Придніпровський районний суд м.Черкаси
Номер провадження2/711/1043/22
РІШЕННЯ
06 червня 2022 року Придніпровський районний суд міста Черкаси
у складі: головуючого судді Казидуб О.Г.
секретаря судового засідання Зайцевої О.І.
позивача ОСОБА_1
представника позивача ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання, визнання права власності на квартиру та скасування заборони відчуження квартири, -
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання, визнання права власності на квартиру та скасування заборони відчуження квартири.
Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовувала тим, що 06.03.2013 між нею та ОСОБА_3 був укладений договір довічного утримання, посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Миколенко І.М. та зареєстрований в реєстрі за № 185.
Відповідно до умов Договору, Позивач передає у приватну власність відповідачу належну їй на праві особистої приватної власності квартиру під АДРЕСА_1 . Взамін чого, Відповідач зобов`язувався надавати Позивачу довічне матеріальне забезпечення. Так, відповідно до п.5 договору матеріальне забезпечення з утримання (харчування, одягу, догляду та необхідної допомоги), яке щомісячно має надаватись позивачу, оцінюється сторонами в сумі 1000,00 грн.
Відповідно до вимог чинного законодавства нотаріусом була накладена заборона на відчуження квартири до моменту припинення чи розірвання договору, яка зареєстрована в реєстрі за № 186.
Відповідно до п. 14 Договору, цей Договір може бути розірваний за згодою Сторін, а у випадку невиконання його істотних умов і відмови від добровільного розірвання однією зі Сторін у судовому порядку.
У зв`язку з тим, то Відповідач систематично не виконує умови договору та взагалі перестав виходити на зв`язок Позивач спочатку усно, а згодом 28.09.2021 р. письмово звернулася до Відповідача з вимогою про розірвання Договору, яка була надіслана 29.09.2021 Відповідачу. Станом на дату подачі позову Відповідачем пропозиція про розірвання договору була проігнорована.
На підставі викладеного просила суд розірвати договір довічного утримання від 06.03.2013 року, укладений між нею та відповідачем; визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1 ; скасувати заборону на відчуження квартири АДРЕСА_1 , накладену 06.03.2013 року приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Миколенко І.М. та зареєстровану в реєстрі за №186, за договором довічного утримання від 06.03.2013 року.
Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 24.12.2021 справу передано на розгляд до Придніпровського районного суду м. Черкаси за підсудністю.
Ухвалою суду від 17.01.2022 позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено підготовче засідання. Сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті спору.
Ухвалою суду від 12.05.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 підтримала позов та просила його задоволити з підстав викладених в ньому. Додатково пояснила, що після укладення договору довічного утримання відповідач почав ухилятись від виконання його умов. Зв`язок з ним відсутній, жодної допомоги, передбаченої в договорі довічного утримання, він їй не надає.
В судовому засіданні представник позивача адвокат Навроцька Т.В. підтримала позовні вимоги та просила їх задоволити. Додатково пояснила, що відповідач ухиляється від виконання умов договору довічного утримання, що в свою чергу відповідно до п. 14 договору є підставою для його розірвання.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку шляхом направлення судової повістки засобами поштового зв`язку за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання.
Справу вирішено за правилами заочного розгляду, передбаченими ст. 280-282 ЦПК України, за відсутності відповідача, повідомленого у встановленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, який не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, не подав відзиву проти позову, та зі згоди позивача щодо такого порядку розгляду справи, викладеної в позовній заяві.
Суд, заслухавши пояснення позивача та її представника, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).
Судом встановлено, що 06.03.2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено договір довічного утримання, посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Миколенко І.М., зареєстрованого в реєстрі за №185.
Пунктом 1 даного договору передбачено, що ОСОБА_1 , передала у власність ОСОБА_3 , належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_2 , взамін чого ОСОБА_3 , зобов`язується надавати відчужувану довічне матеріальне забезпечення.
В п. 4 договору вказано, що ОСОБА_3 зобов`язується довічно утримувати ОСОБА_1 , забезпечувати її харчуванням, оглядом, доглядом, необхідною допомогою, та зберегти в її безкоштовному довічному користуванні вказану квартиру.
Вартість матеріального забезпечення (харчування, одягу та необхідної допомоги) визначена сторонами в сумі 1000 грн. щомісячно (пункт 5 договору).
Відповідно до п. 10 договору, - договір може бути розірваний за згодою сторін, а у випадку невиконання його умов і відмови від добровільного розірвання однією із сторін в судовому порядку.
