Провадження № 2/761/6020/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

17 листопада 2022 рокуШевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Юзькової О.Л.

при секретарі Марінченко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Києві в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, третя особа: Державна казначейська служба України про стягнення грошових коштів, набутих в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про стягнення грошових коштів, набутих в порядку спадкування за законом, а саме стягнення грошових коштів в розмірі 88 380 грн. 89 коп., обґрунтовуючи свої вимоги наступним. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача - ОСОБА_2 , який отримував за життя пенсію. 27.07.2021 р. позивачем було отримано свідоцтво про право на спадщину до якої увійшла частка від залишку недоотриманої пенсії померлого ОСОБА_2 загальний обсяг якої складає 88 380 грн. 89 коп. Таким чином, до складу спадщини увійшла заборгованість недоотримана пенсія у зв`язку із смертю останнього. 27 липня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві з заявою про виплату недоотриманої пенсії за померлого спадкодавця, було повідомлено що виплата буде здійснена позивачу на поточний рахунок відкритий в АТ «Державний ощад банк України» після проведення відповідного фінансування Пенсійним фондом України. Не погоджуючись з такою позицією відповідача представник позивача, адвокат Більковець А.В. звернуся до ГУ ПФУ у м. Києві з листом, відповідно до якого просить невідкладно здійснити виплату недоотриманої пенсії в порядку спадкуванням за законом. Зважаючи на те, що вимога про виплату коштів відповідачем задоволена не була представник ОСОБА_3 і звернувся до суду з даним позовом.

Провадження у справі відкрито 17.01.2022 р., відповідно до приписів ст. ст. 19, 274 ЦПК України вирішено питання про її розгляд за правилами загального позовного провадження.

Представник позивача подав заяви про збільшення розміру позовних вимог та остаточно просив суд стягнути на користь ОСОБА_3 грошові кошти розмірі 88 380 грн. 89 коп., набуті в порядку спадкування за законом, інфляційні збитки у розмірі 15 731 грн. 64 коп., три процентів річних від простроченої суми 3 290 грн. 64 коп.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, надіслав на електронний суд заяву про розгляд справи у відсутності позивача та його представника, підтримав заявлені вимоги, просив задовольнити в повному обсязі з підстав викладених у позові. Заперечень від нього щодо заочного розгляду справи не надходило.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду прави повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив. Відзив, заяв та клопотань від нього в адресу суду не надходило.

За таких обставин, зважаючи на положення ст. ст. ст. 223,280 ЦПК України, за відсутності заперечень позивача, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних доказів, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.

Дослідивши наявні в справі докази, та надавши їм відповідну оцінку суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Встановлено, і не заперечується учасниками процесу, що 03.12.2019 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войтовським В.С. видане свідоцтво про право на спадщину за законом (зареєстровано в реєстрі за №67769201), відповідно до якого ОСОБА_1 успадкував за померлим ОСОБА_2 недоотриману пенсію у розмірі 88 380 грн. 89 коп., що належала спадкодавцю на підставі витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №65757360 від 27 липня 2021 року, що знаходиться в Головним управлінням Пенсійного фонду України в місті Києві. від 18 червня 2021 року.

Розмір недоотриманої пенсії, про що зазначає представник відповідача надаючи 18.10.2021 року відповідь на адвокатський запит, невиплачений за період, початок якого рахувався від дня звернення спадкоємця зі свідоцтвом про право власності на спадщину (27.07.2021) з урахуванням норм статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування «, тобто три роки перед зверненням за пенсією, але не більше, ніж по місяць смерті пенсіонера включно (грудень 2020 року) , тобто за три роки з моменту звернення спадкоємця з усіма необхідними документами до органів Пенсійного фонду.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У відповідності до ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Зі змісту ст. 1227 ЦК України вбачається, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Разом з тим, зміст ч. 3 ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ст. 1227 ЦК України також узгоджується із положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в ч. 1 ст. 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Суд звертає увагу на те, що Цивільний кодекс України не визначає строк, протягом якого члени сім`ї спадкодавця мають право на одержання соціальних платежів.

З іншого боку положення частин 2 та 3 ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, теж не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю.

Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 05.07.2020 р. у справі № 750/8819/19.

За приписами ч.ч 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

В свою чергу за положеннями ч. ч. 1,2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Приписами ст. 41 Конституції України, положеннями ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном, відповідно до вимог ст. 391ЦК України.

Зважаючи на викладене суд дійшов висновку, що правовідносини, які виникли між сторонами - з приводу нарахування та обліку недоотриманої пенсії померлого пенсіонера мають регулюватись спеціальною нормою - ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 88 380 грн. 89 коп., набутих в порядку спадкування за законом

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з частиною другою цієї статті зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти.

Отже, завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди породжує зобов`язання між особою, яка таку шкоду завдала, та потерпілою особою. Залежно від змісту такого зобов`язання воно може бути грошовим або негрошовим.

Відповідно до положень ст.ст. 524, 533-535, 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку.

Грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

Зазначений висновок суду узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11.04.2018 у справі № 14-68цс18 (№ 758/1303/15-ц).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Отже, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).

З огляду на зазначене, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт).

Положення статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Така правова позиція викладена і у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 14-16цс18 (№ 686/21962/15-ц).

Згідно поданих позивачем заяв про збільшення розміру позовних вимог від 02 червня 2022 року та 02 жовтня 2022 року, розрахунок 3 % річних, нарахованих на суму заборгованості та інфляційних втрат за період затримки виконання грошового зобов`язання за період з 27.07.2021 по 02.10.2022 року, інфляційні втрати за вказаний період становлять 15 731 грн. 64 коп., а 3% річних складають 3 290 грн. 64 коп.

Вказаний розрахунок відповідачем не спростовано, сумнівів у його обґрунтованості у відзиві на позов не подано, доказів щодо неправильності розрахунку суду не надано, у зв`язку з чим суд, перевіривши даний розрахунок, знаходить його правильним та обґрунтованим.

З огляду на викладене, обставини встановлені в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги про стягнення інфляційних втрат та 3% річних за вказаний період також підлягають задоволенню.

Розподіляючи судові витрати суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України.

Виходячи з наведеного, керуючись ст. ст. 4,12-14,223,258,259,263,268,280-285,352,354 ЦПК України, ст. 41 Конституції України, ст. ст. 328, 509, 524, 533-535, 625,1227 ЦК України, Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, третя особа: Державна казначейська служба України про стягнення грошових коштів, набутих в порядку спадкування задовольнити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, ву4л. Бульварно-Кудрявська, 16, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) грошові кошти розмірі 88 380 грн. 89 коп., набуті в порядку спадкування за законом, інфляційні збитки у розмірі 15 731 грн. 64 коп., три процентів річних від простроченої суми 3 290 грн. 64 коп.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, ву4л. Бульварно-Кудрявська, 16, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 920 грн. 30 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подано протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ст. ст. 353-357 ЦПК України до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з урахуванням п. 15.5. Перехідних положень ЦПК України , у цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя: