ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

при секретарі Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 квітня 2022 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору безпроцентної позики неукладеним та недійсним, -

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу.

Позовні вимоги ОСОБА_1 мотивовані тим, що між ним та відповідачем 01 вересня 2008 року був укладений договір позики, за яким ОСОБА_2 отримав грошові кошти у сумі 240 000 доларів США. Договором від 01 вересня 2008 року було обумовлено строк повернення позики, який відповідно до п.4.1 становив один рік, тобто 01 вересня 2009 року.

На виконання умов договору від 01 вересня 2008 ОСОБА_2 повернув з 01 вересня 2017 року по 01 вересня 2019 року суму основного боргу в розмірі 86 700 доларів США, а також було повернуто суму відсотків за період прострочення боргового зобов`язання з 01 вересня 2009 до 01 вересня 2020 в сумі 53 300 доларів США. Неповернутою залишилася сума основного боргу за Договором позики від 01 вересня 2008 року в розмірі 153 300 доларів США, що складає 4 353 720 грн., а також сума нарахованих процентів в розмірі 290 425 доларів США, що складає 8 248 070 грн.

З 01 вересня 2020 боржник ОСОБА_2 припинив виконувати свої зобов`язання, що змусило позивача звернутись до суду. Крім того, пунктом 6.1 Договору від 01 вересня 2008 року передбачено, що при простроченні повернення позики (її частини) «Позичальник» додатково до штрафу, передбаченого п.6.1 Договору, сплачує проценти в розмірі 15% річних, виходячи з неповерненої суми за весь строк прострочення.

Враховуючи викладене, позивач просив стягнути з ОСОБА_2 суму боргу у розмірі 153 300 доларів США, що за курсом НБУ становить 4 353 720 грн., а також суму нарахованих процентів в розмірі 290 425 доларів США, що за курсом НБУ становить 8 248 070 грн. та судові витрати.

У лютому 2022 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про визнання договору безпроцентної позики неукладеним та недійсним.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 мотивовані тим, що договір позики укладений 01 вересня 2008 року є підробленим, оскільки він не укладав вказаний договір та не підписував його. Проте ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 безпроцентну позику у розмірі 140 000,00 доларів США, яку повернув в повному обсязі, що підтверджується розпискою ОСОБА_1 від 06 листопада 2019 року, виконаною власноручно та даний факт не заперечується останнім.

Враховуючи викладене, ОСОБА_2 просив визнати неукладеним та недійсним договір безпроцентної позики від 01 вересня 2008 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на суму у розмірі 240 000,00 доларів США.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 квітня 2022 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 ..

Відмовляючи ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог, суд виходив з їх недоведеності.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення скасувати в частині відмови у задоволенні його позовних вимог та в цій частині ухвалити нове судове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що зі сторони ОСОБА_2 зауважень до виготовлення тексту договору не було. Апелянт вказує, що ніяких інших договорів з відповідачем він не укладав. Крім того, апелянт зазначає, що в складений текст договору позики ніяких змін не вносилося, цей договір не визнаний судом недійсним, неукладеним чи підробленим, а тому є достовірним.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення в оскаржуваній частині без змін, з наступних підстав.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України та законами України.

Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

У відповідності до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

У відповідності з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Статтею 1049 ЦК передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір позики.

ОСОБА_4 заперечуючи факт укладання договору від 01 вересня 2008 року та підписання його звернувся до суду із клопотанням про призначення судом експертизи.

Висновком експерта від 23 грудня 2021року, встановлено, що виготовлено договір безпроцентної позики б/н від 01 вересня 2008 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 шляхом монтажу за допомогою комп`ютерної або копіювально-розмножувальної техніки тощо, експертом зазначено, що договір безпроцентної позики від 01 вересня 2008 виготовлений шляхом монтажу, а саме додрукуванням наявного на лицьовій стороні тексту на зворотну сторону аркушу, який становив раніше інший односторонній документ, а також у текст договору безпроцентної позики б/н від 01 вересня 2008 року вносились зміни шляхом підчистки - механічного видалення первинних записів. На ділянці видалення були розташовані рукописні записи, що утворювали прізвище, ініціали та підпис. Встановити первинний зміст записів не надається можливим у зв`язку з видаленням більшості штрихів елементів букв разом з поверхневим шаром паперу.

Крім того, цим висновком встановлено, що друковані тексти на лицьовій та зворотній стороні аркушу договору безпроцентної позики від 01 вересня 2008 виконувалися на різних друкуючих пристроях та неодночасно з текстом на зворотній стороні аркушу договору безпроцентної позики від 01 вересня 2008.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що доводи позивача за первинним позовом викладені по тексту позову, як на підставу позовних вимог не знайшли свого підтвердження.

При цьому, суд критично оцінив доводи відповідача за первинним позовом в частині не укладання та не підписання вказаного договору, оскільки на питання - чи виконано підпис від імені ОСОБА_2 в графі «підпис», в розділі 9 «Реквізити та підписи сторін» договору безпроцентної позики б/н від 01 вересня 2008 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , саме ОСОБА_5 чи іншою особою, експертом зазначено, що Підпис від імені ОСОБА_2 у графі «(підпис)» в розділі 9 «Реквізити і підписи сторін» договору безпроцентної позики б/н від 01 вересня 2008, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , виконаний самим ОСОБА_5 .

На інші питання відповіді експертами надати не виявилось можливим, зокрема у зв`язку з відмовою у отримання вирізок документу, що досліджується.

Крім того, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно не взяв до уваги покази свідків, так як вони не надали суду свідчень про дійсне укладання договору від 01 вересня 2008 між сторонами.

До того ж, суд вірно звернув увагу на те, що відповідно до ст. 1051 ЦК України якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.

Встановивши відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження заявлених позовних вимог, суд першої інстанції дійшов вірного та обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог ОСОБА_1 ..

Доводи апелянта в скарзі про те, що зі сторони ОСОБА_2 зауважень до виготовлення тексту договору не було, ніяких інших договорів з відповідачем він не укладав, а складений текст договору позики ніяких змін не вносилося, цей договір не визнаний судом недійсним, неукладеним чи підробленим, а тому є достовірним, - колегія суддів вважає необґрунтованими, з огляду на те, що вони зводяться до незгоди з висновками суду стосовно встановлених обставин справи та спрямовані на переоцінку доказів у справі.

Позивачем ні в суді першої інстанції, ні в апеляційній інстанції не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження заявлених позовних вимог.

Інші твердження апелянта колегією суддів перевірені та визнані такими, що не впливають на законність рішення в оскаржуваній частині.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвалюючи рішення, суд першої інстанції, врахувавши заявлені позовні вимоги та підстави, на які сторони посилалися в обґрунтування своїх вимог, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, надавши належну оцінку обставинам справи, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ..

Рішення в оскаржуваній частині, як таке, що відповідає нормам матеріального та процесуального права повинне бути залишене без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Законність рішення в частині відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 , колегією суддів не перевіряється, так як не є предметом апеляційного оскарження.

В зв`язку із залишенням апеляційної скарги без задоволення, відповідно до ст. 141 ЦПК України, сплачений апелянтом судовий збір за подання апеляційної скарги поверненню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 квітня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко