Провадження № 2/761/2252/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2022 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарі: Соломон О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), треті особи: Житлово-будівельний кооператив «Молодіжний», приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Марченко Олена Іванівна, ОСОБА_3 про визнання частково недійсним свідоцтва про право власності на квартиру, -

В С Т А Н О В И В:

22.11.2018 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , треті особи: ОСОБА_2 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Марченко Олена Іванівна про визнання частково недійсним свідоцтва про право власності на квартиру, яка була розподілена судді Кондратенко О.О.

В позовних вимогах позивач просить: визнати недійсним свідоцтво про право власності від 08.09.1997 року, яке видане Головним управлінням житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації на квартиру АДРЕСА_1 , в частині права власності ОСОБА_5 на ј частку квартири.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача - ОСОБА_5 та після його смерті відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_1 , яка була зареєстрована на ім`я спадкодавця на підставі свідоцтва про право власності на квартиру серії ККВ №92769 від 08.09.1997 року, яке видане Головним управлінням житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації.

Спадкоємцями після померлого ОСОБА_5 є позивач - син спадкодавця та ОСОБА_4 - дружина спадкодавця.

Як зазначає позивач, після заведення спадкової справи йому стало відомо що вся квартира була зареєстрована за померлим батьком, хоча він був впевнений що частка у вказаній квартирі належить і йому, оскільки була успадкована після померлої в 1976 році матері.

Позивач зазначає, що ОСОБА_6 (мати позивача) померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (через 5 днів після народження позивача) та після її смерті відкрилась спадщина на паєнакопичення на квартиру АДРЕСА_2 в житлово-будівельному кооперативі «Молодіжний».

Після смерті матері спадкоємцями були чоловік - ОСОБА_5 , син (позивач) - ОСОБА_1 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , в рівних частках. Таким чином позивач зазначає, що він успадкував після смерті матері ј частину паєнакопичення, що становило 765 крб. 86 коп. (паєнакопичення за квартиру в загальній сумі становило 3 063 крб. 43 коп.).

В подальшому на підставі рішення виконкому Київської міської ради депутатів трудящих №302 від 31.03.1975 року частину вулиці Дорогожицької було перейменовано на вулицю Тимофія Шамрила та змінено нумерацію будинків, внаслідок чого будинку було присвоєно АДРЕСА_3 .

В листопаді 1976 року батько позивача разом з неповнолітнім на той час позивачем обміняв пай квартири АДРЕСА_4 на квартиру №87 в цьому ж будинку.

Також позивач зазначає, що станом на 01.12.1976 року частина паєнакопичення яка належала позивачу становила 765 крб. 86 коп., що арифметично відповідає ј частці квартири №87 .

Оскільки оскаржуване свідоцтво було видано без врахування частки, яка належала позивачу, позивач з посиланням на положення ст.ст.203 та 215 ЦК України просить визнати свідоцтво недійсним.

Ухвалою суду від 15.11.2019 року було затверджено мирову угоду між сторонами та закрито провадження у справі.

Постановою Київського апеляційного суду від 20.02.2020 року ухвалу суду від 15.11.2019 року було скасовано та справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

02.03.2020 року справа надійшла до Шевченківського районного суду м.Києва та 03.03.2020 року за протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.03.2020 року, надійшла в провадження судді Притули Н.Г.

Під час слухання справи як третю особу було залучено ОСОБА_3 та у зв`язку із смертю ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 було залучено її спадкоємця - ОСОБА_2 . Крім того, як відповідача було залучено Департамент будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

В судовому засіданні, яке відбулось 05.10.2022 року представник позивача та третьої особи - ОСОБА_9 заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав, викладених у позові. В судове засідання, яке відбулось 01.12.2022 року представник позивача та третьої особи не з`явилась, хоча належним чином була повідомлена про час та місце слухання справи, звернулась до суду з клопотанням про відкладення слухання справи в зв`язку із зайнятістю. Однак адвокат не надала суду доказів на підтвердження зазначеного у власному клопотанні. З врахуванням строку перебування справи в провадженні суду, оскільки сторона позивача надала свої пояснення під час слухання справи судом по суті заявлених вимог, суд відхилив заявлене клопотання представника позивача та третьої особи.

