Справа № 714/547/22
Провадження № 2/714/172/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" червня 2022 р. Герцаївський районний суд Чернівецької області

в складі: головуючого судді Козловська Л.Д.

при секретарі Тодерян К.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Герца Чернівецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визнання місця проживання дитини, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаною повною заявою в обґрунтування якої посилається на наступне. Він перебуває у шлюбі із ОСОБА_2 , зареєстрований виконкомом Хряцьківської сільської ради Герцаївського району Чернівецької області за актовим записом №09. Від шлюбу мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказує, що шлюб розпасвя через постійні сварки, різні погляди на життя. Наразі не підтримують шлюбних відносин, збереження шлюбу є недоцільним у зв`язку з чим просить суд його розірвати. Шлюбні стосунки з відповідачкою не підтримують, проживають окремо один від одного, має іншу сім`ю та реєстрація шлюбу суперечить його інтересам. Просить шлюб розірвати.

Також зазначає, що після припинення шлюбних з відповідачкою, дитина ОСОБА_3 надалі залишилась проживати разом із позивачем за зареєстрованим місце проживання в с. Хряцька Чернівецького району Чернівецької області, який самостійно опікується нею та виховує, а відповідач проживає окремо від них в с. Горбово Чернівецького району Чернівецької області, вважає, що спору щодо місця проживання дитини не буде у зв`язку з чим просить суд дитину ОСОБА_3 , залишити проживати разом із батьком ОСОБА_1 .

Разом з позовною заявою позивач подав клопотання про розгляд справи у його відсутності та просив суд задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідач на призначене судове засідання не з`явилась, однак подала суду письмову заяву в якій просила суд розглянути справу у її відсутності. Також вказала, що з відповідачем відповідач записаний батьком сина заяву про те, що окрім доньки ОСОБА_3 , спільно з відповідачем мають сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і позивач записаний батьком дитини. Зазначає, що дійсно між нею та позивачем на протязі довгого періоду часу існують неприязні відносини, шлюбні стосунки не підтримують, вона має іншу сім`ю, проживає окремо позивача та реєстрація шлюбу суперечить її інтересам у зв`язку з чим не заперечувала проти розірвання шлюбу. Також вказує, вона разом із сином проживають в с.Горбово Чернівецького р-ну Чернівецької області за її місцем реєстрації а позивач ОСОБА_1 дійсно проживає разом з донькою ОСОБА_3 в с. Хряцька Чернівецького району Чернівецької області, між ними була досягнута домовленість щодо місця проживання доньки та участі у її вихованні, що відповідає інтересам дитини. Позивач повністю взяв на себе опіку та піклування за донькою, у зв`язку з чим не заперечує щодо задоволення заявленої вимоги про залишення місця проживання дитини з батьком.

У відповідності до ч.1 ст. 223, ч.2 ст.247 ЦПК України справу було розглянуто у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів без фіксації судового засідання звукозаписувальним технічним засобом.

Суд, всебічно та повноцінно дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи.

Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 15.07.2011 року виконкомом Хряцьківської сільської ради Герцаївського району Чернівецької області за актовим записом №09.

Від шлюбу мають двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З обставин викладених у позовній заяві, які сторонами визнаються судом встановлено, що сторони довгий період часу шлюбних стосунків не підтримують, не пов`язані спільним побутом, шлюб існує формально та реєстрація такого суперечить їх інтересам.

Позивач ОСОБА_1 проживає разом з донькою ОСОБА_3 в с. Хряцька Чернівецького району Чернівецької області за зареєстрованим місцем проживання, між батьками дитини була досягнута домовленість щодо місця проживання доньки та участі у її вихованні, що відповідає інтересам дитини. ОСОБА_1 взяв на себе повністю опіку та піклування за донькою, яка перебуває на його особистому утриманні.

Відповідачка ОСОБА_2 проживає разом із з сином ОСОБА_1 , окремо від позивача за її місцем реєстрації в с. Горбово Чернівецького району Чернівецької області, зберегти шлюбні стосунки з позивачем неможливо так як має нову сім`ю, не пов`язана спільним побутом з позивачем та реєстрація шлюбу суперечить її інтересам. Також не заперечувала щодо залишення місця проживання доньки разом із батьком оскільки за їхньою домовленістю він взяв на себе особисто обов`язки по утриманню і вихованню дитини.

