Справа № 509/4936/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2022 року Овідіопольський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Кириченко П.Л.,

при секретарі Осадченко С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Овідіополь Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Савченко Світлана Володимирівна, про визнання договору недійсним,

учасники цивільного провадження по справі:

позивач ОСОБА_1 та його адвокат Коток А.М.,

відповідач ОСОБА_2 та його представник за дорученням ОСОБА_6 ,

відповідачка ОСОБА_3

третя особа ОСОБА_4

третя особа ОСОБА_5

третя особа - приватний нотаріус Савченко С.В.,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, якій в подальшому в порядку ст.ст. 49,51 вточнив, предметом позову є нерухоме майно, яке перебуває на території Одеського (кол. Овідіопольського) району Одеської області.

Позиція сторін.

В обґрунтуванні своїх позовних вимог позивач вказує, що 28 лютого 2007 року між АКБ «ПОРТО-ФРАНКО» та ОСОБА_7 був укладений кредитний договір за умовам якого позичальник отримав кредит в сумі 105000 доларів США зі строком повернення до 27.02.2012 року. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між АКБ «ПОРТО-ФРАНКО» та відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір поруки від 28.02.2007 року, за умовами якого ОСОБА_2 прийняв на себе зобов`язання відповідати за своєчасне виконання зобов`язань ОСОБА_7 вказаного кредитного договору від 28.02.2007 року. 11 липня 2007 року між АКБ «ПОРТО-ФРАНКО» та ОСОБА_7 був укладений ще один кредитний договір за умовам якого позичальник отримав кредит в сумі 105000 доларів США зі строком повернення до 10.07.2012 року. В забезпечення виконання зобов`язань за цим кредитним договором між АКБ «ПОРТО-ФРАНКО» та відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір поруки від 11.07.2007 року, за умовами якого ОСОБА_2 прийняв на себе зобов`язання відповідати за своєчасне виконання зобов`язань ОСОБА_7 вказаного кредитного договору від 11.07.2007 р. Позичальник ОСОБА_7 та поручитель ОСОБА_8 свої зобов`язання за кредитними договорами та договорами поруки не виконали, в зв`язку з чим рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 22.08.2012 року та рішенням Апеляційного суду Одеської області від 27.11.2012 року стягнуто солідарно з ОСОБА_7 та ОСОБА_2 на користь АКБ «ПОРТО-ФРАНКО» заборгованість за кредитним договором від 28.02.2007 року на загальну суму 134164,48 доларів США, та заборгованість за кредитним договором від 11.07.2007 р. на загальну суму 137076,01 доларів США. 27 квітня 2016 року було відкрито виконавче провадження з виконання рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 22.08.2012 року про стягнення з боржника ОСОБА_8 грошових коштів. 04 травня 2016 року відповідно до договору про відступлення права вимоги до позивача ОСОБА_1 перейшло право вимоги за вказаними кредитними договорами від 28.02.2007 року та від 11.07.2007 року. В подальшому позивач ОСОБА_1 був замінений на стягувача у виконавчому провадженні. 30 червня 2016 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був укладений договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Савченко С.В. Згідно умов цього договору ОСОБА_2 відчужив на користь ОСОБА_3 земельну ділянку загальною площею 0,10 га, кадастровий номер :02:004:2532, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку загальною площею - 0,0933 га, кадастровий номер :02:004:0049, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , після чого ОСОБА_3 відчужила земельні ділянки, одну ОСОБА_4 , іншу ОСОБА_5 . Позивач вказує, що під час укладення договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 30.06.2016 року існували обставини, що унеможливлювали відчуження ОСОБА_2 вказаних земельних ділянок, а саме під час укладання та нотаріального посвідчення цього договору існували належними чином зареєстровані обтяження у вигляді арештів та заборон відчуження щодо всього нерухомого майна, яке належить ОСОБА_2 і про існування цих обтяжень було відомо як сторонам договору, так і нотаріусу. Позивач зазначає, що вказаний правочин порушує публічний порядок, і він був спрямований на порушення його конституційних прав і свобод та вчинений виключно з метою приховування нерухомого майна боржника ОСОБА_2 , за рахунок якого можливе задоволення вимог позивача до ОСОБА_2 , які ОСОБА_1 правомірно набув до укладення договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 30.06.2016 року. З наведених підстав, посилаючись на положення ст.ст. 203,215,216,228 Цивільного Кодексу, Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Закону України «Про виконавче провадження», позивач просив визнати недійним договір про задоволення вимог іпотекодержателя від 30.06.2016 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Савченко С.В. за реєстровим №721 та застосувати наслідки недійсності правочину.