ОСОБА_2 в судовому засіданні, яке відбулось 05.10.2022 року в задоволенні заявлених вимог заперечила. В судове засідання, яке відбулось 01.12.2022 року ОСОБА_2 не з`явилась, звернулась до суду із заявою про слухання справи в її відсутність та просила відмовити в задоволенні заявлених вимог. Крім того, 27.07.2022 року ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою про застосування строків позовної давності до заявлених вимог.

Департамент будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Житлово-будівельний кооператив «Молодіжний» уповноважених представників в судове засіданні не направили, хоча належним чином були повідомлені про час та місце слухання справи, відзив чи пояснення на позовні вимоги до суду не направили.

Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Марченко Олена Іванівна в судове засідання не з`явилась, хоча належним чином була повідомлена про час та місце слухання справи. Звернулась із заявою про слухання справи в її відсутність. В поясненнях, які 26.02.2019 року надійшли до суду третя особа просила відмовити в задоволенні заявлених вимог на тій підставі, що державна реєстрація права власності за ОСОБА_5 на квартиру АДРЕСА_1 проведена відповідно до законодавства що діяло на момент його виникнення. Квартира відповідно до правовстановлюючого документу та дати проведення державної реєстрації набута за час шлюбу між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 та є спільною сумісною власністю подружжя. Тому ОСОБА_4 і було видано свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя. Крім того, ОСОБА_4 було видано Свідоцтво про право на спадщину на 1/6 частину квартири (1/3 від Ѕ частини).

На підставі положень статті 223 ЦПК України суд ухвалив про подальше слухання справи у відсутність сторін, які не з`явились в судове засідання.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони.

Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, вислухавши сторони, врахувавши процесуальні заяви сторін, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі статтею 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 328 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК України).

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_6 була прийнята до членів ЖК «Молодіжний» 04.12.1969 року та на її ім`я було переведено особовий рахунок на кв. №6 , що підтверджується копією виписки з протоколу №12 засідання правління ЖК «Молодіжний».

ОСОБА_5 та ОСОБА_6 зареєстрували шлюб 01.04.1970 року.

ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження.

На підставі рішення виконкому міської Ради №302 від 31.03.1975 року, частина АДРЕСА_7 .

Зазначене рішення не містить інформації про зміну нумерації будинків.

Як вбачається з розрахунку поділу паю по квартирі АДРЕСА_2 між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , станом на 01.11.1976 року ОСОБА_5 належить 2 423-35, ОСОБА_7 - 1694-03.

З копії свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя від 02.11.1976 року вбачається, що ОСОБА_5 , який перебував в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 належить у спільному майні подружжя паєнагромадження в сумі 362 крб. 67 коп., в ЖБК «Молодіжний» м.Києва.

З копії свідоцтва про право на спадщину від 02.11.1976 року вбачається, що єдиними спадкоємцями померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 на підставі ст.529 ЦК УРСР є її чоловік - ОСОБА_5 , діти - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_7 та мати - ОСОБА_8 , в рівних частинах кожний. До складу спадкового майна входить - паєнагромадження в житлово-будівельному кооперативі «Молодіжний» м.Києва в сумі 3063 крб. 43 коп., що належало померлій ОСОБА_6 на підставі довідки, виданої житлово-будівельним кооперативом «Молодіжний» міста Києва 04.10.1976 року за №101.

Рішенням загальних зборів членів ЖБК «Молодіжний» від 05.11.1976 року, протокол №10, прийнято ОСОБА_5 , 1936 року народження в члени ЖБК «Молодіжний» та закріплено за ним з родиною 2 особи: /він, ОСОБА_1 - син/ дві кімнати площею 30,6 кв.м. в трикімнатній квартирі АДРЕСА_4 в якій вони проживають, внаслідок переходу йому паю в спадщину після померлої дружини члена ЖБК «Молодіжний» ОСОБА_6 та виключення ОСОБА_6 з членів ЖБК «Молодіжний». Цим же рішенням зараховано станом на 01.11.1976 року пай за ОСОБА_5 - 2 423 крб. 35 коп. та відкрито по квартирі особові рахунки ОСОБА_5 з сином ОСОБА_1 на дві ізольовані кімнати площею 30,5 кв.м., ОСОБА_7 з бабусею ОСОБА_10 - на одну ізольовану кімнату площею 15,2 кв.м.

В подальшому ОСОБА_5 здійснив доплату в сумі 550 крб. 63 коп. та був переселений в квартиру №87 зазначеного будинку.