Дані обставини також підтверджуються укладеним між сторонами нотаріально-посвідченим договором №696 від 10.05.2022 року, про визначення місце проживання дитини та участі батьків у її вихованні. Пунктом 3 Договору передбачено, що місцем проживання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьки визначили місце проживання батька ОСОБА_1 за адресою с. Хряцька Чернівецького району Чернівецької області. Пунктами 5-6 Договору передбачено, що батько ОСОБА_1 самостійно виховує та утримує малолітню ОСОБА_3 , без участі матері, яка в свою чергу проживає окремо від батька та дітей.

Даючи оцінку доказам по справі, суд дійшов наступних висновків.

Сімейні правовідносини, у яких перебувають сторони регулюються, зокрема Конституцією України та Сімейним кодексом України (далі - СК України).

Так, згідно з ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Згідно з ч. 1 ст. 1 СК України Сімейний кодекс України визначає засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів.

Частинами 1, 4 ст. 3 СК України сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`я створюється, зокрема на підставі шлюбу.

Держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї (ч. 1 ст. 5 СК України).

Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану (ч. 1 ст. 21 СК України).

Частиною 1 ст. 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Підстави для припинення шлюбу визначені ст. 104 СК України, згідно з ч. 2 якої шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Згідно зі ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя відповідно до статті 106 або одного з них відповідно до статті 107 цього Кодексу.

Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 109 цього Кодексу.

Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Позов про розірвання шлюбу не може бути пред`явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки кримінального правопорушення, щодо другого з подружжя або дитини.

Чоловік, дружина мають право пред`явити позов про розірвання шлюбу протягом вагітності дружини, якщо батьківство зачатої дитини визнане іншою особою.

Чоловік, дружина мають право пред`явити позов про розірвання шлюбу до досягнення дитиною одного року, якщо батьківство щодо неї визнане іншою особою або за рішенням суду відомості про чоловіка як батька дитини виключено із актового запису про народження дитини.

Опікун має право пред`явити позов про розірвання шлюбу, якщо цього вимагають інтереси того з подружжя, хто визнаний недієздатним.

Отже, підсумовуючи наведені вище норми Конституції України та СК України, суд доходить до висновку про те, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Держава охороняє сім`ю і створює умови для її зміцнення. Шлюб припиняється, зокрема внаслідок його розірвання, зокрема за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Разом із тим, закон встановлює строк, у продовж якого, позов про розірвання шлюбу не може бути пред`явлений жодним із подружжя, а саме протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини. Цей строк становить 1 рік, і на думку суду, його покликанням є надання подружжю можливості спокійно, не приймаючи поспішних та необдуманих рішень, оцінити конфлікт, що виник між ними, з точки зору спільних інтересів та інтересів дитини.

Таке законодавче обмеження у пред`явленні позову про розірвання шлюбу, забезпечує конституційний принцип рівності жінки і чоловіка у шлюбі та державної охорони сім`ї.

У той же час, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки кримінального правопорушення, щодо другого з подружжя або дитини, якщо батьківство зачатої дитини визнане іншою особою, або якщо батьківство щодо дитини визнане іншою особою чи за рішенням суду відомості про чоловіка як батька дитини виключено із актового запису про народження дитини, чоловік, дружина мають право пред`явити позов про розірвання шлюбу до досягнення дитиною одного року.

Повертаючись до обставин цієї справи, суд зауважує, що ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідач народила сина , ОСОБА_1 , батьком якої є позвиач.

Пунктом 5 ч. 4 ст. 185 ЦПК України передбачено, що позовна заява про розірвання шлюбу повертається судом, якщо її подано під час вагітності дружини або до досягнення дитиною одного року без дотримання вимог, встановлених Сімейним кодексом України.

Отже, якби позивач зазначив у позовній заяві про розірвання шлюбу про народження відповідачкою 01 березня 2022 року дитини, батьком якої він, суд зобов`язаний був би, виконуючи імперативний припис пункту 5 ч. 4 ст. 185 ЦПК України, повернути позов.

