Справа № 157/743/22
Провадження №2/157/264/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

21 грудня 2022 рокумісто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Антонюк О.В.,

з участю секретаря судового засідання - Солошик Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи

в с т а н о в и в:

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_3 звернулися у суд з позовом, в якому просять стягнути з відповідача ПАТ «СК «Український страховий стандарт» страхове відшкодування на користь ОСОБА_1 у розмірі 50493 гривні 87 копійок; а також пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 3970 гривень 34 копійки, три відсотки річних у розмірі 502 гривні 17 копійок та інфляційні втрати у розмірі 5376 гривень 82 копійки, що разом становить 9849 гривень 33 копійки; понесені судові витрати у зв`язку із розглядом справи на професійну правничу допомогу у розмірі 7500 гривень, і стягнути на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування у розмірі 36000 гривень; а також пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 2830 гривень 68 копійок, три відсотки річних у розмірі 358 гривень 03 копійки, інфляційні втрати у розмірі 3833 гривні 45 копійок, що всього разом становить 7022 гривні 16 копійок, та понесені судові витрати у зв`язку із розглядом справи на професійну правничу допомогу у розмірі 7500 гривень. В обгрунтування вимог зазначають, 19 вересня 2021 року о 21 год. ОСОБА_4 , керуючи автомобілем марки «Мерседес-бенц Е270» , р.н. НОМЕР_1 , та рухаючись автодорогою по вул. Миру у с. Брониця Камінь-Каширського району, поблизу електроопори №51, допустив наїзд на велосипедиста ОСОБА_5 , який рухався в попутному напрямку, як наслідок останній отримав тілесні ушкодження та був госпіталізований до КНП «Камінь-Каширської ЦРЛ», де від отриманих травм помер. За фактом вказаної дорожньо-транспортної пригоди 19 вересня 2021 року були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000354 та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_4 на момент дорожньо-транспортної пригоди (19.09.2021 року) була застрахована у ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» згідно з полісом №АР1806472. 21 жовтня 2021 року на адресу ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» було надіслано заяву про виплату страхового відшкодування в інтересах сина потерпілого - ОСОБА_2 ; в інтересах дружини загиблого - ОСОБА_1 . Загальна сума страхового відшкодування з урахуванням встановленого ліміту страхового відшкодування складала 72000 гривень, з яких: по 36000 гривень - моральної шкоди для кожного з позивачів. 18 листопада 2021 року на адресу ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» було надіслано заяву про долучення документів та виплату страхового відшкодування в інтересах сина потерпілого - ОСОБА_2 ; в інтересах дружини загиблого - ОСОБА_1 . Серед долучених документів були чеки, що підтверджували здійснені витрати на лікування. Загальна сума страхового відшкодування з урахуванням встановленого ліміту страхового відшкодування складала 86493 гривні 87 копійок, з яких: 36000 гривень - моральна шкоди для сина потерпілого - ОСОБА_2 ; 50493 гривні 87 копійок - моральна шкода та витрати на лікування для дружини загиблого - ОСОБА_1 . 08 грудня 2021 року та 12 січня 2022 року ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» листами повідомило, що рішення щодо виплати страхового відшкодування буде прийнято після отримання страховою компанією відповідного рішення щодо результатів розгляду кримінальної справи за фактом вказаної ДТП, тим самим призупинивши строк розгляду справи, а також попросило надати додаткові документи, що стосуються відшкодування витрат на лікування. 11 квітня 2022 року на адресу ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» було надіслано заяву про долучення документів, наявність яких у попередніх листах вимагала страхова компанія, а саме: копію лікарського свідоцтва про смерть ОСОБА_5 від 30.09.2021; завірений належним чином епікриз №7903 за період з 20.09.2021 по 28.09.2021; завірену копію виписки стаціонарного хворого №7903; завірені три копії листків лікарського призначення. 16 квітня 2022 року ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» листом повідомило, що рішення щодо виплати страхового відшкодування буде прийнято після отримання страховою компанією відповідного рішення щодо результатів розгляду кримінальної справи за фактом вказаної ДТП, тим самим повторно призупинивши строк розгляду справи. З рішенням ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» про зупинення строків розгляду страхової справи і відтермінування прийняття рішення про виплату страхового відшкодування позивачі не погоджуються, вважають його безпідставним, оскільки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди отримала тілесні ушкодження третя особа - велосипедист ОСОБА_5 , а тому цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «Volkswagen Transporter», р.н. НОМЕР_2 , в силу вимог ст. ст. 1166, 1187 ЦК України, настає незалежно від вини. Таким чином, рішення ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» про зупинення строків розгляду справи про виплату страхового відшкодування через відсутність постанови слідчого/вироку суду є необґрунтованим та таким, що порушує право потерпілих на отримання страхового відшкодування. З моменту отримання ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» заяви про виплату страхового відшкодування (17 лютого 2022 року) минуло більш ніж 90 днів, а тому є підстави вважати дії страховика незаконними та підстави для стягнення штрафних санкцій за користування чужими коштами. Загальна сума вимоги за шкоду, заподіяну позивачам, у межах страхового ліміту, становить 86493 гривні 87 копійок. Згідно з розрахунками до загальної суми у розмірі 86493 гривні 87 копійок нараховуються: пеня, три проценти річних та інфляційні втрати за користування чужими коштами за весь час прострочення згідно із ст. 625 ЦК України. Для позивача ОСОБА_1 сума нарахування заборгованості за період з 17.02.2022 по 17.06.2022 становить: 9849 гривень 33 копійки., з яких: пеня - 3970 гривень 34 копійки, відсотки річні - 502 гривні 17 копійок, інфляційні втрати - 5376 гривень 82 копійки. Для позивача ОСОБА_2 сума нарахування заборгованості за період з 17.02.2022 по 17.06.2022 становить: 7022 гривні 16 копійок, з яких: пеня - 2830 гривень 68 копійок, відсотки річні - 358 гривень 03 копійки, інфляційні втрати - 3833 гривні 45 копійок. Позивачі очікують понести судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15000 гривень.

