпідставними, адже в розумінні положень частин шостої, сьомої статті 82 ЦПК України не спростовують факти, покладені в основу судового рішення, і ці обставини не можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, а відтак зазначена обставина у відповідності до вимог статті 423 ЦПК України не є нововиявленою та такою, яка б давала обґрунтовані підстави для перегляду судового рішення в порядку глави 3 розділу V ЦПК України.

Таким чином заявником не доведено того, що обставини, на які він посилається у своїй заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами мали значення для розгляду даної справи, а обставини, які виникли чи змінилися після ухвалення судового рішення, не можуть бути враховані судом при перегляді рішення, оскільки є новими обставинами і можуть бути підставою для пред`явлення нової позовної вимоги або інших вимог на стадії виконання судового рішення.

Процедура скасування остаточного судового рішення за нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним (рішення ЄСПЛ у справі «Pravednaya v. Russia, № 69529/01, § 27, 28, від 18 листопада 2004 року).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 19 лютого 2009 року «Христов проти України», заява № 24465/04, Європейський суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка зокрема проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності (res judicata), згідно з яким жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду.

Європейський суд з прав людини зазначив, що перегляд рішення, яке набрало законної сили, не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (Ponomaryov v. Ukraine, № 3236/03, § 40, ЄСПЛ, 3 квітня 2008 року).

Враховуючи викладене, суд першої інстанції правильно визначився із характером спірних правовідносин та нормою права, яка підлягає застосуванню, у зв`язку з чим дійшов цілком законного та обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення заяви МОН про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 27 січня 2021 року у справі № 761/34584/20.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що справу було розглянуто судом першої інстанції у складі, що визначений з порушенням норм процесуального права, а саме частини п`ятої статті 37 ЦПК України, то вони не заслуговують на увагу з огляду на те, що постановою Київського апеляційного суду від 28 липня 2021 року було скасовано рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 27 січня 2021 року лише в частині розподілу судових витрат, що не пов`язано з позовними вимогами і не стосується спору по суті, відтак судове рішення, яке заявник просив переглянути за нововиявленими обставинами, по суті позовних вимог є чинним і не скасованим судом вищої інстанції, а отже головуючий суддя Пономаренко Н.В. могла брати участь у розгляді заяви МОН про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду у цій справі.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, ухвала суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви МОН про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у даній справі постановлена відповідно до вимог матеріального і процесуального законодавства та обґрунтованіпідстави для її скасування відсутні.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, то розподіл судових витрат у вигляді сплаченого позивачем судового забору за подання апеляційної скарги відповідно до вимог статей 141, 382 ЦПК України не проводиться.

Керуючись статтями 367 - 369, 372, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Міністерства освіти і науки України залишити без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 14 липня 2022 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду виключно у випадках, передбачених у частині другій статті 389 ЦПК України.

Головуючий Н.В. Ігнатченко

Судді: М.В. Мережко

С.І. Савченко