Позивач ОСОБА_1 та його представник в судове засіданні не з`явилися, направили до суду заяву, в якій зазначають, що підтримують позовні вимоги та просять суд розглянути справу без їхньої участі.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник в судове засідання не з`явилася, були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник в судове засідання не з`явилася, були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

Свою правову позицію щодо позову відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 виклали у відзиві на уточнену позовну заяву, в якому зазначили, що вони не визнають позов в повному обсязі з тих підстав, що на момент укладення оскаржуємого договору ОСОБА_1 не мав жодного відношення до відповідачів та на момент укладення договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 30.06.2016 р. позивач не мав жодного процесуального статусу, який би давав йому право ініціювати будь-які дії по відношенню до відповідачів у межах виконавчого чи будь-якого іншого провадження, а відтак жодної шкоди правам та інтересам позивача укладенням цього договору завдано не було.

Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. Свою правову позицію щодо позову ОСОБА_4 виклала у відзиві на позовну заяву, у відзиві на уточнену позовну заяву та у письмових поясненнях третьої особи, в яких зазначила, що вона не визнає позов в повному обсязі з тих підстав, що на момент укладення оскаржуємого договору ОСОБА_1 не мав жодного відношення до відповідачів та на момент укладення договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 30.06.2016 р. позивач не мав жодного процесуального статусу, який би давав йому право ініціювати будь-які дії по відношенню до відповідачів у межах виконавчого чи будь-якого іншого провадження, а відтак жодної шкоди правам та інтересам позивача укладенням цього договору завдано не було. ОСОБА_4 вказує, що вона є законним власником земельної ділянки кадастровий номер :02:004:0049 за адресою: АДРЕСА_2 , що була предметом оскаржуємого договору, право власності на цю ділянку вона набула на законних підставах шляхом укладання договору дарування від 23.11.2016 року, під час укладення якого не існувало будь-яких обтяжень цієї земельної ділянки.

Третя особа ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. Своїм правом на надання пояснень стосовно позову ОСОБА_5 не скористалася та не надала до суду будь-якої заяви по суті справи або іншої заяви, з якої можливо встановити її правову позицію відносно позовних вимог.

Третя особа приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Савченко С.В. в судове засідання не з`явилася, була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. Свою правову позицію щодо позову приватний нотаріус Савченко С.В. виклала у письмових поясненнях, в яких зазначила, що вона дійсно посвідчувала оскаржуємий договір від 30.06.2016 року і вказала, що 16.11.2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2 був укладений іпотечний договір, який забезпечував виконання зобов`язань ОСОБА_2 за кредитним договором від 16.11.2007 року. У забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_2 передав в іпотеку іпотекодержателю земельну ділянку загальною площею 0,10 га, кадастровий номер :02:004:2532, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку загальною площею - 0,0933 га, кадастровий номер :02:004:0049, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 . На підставі договору від 27.05.2016 року про відступлення права вимоги ОСОБА_3 набула права вимоги за цим іпотечним договором. У зв`язку з невиконанням ОСОБА_2 своїх зобов`язань щодо повернення коштів сторони вирішили врегулювати свої відносини у позасудовий спосіб, а саме укласти договір про задоволення вимог іпотекодержателя. При цьому до укладення оскаржуємого договору від 30.06.2016 року нотаріусу Савченко С.В. було відомо про існування обтяжень щодо всього нерухомого майна, що належить іпотекодавцю ОСОБА_2 . В той же час були відсутні обтяження щодо самих земельних ділянок, які були передані в іпотеку, а тому нотаріус вважає, що в неї не було перешкод для посвідчення оскаржуємого договору задоволення вимог іпотекодержателя від 30.06.2016 року та немає підстав для визнання цього договору недійсним.

Рух справи.