25 червня 2022 року позивачі подали заяву про збільшення позовних вимог, у якій, зазначаючи про те, що для позивача ОСОБА_1 сума нарахування заборгованості за період з 17.02.2022 по 28.07.2022 становить: 14587 гривень 44 копійки, з яких: пеня - 6806 гривень 30 копійок, відсотки річні - 672 гривні 33 копійки, інфляційні втрати - 7108 гривень 81 копійка, для позивача ОСОБА_2 сума нарахування заборгованості за період з 17.02.2022 по 10.06.2022 становить: 10400 гривень 22 копійки, з яких: пеня - 4852 гривні 60 копійок, відсотки річні - 479 гривень 34 копійки, інфляційні втрати - 5068 гривень 28 копійок, просять стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт»» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 50493 гривні 87 копійок, а також пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 6806 гривень 30 копійок, три відсотки річних у розмірі 672 гривні 33 копійки, інфляційні втрати у розмірі 7108 гривень 81 копійку, що разом складає 14587 гривень 44 копійки, і понесені судові витрати у зв`язку із розглядом справи на професійну правничу допомогу у розмірі 7500 гривень, та, окрім того, стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт»» на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування у розмірі 36000 гривень, а також стягнути пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 4852 гривні 60 копійки, три відсотки річних у розмірі 479 гривень 34 копійки, інфляційні втрати у розмірі 5068 гривень 28 копійок, що разом становить 10400 гривень 22 копійки., та стягнути понесені судові витрати у зв`язку із розглядом справи на професійну правничу допомогу у розмірі 7500 гривень.

