Справа № 216/8128/21
Провадження № 2/216/1595/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2022 року місто Кривий Ріг

Дніпропетровської області

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Онопченка Ю.В.,

за участю: секретаря судового засідання Авшаряна С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданнів залі суду у м. Кривому Розі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Державної Казначейської служби України, Департаменту патрульної поліції про відшкодування моральної шкоди, заподіяної особі незаконним рішенням (діями) патрульної поліції, -

в с т а н о в и в:

21 грудня 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до Державної Казначейської служби України, Департаменту патрульної поліції про відшкодування моральної шкоди, заподіяної особі незаконним рішенням (діями) патрульної поліції.

Позовна заява мотивована тим, що 26.06.2020 в Металургійному районі м. Кривого Рогу по пр. Металургів, 30, відносно ОСОБА_1 був складений протокол серії ДПР18 № 101143 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння.

Постановою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області № 210/3881/20 від 15.07.2020 за результатом розгляду протоколу серії ДПР18 № 101143, закрито провадження за відсутністю складу адміністративного правопорушення, у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Постановою суду визначено, що матеріали справи не містять доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, з даних відеозапису не вбачається, що автомобіль «Chevrolet Lacetti», державний номерний знак НОМЕР_1 рухався під керуванням водія ОСОБА_1 .

На думку позивача та враховуючи всі факти встановлені під час розгляду справи, вбачається, що співробітниками поліції з самого початку було очевидним, що позивач не порушував законів та не вчиняв адміністративного правопорушення. Протиправні дії по притягненню позивача до адміністративної відповідальності призвели до виникнення великої психологічної травми, яка викликала тривалі моральні страждання, які посилювалися постійним нервовим стресом, а також з пов`язаними з ним конфліктами у сім`ї, судовими викликами до суду, де позивач захищався від незаконного звинувачення, що вплинуло на погіршення стану здоров`я. Наслідком моральних страждань стали негативні зміни в житті позивача, переживання, настороженість, порушення сну, нервозність. Також, на момент складення протоколу про притягнення до адміністративної відповідальності позивач мав звання капітана поліції та займав посаду дільничного офіцера поліції сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенції Криворізького відділу поліції, однак щоб уникнути дисциплінарної відповідальності змушений був звільнитися з органів поліції. Неправомірні дії працівників поліції позбавили позивача можливості займатися улюбленою справою.

Посилаючись на вищевикладені обставини позивач просив суд стягнути з відповідачів 17000 грн моральної шкоди, та 7000 грн витрат на правничу допомогу.

09 червня 2022 року представник відповідача Головного Управління державної казначейської служби України в Дніпропетровській області Дерновський М. звернувся до суду з відзивом на позов. Вважає, що факт закриття справи про адміністративне правопорушення не тягне наслідок цивільно-правового характеру і не може бути доказом того, що дії та бездіяльність працівників поліції заподіяли позивачу моральної шкоди. Департамент патрульної поліції не є органом, що здійснює оперативно-розшукову діяльність або досудове розслідування відповідно до вимог Законів України «Про оперативно-розшукову діяльність», «Про національну поліцію», та не може бути суб`єктом відповідальності в рамках даних правовідносин. Позивачем не доведено факту спричинення йому моральної шкоди, не надано розрахунки та належні докази, а тому просив відмовити в позові.

14 червня 2022 року представник Департаменту патрульної поліції Кушнір О. надала суду відзив на позов. Як на підставу заперечень посилається на те, що працівники поліції під час складення протоколу про адміністративне правопорушення відносно позивача діяли виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, Законом України «Про національну поліцію», КУпАП, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395, «Посадової інструкції поліцейськими патрульної поліції» затвердженої Наказом Департаменту патрульної поліції № 3738 від 15.08.2019. Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є рішенням суб`єкта власних повноважень. Крім того, відсутні докази того, що поліцейський взводу № 2 роти № 1 батальйону № 2 ППП в місті Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП сержант поліції Лавренко А.І. складаючи протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 101143 від 26.06.2020, вийшов за межі наданих йому повноважень або діяв в непередбачений законом спосіб, відсутні підстави спричинення моральної шкоди, як зазначає позивач в результаті незаконного притягнення до адміністративної відповідальності саме за фактом складення протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Просила суд відмовити в позові.

Позивач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав у повному обсязі.

Представники відповідачів у судове засідання не з`явилися, про час, день та місце слухання справи повідомлялися належним чином.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Судом встановлено, що постановою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області № 210/3881/20 від 15.07.2020, яка набрала законної сили 28.07.2020, розглянуто протокол серії ДПР18 № 101143 від 26.06.2020 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, та закрито провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП(а.с. 11).

Статтею 56 Конституції України кожному гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

На підставі вказаної норми права, відшкодуванню за рахунок держави підлягає шкода у випадку встановлення факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, визначені частиною сьомою статті 1176 ЦК України.

Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою у випадках вчинення незаконних дій, перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Статтями 2, 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття справи про адміністративне правопорушення.

У статті 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» визначено, що в наведених у статті цього Закону випадках громадянинові відшкодовується, зокрема, моральна шкода.

Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного та психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру (частини п`ята, шоста статті 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»).

Звернувшись з цим позовом до суду, позивач зазначав, що працівники поліції протиправно склали відносно нього протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, чим завдали йому суттєвих моральних страждань, що призвело до порушення його нормальних життєвих та професійних зв`язків.

За змістом статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

За загальним правилом, підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди завданої особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади при здійсненні своїх повноважень виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом моральною шкодою.

Застосовуючи статті 1173, 1174 ЦК України, суд має встановити: по-перше, невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акта; по-друге, факт заподіяння цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі. За наявності цих умов є підстави покласти цивільну відповідальність за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених цим Кодексом.

Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Однак, позивач не надав належних та допустимих доказів незаконності дій працівників поліції, оскільки жодного адміністративного стягнення, передбаченого КУпАП, до нього застосовано не було, а складання протоколу про адміністративне правопорушення не є притягненням особи до адміністративної відповідальності, так як відповідно до статей 283, 284 КУпАП таке питання може бути вирішено лише судом.

При цьому сам факт закриття справи про адміністративне правопорушення не тягне обов`язковий наслідок цивільно-правового характеру і не може бути доказом того, що дії та бездіяльність відповідачів заподіяли позивачу моральної шкоди.

Вказаний висновок узгоджується з постановою Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року у справі N 312/262/18.

Також, посилання позивача, як на одну із підстав відшкодування моральної шкоди спричиненої працівниками патрульної поліції, вимушене звільнення його з займаної посади дільничного офіцера поліції сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенції Криворізького відділу поліції не заслуговує на увагу, оскільки відповідно витягу з наказу Головного Управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 30.06.2020 № 169 о/с, згідно п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію», капітан поліції дільничний офіцер поліції сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенції Криворізького відділу поліції ОСОБА_1 звільнений з 30 червня 2020 рокуза власним бажанням (а.с.12), а не внаслідок притягнення до його до певного виду відповідальності, встановленої чинним законодавством.

Таким чином, суд приходить до переконання, що вимоги позивача не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, тому в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі ст.ст. 15, 16, 23, 1173, 1174, 1176 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 12, 13, 77, 81, 133, 137, 141, 264-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Державної Казначейської служби України, Департаменту патрульної поліції про відшкодування моральної шкоди, заподіяної особі незаконним рішенням (діями) патрульної поліції, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасникам справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

- позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;

- відповідач: Державна Казначейська служба України, , місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Бастіонна, буд. 6;

- відповідач: Департамент патрульної поліції, , місцезнаходження: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3.

Суддя Ю.В.Онопченко