Згідно ч. 1 ст. 202 ЦК України, - правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частиною 3 ст. 203 ЦК України визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Частиною 5 вказаної статті також визначено, що правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Статтею 744 ЦК України встановлено, що за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або її частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.
Договір довічного утримання є однією із правових форм забезпечення непрацездатних за віком або за станом здоров`я фізичних осіб. Недієздатна особа, відчужуючи квартиру (домоволодіння), має на меті отримання утримання, догляду і інших послуг, яких вона потребує внаслідок непрацездатності та похилого віку.
Згідно з частиною першою статті 749 ЦК України у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача.
За правилами статті 751 ЦК України матеріальне забезпечення, яке щомісячно має надаватися відчужувачу, підлягає грошовій оцінці.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини.
Правовим наслідком розірвання договору довічного утримання у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором є повернення до відчужувача права власності на майно, яке було ним передане (частина перша статті 756 ЦК України).
Виходячи зі змісту ст.ст. 755, 756 ЦК України, відчужувачу за договором довічного утримання законом надано право ініціювати питання розірвання такого правочину у судовому порядку у випадку невиконання набувачем його умов, при цьому саме відповідач мав би убезпечити себе від подальших претензій відчужувача шляхом ведення відповідного обліку та на виконання вимог статей 12, 81 ЦПК України повинен надати суду докази відсутності цих обставин, на які посилається позивач.
Вказані висновки узгоджується з правовою позицією щодо застосування положень статей 755, 756 ЦК України Верховного Суду, викладеною, зокрема, у постановах від 28.03.2018 року у справі № 509/513/16-ц, від 29.08.2018 року у справі № 755/1226/17-ц та від 06.05.2020 року у справі № 755/1750/19.
Згідно з вимогами статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.
Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
ОСОБА_1 просить суд розірвати договір одвічного утримання укладений 06.03.2013 року з відповідачем ОСОБА_3 , посилаючись на те, що останній самоусунувся від виконання умов даного договору щодо її забезпечення.
28.09.2021 року ОСОБА_1 було направлено на адресу ОСОБА_3 лист з пропозицією розірвати укладений ними договір довічного утримання від 06.03.2013 року. При цьому ОСОБА_1 зазначає, що підставою для пропозиції розірвати договір стало невиконання ОСОБА_3 умов договору, усунення від виконання обов`язків, не надання матеріального забезпечення, а також неможливість зв`язатись з ним. Вказана пропозиція була залишена відповідачем без належного реагування.
Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що вона знає ОСОБА_1 близько десяти років, піклується про неї. Відповідача ОСОБА_3 знає лише наглядно. Відповідач не доглядає та не піклується про ОСОБА_1 , жодної допомоги він їй не надає. Коли ОСОБА_1 три роки тому поламала руку, то саме вона доглядала за нею та надавала необхідну допомогу. Також свідок вказав, що знає про укладений ОСОБА_1 та ОСОБА_3 договір довічного утримання. Проте, як їй відомо, ОСОБА_3 в 2014 році виїхав до РФ та більше з`являвся. Місце його перебування їй невідоме, до позивачки він не приходить та не надає їй жодної допомоги.
Відповідачем не надано суду доказів на спростування доводів позивача щодо невиконання ним умов договору довічного утримання.
Таким чином суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про розірвання договору довічного утримання від 06.03.2013 року укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ; визнання за ОСОБА_1 права власності на відчужену за оскаржуваним договором квартиру та про скасування заборони на її відчуження підлягають задоволенню.
На підставі ст. ст. 202, 203, 651, 744, 749, 751, 755, 756 ЦК України, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 82, 89, 137, 263-265, 273, 280-282 ЦПК України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання, визнання права власності на квартиру та скасування заборони відчуження квартири - задоволити.
Розірвати договір довічного утримання укладений 06 березня 2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 та посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Миколенко І.М., зареєстрованого в реєстрі за №185.
Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_3 ) право власності на квартиру АДРЕСА_1 .
Скасувати заборону відчуження квартири АДРЕСА_1 , накладену 06.03.2013 року приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Миколенко І.М., зареєстровану в реєстрі за №186, застосовану за договором довічного утримання від 06.03.2013.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене в загальному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, а відповідачем - в той же строк з дня залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Повний текст судового рішення складено 08.06.2022.

Головуючий: О. Г. Казидуб