7 жовтня 2022 року позивачі подали заяву про збільшення позовних вимог, у якій, зазначаючи про те, що для позивача ОСОБА_1 сума нарахування заборгованості за період з 17.02.2022 по 25.10.2022 становить: 22154 гривні 20 копійок, з яких: пеня - 12962 гривні 40 копійок, відсотки річні - 1041 гривня 70 копійок, інфляційні втрати - 8150 гривень 10 копійок, для позивача - ОСОБА_2 сума нарахування заборгованості за період з 17.02.2022 по 25.10.2022 становить: 15795 гривень, з яких: пеня - 9241 гривня 64 копійки, відсотки річні - 742 гривні 68 копійок, інфляційні втрати - 5810 гривень 68 копійок, просять стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт»» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 50493 гривні 87 копійок, а також пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 12962 гривні 40 копійок, три відсотки річних у розмірі 1041 гривня 70 копійок, інфляційні втрати у розмірі 8150 гривень 10 копійок, що разом складає 22154 гривні 20 копійок, і понесені судові витрати у зв`язку із розглядом справи на професійну правничу допомогу у розмірі 7500 гривень, та, окрім того, стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт»» на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування у розмірі 36000 (тридцять шість тисяч) гривень, а також пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 9241 гривня 64 копійки, три відсотки річних у розмірі 742 гривні 68 копійок, інфляційні втрати у розмірі 5810 гривень 68 копійок, що разом складає 15795 гривень, і понесені судові витрати у зв`язку із розглядом справи на професійну правничу допомогу у розмірі 7500 гривень.

Представник позивача ОСОБА_6 подав до суду заяву, із змісту якої вбачається, що він просить справу розглянути у його та позивачів відсутності, та не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, зокрема шляхом надіслання судової повістки на офіційну електронну адресу; причину неявки в судове засідання не повідомив і відзив не подав.

За таких обставин та беручи до уваги те, що представник позивачів не заперечив проти заочного розгляду справи, ухвалою суду від 21 грудня 2021 року постановлено провести заочний розгляд справи і ухвалити заочне рішення за правилами спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими Главою 11 Цивільного процесуального кодексу України.

З`ясувавши обставини справи і дослідивши докази, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити повністю, зважаючи на таке.

Судом встановлено, що 19 вересня 2021 року о 21 год. ОСОБА_4 , керуючи автомобілем марки «Мерседес-бенц Е270», р.н. НОМЕР_1 , та рухаючись автодорогою по вул. Миру у с. Брониця Камінь-Каширського району, поблизу електроопори №51, допустив наїзд на велосипедиста ОСОБА_5 , який рухався в попутному напрямку, як наслідок останній отримав тілесні ушкодження та був госпіталізований до КНП «Камінь-Каширської ЦРЛ», де ІНФОРМАЦІЯ_1 від отриманих травм помер.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце смерті - м. Камінь-Каширський.

З копії довідки про причину смерті від 30 вересня 2021 року вбачається, що причиною смерті ОСОБА_5 стала відкрита черепно-мозкова травма.

У зв`язку з зазначеною ДТП було розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Відомості про кримінальне правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 вересня 2021 року за № 0000354.

Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_4 на час ДТП була застрахована у ПрАТ СК «Український страховий стандарт», поліс № АР1806472.

Дружина потерпілого ОСОБА_1 та син ОСОБА_2 звернулися через представника ТОВ «ЮК «Центр Автовиплат Поліс» 21 жовтня 2021 року до ПрАТ СК « Український страховий стандарт» із заявою про виплату страхового відшкодування, та 18 листопада 2021 року надали до страхової компанії довідки з виконавчого комітету Броницького старостинського округу № 2 щодо смерті ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , виписний епікриз ОСОБА_5 з історії хвороби № 7903, фіскальні чеки на суму 2234 гривні 47 копійок, 3187 гривень 20 копійок, 3118 гривень 68 копійок, 4011 гривень 35 копійок, 1942 гривні 17 копійок, та просили виплатити страхове відшкодування для дружини потерпілого ОСОБА_1 у розмірі 36000 гривень моральної шкоди та 14493 гривні 87 копійок витрати на лікування, для сина потерпілого ОСОБА_2 36000 гривень моральної шкоди, і 11 квітня 2022 року надали до страхової компанії копію лікарського свідоцтва про смерть ОСОБА_5 від 30 вересня 2021 року, завірений належним чином епікриз № 7093 за період з 20.09.2021 по 28.09.2021, завірену копію виписки стаціонарного хворого № 7903, завірені три копії листків лікарського призначення.

Листом від 16 листопада 2021 року ПрАТ СК «Український страховий стандарт» повідомило позивачам, що необхідно надати, зокрема, постанову слідчого за результатами розслідування кримінальної справи із встановленням потерпілої особи - учасника даної ДТП, постанову (рішення, вирок) суду про притягнення винуватця даної ДТП до відповідальності.

Статтею 1 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Статтею 980 ЦК України передбачено, що предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: 1) життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); 2) володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); 3) відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». Одним із видів страхового відшкодування є страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини по цьому виду страхування врегульовані, зокрема, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-ІV.

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону № 1961-ІV).

Відповідно до ст. 5 Закону № 1961-ІV об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (ст. 6 Закону № 1961-ІV).

Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону № 1961-ІV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок ДТП, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого (пункт 23.1 статті 23 Закону № 1961-ІV).

Згідно з пунктами 27.1-27.5 статті 27 Закону № 1961-ІV страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок ДТП настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Страховик (у випадках, передбачених підпунктами «г» і «ґ» пункту 41.1 та підпунктом «в» пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду.

Згідно з пунктом 35.1 статті 35 Закону № 1961-ІV для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про ДТП подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися: а) найменування страховика, якому подається заява, або МТСБУ; б) прізвище, ім`я, по батькові (найменування) заявника, його місце проживання (фактичне та місце реєстрації) або місцезнаходження; в) зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують; г) інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих; ґ) підпис заявника та дата подання заяви.

Відповідно до пункту 36.1 статті 36 Закону № 1961-ІV страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Виключний перелік підстав для відмови у здійсненні страховиком страхового відшкодування передбачений у статті 37 Закону № 1961-ІV.

Згідно з підпунктами 37.1.1-37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону № 1961-ІV підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: навмисні дії особи, відповідальність якої застрахована (страхувальника), водія транспортного засобу або потерпілого, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на осіб, дії яких пов`язані з виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, вчинені у стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або під час захисту майна, життя, здоров`я. Кваліфікація дій таких осіб встановлюється відповідно до закону; вчинення особою, відповідальність якої застрахована (страхувальником), водієм транспортного засобу умисного злочину, що призвів до страхового випадку (події, передбаченої статтею 41 цього Закону); невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт ДТП, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди; неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння ДТП.

З матеріалів справи вбачається, що загальна сума страхового відшкодування дружині потерпілого становить 36000 грн. моральної шкоди та 14493 гривні 87 копійок витрат на лікування, та сину потерпілого 36000 гривень моральної шкоди.

Відповідно до частин першої-третьої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

З огляду на презумпцію вини завданої шкоди, передбаченої частиною другою статті 1166 ЦК України, відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК України, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК України).

Порядок та умови відшкодування шкоди безпосередньо встановлено ЦК України, відповідно до якого умовами відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є протиправність поведінки заподіювача шкоди, наявність цієї шкоди у потерпілого і причинного зв`язку між ними.

При цьому слід враховувати, що особливі правила статті 1187 ЦК України діють тоді, коли шкоду завдано тими властивостями об`єкта, через які діяльність із ним визнається джерелом підвищеної небезпеки.

Головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду, як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки.

Разом із цим відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого.

Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди.

Зазначені правові висновки наведені Верховним Судом у постановах від 05 червня 2019 року у справі № 466/4412/15-ц (провадження № 61-37654св18), від 15 серпня 2019 року у справі № 756/16649/13-ц (провадження № 61-26702св18), від 02 жовтня 2019 року у справі № 447/2438/16-ц (провадження № 61-26195св18), від 11 грудня 2019 року у справі № 601/1304/15-ц (провадження № 61-33216св18)

Правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування).

Настання страхового випадку слугує в силу ст. 979 ЦК України підставою для виплати страхувальникові чи іншій, визначеній у договорі страхування особі, страховиком страхової виплати.

Вищезазначена ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу є страховим випадком, подія, яка мала місце, є такою за яку наступає цивільно-правова відповідальність володільця джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до ч. 5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 263 ЦК України непереборною силою визнається надзвичайна або невідворотна за таких умов подія.

Непереборна сила - це подія, об`єктивно невідворотна за певних умов не тільки для цього заподіювача шкоди, а й для інших осіб при досягнутому рівні розвитку науки і техніки; надзвичайна подія, яка не може бути передбачена заподіювачем шкоди; завжди зовнішня подія по відношенню до діяльності заподіювача шкоди.

Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція винуватості заподіювача шкоди.

Відповідачем не доведено, що дорожньо-транспортна пригода трапилась внаслідок умислу потерпілого або непереборної сили, а тому відповідальність володільця джерела підвищеної небезпеки за встановлених судами обставин не виключається.

Відповідно до п. 36.1 ст. 36 вказаного Закону, керуючись нормами Закону страховик приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Згідно з п. 36.2 Закону страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: 1) у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ); 2) у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Оскільки відповідальність власника джерела підвищеної небезпеки була застрахована у відповідача, а тому на останнього (страховика) покладається обов`язок відшкодувати позивачам як дружині та сину потерпілого завдану шкоду. При цьому відповідач не довів, що шкода була завдана внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого, а тому він має відшкодувати завдану майнову та моральну шкоду, розмір якої підтверджено належними та допустимими доказами.

Отже, враховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що відповідач повинен нести відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини особи, яка керувала таким джерелом, в даному випадку моральної шкоди та витрат на лікування потерпілого в повному обсязі.

Пунктом 36.5 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Беручи до уваги терміни не виплати страхового відшкодування, подвійну облікову ставку НБУ за кожен період, розрахунки пені, надані позивачами, які відповідачем не спростовані, необхідно стягнути з відповідача за період з 17.02.2022 по 25.10.2022 пеню на користь: позивачки ОСОБА_1 у розмірі 12962 гривні 40 копійок, позивача ОСОБА_2 - 9241 гривню 64 копійки.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Таким чином, враховуючи надані позивачами розрахунки, підлягає стягненню з страховика на користь позивачів за період з 17.02.2022 по 25.10.2022 три проценти річних: ОСОБА_1 - 1041 гривня 70 копійок, ОСОБА_2 - 742 гривні 68 копійок, а також інфляційні втрати в сумі: ОСОБА_1 - 8150 гривень 10 копійок, ОСОБА_2 - 5810 гривень 68 копійок.

Встановлено, що по факту ДТП триває досудове розслідування.

Однак зазначена обставина не є підставою для зупинення виплати страхового відшкодування та відмови у позові, з огляду на таке.

Головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки.

Разом із тим, відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого.

Під умислом потерпілого слід розуміти усвідомлене бажання особи заподіяти шкоду. При цьому особа повинна розуміти значення своїх дій та мати змогу керувати ними.

Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається також на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у справі № 465/4287/15 (провадження № 14-406цс19), зазначено, що у Законі України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено обов`язкового досудового порядку врегулювання питання з приводу виплати страхового відшкодування, особа, яка вимагає такої виплати, за власним розсудом може звернутися із заявою безпосередньо до страховика, з дотриманням вимог, передбачених у статті 35 названого Закону, чи звернутися безпосередньо до суду.

Отже, цивільно-правова відповідальність за шкоду, заподіяну в результаті дії джерела підвищеної небезпеки настає без вини її заподіювача. Тому страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку.

При цьому наявність чи відсутність у страховика обов`язку з виплати страхового відшкодування замість завдавача шкоди не є предметом розгляду в кримінальному провадженні. Тому відсутність судового рішення у кримінальному провадженні не може бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог потерпілої особи до страховика про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП.

Крім того, 36.2 статті 36 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено лише підставу припинення здійснення страхового відшкодування у разі, якщо ДТП розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, та не передбачено можливості відмови у стягненні страхового відшкодування у справі, яка вже розглядається судом в порядку цивільного судочинства, за наслідками такого розгляду.

Зазначена правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від 21 квітня 2022 року у справі № 447/2222/20, провадження № 61-19906св21.