Як вбачається з відміток в паспорті позивача, з 01.07.1987 року до 14.06.1996 року він був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_8 , з 05.11.1996 року до 30.06.2000 року був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_9 та з 02.06.2005 року за адресою: АДРЕСА_10 .

15.11.1996 року було зареєстровано шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .

05.09.1997 року ОСОБА_5 на підставі наказу Головного управління житлового забезпечення №331-С від 22 серпня 1997 року було видано Свідоцтво про право власності на квартиру.

Отже, як вбачається з матеріалів справи на момент видачі оскаржуваного свідоцтва позивач був повнолітній та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_9 .

Позивач, звертаючись до суду з позовом зазначав, що він вважав, що він є власником ј частини квартири АДРЕСА_1 . Однак позивач не надав суду доказів, що він виконував обов`язки власника, зокрема по утриманню квартири (сплати комунальних платежів).

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та після його смерті ІНФОРМАЦІЯ_6 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Марченко О.І. була заведена спадкова справа №9/2016.

Як вбачається з матеріалів справи, спадкоємцями після померлого ОСОБА_5 є дружина - ОСОБА_4 , дочка ОСОБА_3 та син - ОСОБА_1 , кожному як спадкоємцю належить 1/3 частка спадкового майна - Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 , що належить спадкоємцю на підставі свідоцтва про право власності на квартиру серії ХКВ №9279 від 08.09.1997 року, яке видане Головним управлінням житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації

21.11.2016 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Марченко О.І. видала ОСОБА_4 . Свідоцтво про право власності на Ѕ частку у праві спільної сумісної власності на майно подружжя, набуте подружжям за час шлюбу, спільне сумісне майно складається з Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 , що належить спадкоємцю на підставі свідоцтва про право власності на квартиру серії ХКВ №9279 від 08.09.1997 року, яке видане Головним управлінням житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації.

За договором дарування 2/3 частин квартири від 25.11.2016 року, ОСОБА_4 подарувала ОСОБА_2 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 .

Відносини, пов`язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень на момент видачі оскаржуваного свідоцтва регулювались Тимчасовим порядком видачі свідоцтв про право власності на об`єкти нерухомого майна, що затверджений розпорядженням Київської міської держаної адміністрації від 02.10.1996 року №1563.

Як передбачено зазначеним Порядком, Головне управління житлового господарства та майна міста на підставі документів, які необхідні для видачі свідоцтва про право власності на об`єкти нерухомого майна та надаються власником майна, видає наказ про видачу свідоцтва про право власності на об`єкт нерухомості та на його підставі видає відповідне свідоцтво, яке в подальшому реєструвалось Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на нерухоме майно.

Суть державної реєстрації прав - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, які вже мали місце на підставі рішень відповідних органів, договорів чи інших правовстановлюючих документів, шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру прав, а не безпосереднє створення таких фактів зазначеними записами.

З огляду на вищевикладене, свідоцтво про право власності є лише документом, яким оформлюється відповідне право, але не є правочином, на підставі якого це право виникає, змінюється чи припиняється, тобто, свідоцтво про право власності не породжує виникнення у власника відповідного права, а тільки фіксує факт його наявності.

Таким чином, для скасування свідоцтв про право власності на нерухоме майно має бути визнано недійсним та скасовано рішення органу на підставі якого було видано вказане свідоцтво.

Вказане кореспондується зі сталою практикою Верховного Суду, викладеною, зокрема, в постановах від 27 червня 2018 року № 925/797/17, від 05 лютого 2020 року № 904/750/19, від 06.05.2020 у справі № 120/4617/18-а, від 27 травня 2020 року № 442/2771/17(ЄДРСРУ № 89675420), від 16 вересня 2020 року № 278/657/18 (ЄДРСРУ № 91854991); від 09 березня 2021 року у справі № 756/4120/16-ц.

Позивач не оскаржував наказ Головного управління житлового забезпечення №331-С від 22 серпня 1997 року на підставі якого 05.09.1997 року ОСОБА_5 було видано Свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Так, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Оскільки суд відмовив у задоволенні позовних вимог, питання про застосування строків позовної давності судом не вирішувалось.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 7, 10, 76- 81, 244-245, 259, 263-265, 354-355 ЦПК України, суд,

вирішив:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), треті особи: Житлово-будівельний кооператив «Молодіжний», приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Марченко Олена Іванівна, ОСОБА_3 про визнання частково недійсним свідоцтва про право власності на квартиру - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 14 грудня 2022 року

Суддя: Н.Г. Притула