12 грудня 2017 року відповідно до протоколу авторозподілу по цивільній справі був визначений суддя Кириченко П.Л.

14 грудня 2017 року судом першої інстанції була прийнята ухвала про залишення позову без руху.

09 січня 2018 року судом першої інстанції було відкрито цивільне провадження.

13 вересня 2020 року позивач направив до суду цивільний позов в останній редакції.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові матеріали справи судом встановлені наступні обставини.

Обставини, які встановлені судом.

28 лютого 2007 року між Акціонерним комерційним банком «ПОРТО- ФРАНКО» (надалі АКБ «ПОРТО- ФРАНКО») та ОСОБА_7 був укладено кредитний договір № 488/1-07, згідно умов якого Позичальник отримав від Банку кредит в сумі 105 000 доларів СІЛА зі сплатою 13,5 % річних зі строком повернення до 27.02.2012 року. В забезпечення виконання зобов`язань за цим кредитним договором був укладений договір поруки № 28-02-07/0 від 28.02.2007 року відповідно до умов якого ОСОБА_2 прийняв на себе зобов`язання відповідати в повному об`ємі за своєчасне виконання зобов`язань ОСОБА_7 за кредитним договором № 488/1-07.

11.07.2007 року між АКБ «ПОРТО-ФРАНКО» та ОСОБА_7 був укладений кредитний договір № 1740/2-07, згідно умов якого Позичальник отримав від Банку кредит в сумі 105000 доларів США зі сплатою 14 % річних зі строком повернення до 10.07.2012 року. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором був укладений договір поруки № 11-07-07/2 від 11.07.2007 року, відповідно до якого ОСОБА_2 прийняв на себе зобов`язання відповідати в повному об`ємі за своєчасне виконання зобов`язань ОСОБА_7 за кредитним договором № 1740/2-07.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 22.08.2012 по справі № 1511/2100/2012 було стягнуто солідарно з ОСОБА_7 та ОСОБА_2 на користь АКБ «ПОРТО-ФРАНКО» заборгованість за кредитним договором № 488/1-07 від 28.02.2007 року на загальну суму 134 164,48 доларів США, а також заборгованість за кредитним договором № 1740/2-07 від 11.07.2007 року на загальну суму 137076,01 доларів США. Рішенням апеляційного суду Одеської області від 27.11.2012 року рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 22.08.2012 року в частині стягнення зазначених сум грошових коштів з ОСОБА_7 та ОСОБА_2 залишено без змін.

27.04.2016 року головним державним виконавцем Іллічівського МВДВС ГТУЮ в Одеській області Колечко Д.М. відкриті виконавчі провадження ВП № 50946780 та ВП №50946670 з примусового виконання рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 22.08.2012 по справі № 1511/2100/2012 за виконавчим листом від 15.10.2012 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ АБ «ПОРТО-ФРАНКО» грошових коштів за кредитним договором № 488/1-07 від 28.02.2007 року на загальну суму 134 164,48 доларів США та за кредитним договором № 1740/2-07 від 11.07.2007 року на загальну суму 137 076,01 доларів США.

28.04.2016 року відповідно до договору про відступлення права вимоги укладеним між ПАТ АБ «ПОРТО- ФРАНКО» та ТОВ «Фінансова компанія «АЛЬЯНС ФІНАНС», до ТОВ «Фінансова компанія «АЛЬЯНС ФІНАНС» перейшло право вимоги за Кредитним договором № 1740/2-07 від 11.07.2007 року та за Кредитним договором № 488/1-07 від 28.02.2007 року.

04.05.2016 року відповідно до договору про відступлення права вимоги укладеним між ТОВ «Фінансова компанія «АЛЬЯНС ФІНАНС» та ОСОБА_1 , ОСОБА_1 набув право вимоги за кредитним договором № 488/1-07 від 28.02.2007 року та за кредитним договором № 1740/2-07 від 11.07.2007 року. 04.05.2016 року ОСОБА_1 звернувся до Іллічівського міського суду Одеської області з заявою про заміну сторони виконавчого провадження, в який просив замінити стягувача та вказати його як стягувача у виконавчих провадженнях ВП № 50946780 та ВП №50946670.