Відповідно до ч. 1 та п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частинами 2, 3 ст. 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 141 ЦПК України, судові витрати у разі задоволення позову покладаються на відповідача. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно з договорами про надання правової допомоги № 21.02.22 від 21 лютого 2022 року, № 21.02.22 від 21 лютого 2022 року, укладеними відповідно між адвокатом Ільківим М.М. та позивачами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , квитанціями до прибуткового касового ордера № 209 від 12 жовтня 2022 року та № 208 від 12 жовтня 2022 року, описом наданих адвокатом послуг, кожним з позивачів було сплачено адвокату 7500 гривень.

Відповідно до детального опису виконаних робіт вартість наданих адвокатом правових послуг кожному з позивачів становить: за аналіз документів та формування правової позиції щодо захисту порушених прав - 2000 гривень, підготовку та написання позовної заяви - 2000 гривень, підготовку та написання інших процесуальних документів (адвокатських запитів, клопотань) - 1500 грн. та представництво у Камінь-Каширському суді Волинської області - 2000 гривень.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 зазначеного Закону установлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Під іншими видами правової допомоги розуміються види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону).

Відповідно до ст. 19 зазначеного Закону видами адвокатської діяльності є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; захист прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення; надання правової допомоги свідку у кримінальному провадженні; представництво інтересів потерпілого під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб, держави, органів державної влади, органів місцевого самоврядування в іноземних, міжнародних судових органах, якщо інше не встановлено законодавством іноземних держав, статутними документами міжнародних судових органів та інших міжнародних організацій або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; надання правової допомоги під час виконання та відбування кримінальних покарань; захист прав, свобод і законних інтересів викривача у зв`язку з повідомленням ним інформації про корупційне або пов`язане з корупцією правопорушення. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Враховуючи обсяг наданої адвокатом Ільківим М.М. правничої допомоги обом позивачам, обсяг і складність складених адвокатом процесуальних документів, затраченого часу на представництво інтересів позивачів, критерії реальності адвокатських витрат та розумності, а також беручи до уваги, що позовні вимоги задоволено в повному обсязі, суд дійшов висновку, що на користь позивачів з відповідача належить стягнути витрати на правничу допомогу у розмір по 7500 гривень на користь кожного.

Окрім того, оскільки позов задоволено повністю, з відповідача в дохід держави належить стягнути судовий збір у розмірі 2481 гривня.

Керуючись ст. ст. 4, 10, 11, 12, 77-81, 83, 89, 95, 141, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Український страховий стандарт» (місцезнаходження: вул. Північна, 2-а, м. Київ, ЄДРПОУ - 22229921) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_4 ) страхове відшкодування у розмірі 50493 (п`ятдесят тисяч чотириста дев`яносто три) гривні 87 копійок, пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 12962 (дванадцять тисяч дев`ятсот шістдесят дві) гривні 40 копійок, три відсотки річних у розмірі 1041 (одна тисяча сорок одна) гривня 70 копійок, інфляційні втрати у розмірі 8150 (вісім тисяч сто п`ятдесят) гривень 10 копійок.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Український страховий стандарт» (місцезнаходження: вул. Північна, 2-а, м. Київ, ЄДРПОУ - 22229921) на користь ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_5 ) страхове відшкодування у розмірі 36000 (тридцять шість тисяч) гривень, пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 9241 (дев`ять тисяч двісті сорок одна) гривня 64 копійки, три відсотки річних у розмірі 742 (сімсот сорок дві) гривні 68 копійок, інфляційні втрати у розмірі 5810 (п`ять тисяч вісімсот десять) гривень 68 копійок.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Український страховий стандарт» на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7500 (сім тисяч п`ятсот) гривень.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Український страховий стандарт» на користь ОСОБА_2 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7500 (сім тисяч п`ятсот) гривень.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Український страховий стандарт») в дохід держави 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одну) гривню.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України: заочне рішення може бути оскаржене безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання письмової заяви про перегляд заочного рішення або після закінчення строку подання апеляційної скарги позивачкою, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: https://km.vl.court.gov.ua/sud0304/gromadyanam/csz/.

Дата складення повного тексту рішення - 26 грудня 2022 року.

Головуючий: О. В. Антонюк