УХВАЛА

Іменем України

16.12.2022 Справа №607/18328/22 Провадження № 2-з/607/137/2022

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі судді Марциновської І.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт» про стягнення страхового відшкодування та відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Притула О.Б., звернулась до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до ОСОБА_2 , ПАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» про стягнення страхового відшкодування та відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Ціна позову 614212,46 грн.

Одночасно з пред`явленням даного позову ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Притула О.Б., подала до суду заяву про забезпечення позову.

Заява обгрунтована тим, що предметом даного позову є стягнення страхового відшкодування та відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Заявник зазначає, що відповідач ОСОБА_2 у добровільному порядку, за усними та письмовими зверненнями позивача, не здійснює відшкодування завданих ним матеріальних збитків, що дає підстави вважати, що ОСОБА_2 умисно ухиляється від відповідальності за наслідки, спричинені його протиправною поведінкою. Відтак позивач вважає, що ОСОБА_2 , отримавши примірник позовної заяви, буде вживати заходів для відчуження свого майна з метою ухиляння від виконання судового рішення.

За таких підстав відповідно до ст. 150 ЦПК України позивач просить накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно ОСОБА_2 , у тому числі, але не виключно на транспортний засіб марки «Skoda» моделі «Fabia», 2013 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , та грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті ОСОБА_2 і знаходяться у нього чи в інших осіб, в межах суми заявлених до ОСОБА_2 вимог у розмірі 484212,46 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.

Вивчивши доводи заявника, викладені у заяві, а також дослідивши додані до неї документи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви з таких підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову визначені положеннями ч. 1 ст. 150 ЦПК України.

При цьому відповідно до вимог ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позовними вимогами.

Також відповідно до роз`яснень, викладених у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Суд встановив, що предметом даного позову, зокрема, є відшкодування матеріальної та моральної шкоди, яка завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Так, в межах заявлених до ОСОБА_2 позовних вимог позивач просить стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди майнову шкоду у сумі 397212,46 грн та грошову компенсацію за завдану моральну шкоду у сумі 90000 грн.

Так, в силу вимог ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Докази мають відповідати вимогам належності, допустимості, достовірності та достатності.

Відповідно до вимог ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Положеннями ч. 2 ст. 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України)

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних

Так, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Саме лише посилання в заяві на потенційну неможливість у подальшому виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Разом з тим, зазначаючи про можливість відчуження ОСОБА_2 належного йому майна з метою ухилення від виконання судового рішення, заявник висловлює лише припущення щодо можливості вчинення цих дій, не посилаючись на докази, які б підтвердили існування таких обставин, та не долучаючи ці докази до заяви про забезпечення позову.

Крім цього, заявником не доведено, що ОСОБА_2 в добровільному порядку відмовляється виконувати зобов`язання щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди, а відтак відсутні підстави вважати, що ОСОБА_2 вчинятиме дії щодо відчуження належного йому майна з метою ухилення від виконання судового рішення.

Так, зі змісту долучених до заяви документів вбачається, що 09.12.2022 ОСОБА_1 направила на адресу місця реєстрації та проживання ОСОБА_2 претензію про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Поштове відправлення, направлене за місцем реєстрації ОСОБА_2 , особисто вручене останньому лише 15.12.2022, що підтверджується інформацією з веб-сайту АТ «Укрпошта». При цьому відомості про отримання ОСОБА_2 поштового відправлення за адресою місця проживання станом на 15.12.2022 взагалі відсутні.

Разом з тим ще 12.12.2022 ОСОБА_1 направила на адресу місця реєстрації та проживання ОСОБА_2 запит про надання інформації про стан (результат) розгляду адресованої ОСОБА_2 претензії про відшкодування матеріальної шкоди. Відомості про отримання ОСОБА_2 вказаних поштових відправлень суду надані не були.

При цьому дана заява подана до канцелярії Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області 15.12.2022.

Відтак, приймаючи до уваги те, що претензію позивача про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_2 отримав лише 15.12.2022, тобто у день звернення заявника до суду з даною заявою та вже після направлення позивачем запиту про результат розгляду претензії (яку на той час ОСОБА_2 ще навіть не отримав), ОСОБА_2 був позбавлений можливості надати ОСОБА_1 відповідь на її претензію та повідомити про результати розгляду цієї претензії, зокрема, щодо добровільного виконання зобов`язання.

Відтак висновки заявника, що ОСОБА_2 у подальшому буде вживати заходи для відчуження належного йому майна з метою невиконання судового рішення з тих підстав, що вже на даний час відмовляється у добровільному порядку відшкодувати завдану шкоду, є необґрунтованими та передчасними.

Більше того суд звертає увагу, що право не визнавати позовні вимоги є процесуальним правом відповідача та передбачене Цивільним процесуальним кодексом України. Разом з тим саме по собі використання цього права не свідчить про наявність у відповідача протиправних намірів щодо подальшого невиконання судового рішення, прийнятого на користь позивача. Доводи заявника щодо ймовірного відчуження відповідачем особистого майна з метою ухилення від виконання рішення суду мають підтверджуватися посиланням на реальні дії відповідача з наданням доказів вчинення таких дій. Такі докази заявником суду не надані.

З урахуванням викладеного суд доходить висновку про необґрунтованість та передчасність заяви про забезпечення позову, а відтак і про відсутність підстав для її задоволення.

Керуючись ст. 77-80, 89, 149-153, 258-261, 353, 354 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт» про стягнення страхового відшкодування та відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовити повністю.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

CуддяІ. В. Марциновська