Однак, позивач, звертаючись до суду, не зазначив про народження дитини, у звязку з чим на даній стадії розгляду справи суд не наділений повноваженнями щодо повернення позовної заяви.

При цьому, незважаючи на встановленні і підтвердженні належними доказами обставини справи щодо припинення між сторонами шлюбних відносин, існування у кордного із сторін, зокрема у відповідачки, нових сімейних стосунків а також що реєстрація шлюбу суперечить їх особистим інтересам, враховуючи існування прямої заборони передбаченої законодавством щодо розірвання шлюбу до досягнення дитиною одного року та відсутності інших підстав і доказів наявності обставин, з якими СК України пов`язує право одного з подружжя пред`явити позов про розірвання шлюбу до досягнення дитиною одного року, зокрема, факту вчинення протиправної поведінки, яка містить ознаки кримінального правопорушення щодо нього або їх новонародженої дитини, суд вважає, що у задоволенні позову про розірвання шлюбу слід відмовити.

Однак, враховуючи що обмеження передбачені ст. 110 СК України, а саме заборона на пред`явлення позову про розірвання шлюбу до досягнення дитиною одного року, по-перше, не є абсолютною, по-друге, має винятки і по-третє, діє лише 1 рік з дня народження дитини, позивач та відповідач матимуть право повторно пред`явити позов про розірвання шлюбу вже через 9 місяців, їхнє право не втрачене.

Даючи оцінку обставинам справи і доказам в частині визначення місця дитини, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до статті 160 Сімейного кодексу України (далі - СК) місце проживання дитини, яка не досягла 10 років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла 10 років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Відповідно до ст. 161 СК України, за наявності спору щодо того з ким із батьків буде проживати малолітня дитина, даний спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

У постанові від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18 (провадження № 61-14859св19) Верховний Суд зазначив, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини разом із матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. У разі наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини.

Аналогічну правову позицію висловив Верховний суд у справі № 339/143/20 (провадження № 61-6809св21) від 22 грудня 2021, та окрім цього визначив, що зазначення у резолютивній частині рішення суду з ким дитина залишиться проживати, не свідчить, що суд вирішив позов про визначення місця проживання дитини, оскільки суд лише констатує, з ким залишається проживати дитина після розірвання шлюбу, не змінюючи при цьому її місце проживання. Одночасно Верховний Суд наголошує на тому, відповідач не позбавлений можливості звернутися до суду з позовом про визначення місця проживання дитини разом з ним за наявності підстав вважати, що це відповідатиме найкращим інтересам дитини.

Відповідно до ч. 4 ст. 157 СК України батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Предметом даного договору є визначення місця проживання та дії з виховання, навчання, догляду за дитиною або поєднаних цих елементів, спрямованих на забезпечення нормального фізичного, духовного та морального розвитку дитини. Договір укладається в письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.

Так між сторонами визначено у добровільному порядку місце проживання ОСОБА_3 та їхню участь у вихованні дитини на підставі укладеного між ними нотаріально-посвідченого Договору у відповідності до ч.4 ст. 157 СК України, яким передбачено, що як донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає зі батьком ОСОБА_1 та перебуває на моєму особистому утриманні, відповідачка проживає окремо від них і по даний період часу спір і претензій з боку відповідачки з ким буде проживати дитина не виникали, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині залишення місця проживання дитини з батьком.

Проте суд констатує, що у випадку неналежного виконання позивачем покладених на нього обов`язків щодо особистого утримання і виховання дитини ОСОБА_3 та порушення умов укладеного між сторонами Договору по відношенню до дитини, відповідачка має права звернутися до суду з позовом про визначення місця проживання дитини.

На підставі наведеного, керуючись Конституцією України, ст. ст. 24, 55, 56, 110, 112, 113, 115 157, 160, 161 Сімейного кодексу України ст.ст. 175-177 ЦПК України-

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу та визнання місця проживання дитини задовольнити частково.

Визначити місце проживання дитини, а саме ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити проживати разом із батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

В разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду протягом 30-ти днів з дня його проголошення, а уразі проголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя: Козловська Л.Д.