12.05.2016 року відповідач ОСОБА_2 був письмово повідомлений про факт набуття ОСОБА_1 прав вимоги за кредитним договором № 488/1-07 від 28.02.2007 року та за кредитним договором № 1740/2-07 від 11.07.2007 року, про що свідчить особиста розписка ОСОБА_2 від 12.05.2016 року про отримання копії договорів відступлення прав вимоги від 29.04.2016 року та від 04.05.2016 року. Зазначені обставини підтверджені письмовими матеріалами справи та не оспорюються сторонами.

З вищевказаного суд приходить до висновку, що станом на 12.05.2016 року позивач ОСОБА_1 набув право вимоги до відповідача ОСОБА_2 за кредитним договором № 488/1-07 від 28.02.2007 року та за кредитним договором № 1740/2-07 від 11.07.2007 року, що включає до себе набуття права вимоги за рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 22.08.2012 по справі № 1511/2100/2012, про що з 12.05.2016 року було відомо боржнику ОСОБА_2

16.11.2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2 був укладений Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом ОМНО Куценко В.Д. за реєстровим №5059. Вказаний договір забезпечував виконання зобов`язань ОСОБА_2 за кредитним договором від 16.11.2007 року, який був укладений між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2 . У забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором ОСОБА_2 передав в іпотеку Іпотекодержателю на підставі Іпотечного договору від 16.11.2007 року земельну ділянку загальною площею 0,10 га, кадастровий номер :02:004:2532, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку загальною площею - 0,0933 га, кадастровий номер :02:004:0049, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

На підставі договорів відступлення права вимоги від 27.05.2016 року та договорів відступлення права вимоги за договором іпотеки від 27.05.2016 року, спочатку до ПАТ «АРТЕМ-БАНК», а потім до відповідачки ОСОБА_3 перейшли права вимоги до ОСОБА_2 за кредитним договором від 16.11.2007 року та за Договором іпотеки від 16.11.2007 року.

30 червня 2016 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був укладений договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який був посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Савченко С.В. за реєстровим №721. Згідно умов цього договору ОСОБА_2 в якості виконання зобов`язання за кредитним договором від 16.11.2007 року передав у власність ОСОБА_3 земельну ділянку загальною площею 0,100 га, кадастровий номер :02:004:2532, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку загальною площею 0,0933 га, кадастровий номер :02:004:0049, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

На момент укладання та нотаріального посвідчення договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 30.06.2016 року існували зареєстровані належним чином обтяження щодо всього нерухомого майна, що належало ОСОБА_2 . Так, постановою державного виконавця від 12.11.2013 року у виконавчому проваджені ВП№ 40686476, постановою державного виконавця від 17.06.2014 року у виконавчому провадженні ВП№ 43686291 та постановою державного виконавця від 13.10.2014 року у виконавчому провадженні ВП№ 45022712 накладені арешти (заборона відчуження) на все нерухоме майно боржника ОСОБА_2 , що підтверджується інформаційною довідкою № 105123516 від 26.11.2017 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (щодо суб`єкта), зазначені обтяження були чинними та не скасовувались у порядку визначеному чинним законодавством України. Також існування цих обтяжень на момент посвідчення договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 30.06.2016 року підтверджується наданими суду поясненнями нотаріуса ОСОБА_9 та наданими нею матеріалами, які були зібрані для посвідчення договору, що оскаржується.

З вищенаведеного суд приходить до висновку, що на момент укладання та нотаріального посвідчення договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 30.06.2007 року, за умов якого ОСОБА_2 передав у власність ОСОБА_3 належне йому нерухоме майно у вигляді двох земельних ділянок, зазначено нерухоме майно перебувало під обтяженнями за зобов`язаннями ОСОБА_2 , які виникли за кредитними договорами від 28.02.2007 року та від 11.07.2007 р.

Враховуючи те, що станом на 30.06.2016 року ОСОБА_2 мав перед позивачем невиконані грошові зобов`язання, враховуючи, що станом на 30.06.2016 року існували відкриті виконавчі провадження з примусового виконання рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 22.08.2012 по справі № 1511/2100/2012 за виконавчим листом від 15.10.2012 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ АБ «ПОРТО-ФРАНКО» грошових коштів за кредитним договором № 488/1-07 від 28.02.2007 року на загальну суму 134 164,48 доларів США та за кредитним договором № 1740/2-07 від 11.07.2007 року на загальну суму 137076,01 доларів США, враховуючи те, що позивач 04.05.2016 року набув прав вимоги за цими кредитними договорами, враховуючи те, що 12.05.2016 року ОСОБА_2 стало відомо про перехід до позивача права вимоги за цими кредитними договорами, враховуючи короткий проміжок часу, який минув від 12.05.2016 року до моменту укладення ОСОБА_2 оскаржуємого договору від 30.06.2016 року, враховуючи предмет цього договору, яким було відчужене належне ОСОБА_2 нерухоме майно, враховуючи, що на момент укладання оскаржуємого договору існували зареєстровані обтяження щодо всього належного ОСОБА_2 нерухомого майна і про це було відомо сторонам договору, суд приходить до висновку, що цей договір був укладений з метою приховання майна боржника, за рахунок якого могли бути задоволені вимоги позивача за кредитними зобов`язаннями ОСОБА_2 та з метою уникнення останнім відповідальності за невиконання своїх зобов`язань перед позивачем, тобто цей правочин був спрямований на порушення законних прав позивача, як кредитора. З цих підстав суд приходить до висновку, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя від 30.06.2016 року вважається таким, що порушує публічний порядок та може бути визнаний недійсним.

Відповідно до ст. 228 ЦК України, правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. У разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним.

В даному випадку висновки суду збігаються з висновками Верховного Суду, які викладені у постановах, прийнятих при розгляді аналогічних справ. Так у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 07 грудня 2018 року у справі № 910/7547/17 зроблено висновок, що з конструкції частини третьої статті 13 ЦК України випливає, що дії особи, які полягають у реалізації такою особою свого права однак вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, є формою зловживання правом. Вчинення власником майна правочину з розпорядження належним йому майном з метою унеможливити задоволення вимоги іншої особи-стягувача за рахунок майна цього власника, може бути кваліфіковане як зловживання правом власності, оскільки власник використовує правомочність розпорядження майном на шкоду майновим інтересам кредитора. У постанові Верховного Суду від 17 липня 2019 року по справі № 299/396/17 міститься аналогічний правовий висновок, відповідно до якого договір може бути визнаний недійсним, якщо він спрямований на уникнення звернення стягнення на майно боржника.

З наведених підстав суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині визнання недійним договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 30.06.2016 року підлягають задоволенню. Що стосується заперечень відповідачів, які зводяться до того, що на момент укладення оскаржуємого договору, позивач не мав ніякого відношення до ОСОБА_2 та не набув ніякого процесуального статусу, суд критично ставиться до цих доводів, так як в ході розгляду справи судом встановлено, що позивач набув право вимоги до ОСОБА_2 за кредитними договорами 04.05.2016 року, про що ОСОБА_2 був повідомлений 12.05.2016 року, а тому станом на 30.06.2016 року ОСОБА_2 мав не виконані грошові зобов`язання перед позивачем.

Що стосується вимог про застосування наслідків недійсності договору суд виходить з наступного. У зв`язку з тим, що фізичні особи ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є третіми особами та до них не заявлено позовних вимог, відповідно суд не може виражати думку щодо реєстрації права на нерухоме майно, а тому вимога про застосування наслідків недійсності договору не підлягає задоволенню.

Судові витрати.

При подані позову позивач сплатив судовий збір в розмірі 640 грн., суд прийшов до висновку, що позов є обгрутованний, а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 340 грн. (680: 2 = 340)

Керуючись ст.ст.258,259,263,264 ЦПК України, ст.ст.3,16,203,215,216,228,234,236 ЦК України,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Савченко Світлана Володимирівна, про визнання договору недійсним задовольнити частково.

Визнати недійсним договір про задоволення вимог іпотекодержателя укладений 30.06.2016 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , та посвідчений 30.06.2016 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Савченко С.В. за реєстровим № 721.

В іншій частині у задоволенні позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 340 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 340 грн.

Копію рішення направити сторонам у справі.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції в 30-денний строк з дня його проголошення.

Суддя Кириченко П.Л.