Справа № 462/9464/21 Головуючий у 1 інстанції: Боровков Д.О.
Провадження № 22-ц/811/1427/22 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2022 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,

секретаря Юзефович Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Львівського апеляційного суду у м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 01 червня 2022 року в складі судді Боровкова Д.О. у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до ОСОБА_1 , з участю третьої особи Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

встановив:

В провадженні Залізничного районного суду м. Львова перебувала цивільна справа за позовом ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» до ОСОБА_1 , з участю третьої особи ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Оскаржуваною ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 01 червня 2022 року стягнуто з ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» в дохід державного бюджету штраф у сумі 0,3 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 744 (сімсот сорок чотири) гривні 30 коп.

Стягнуто з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» в дохід державного бюджету штраф у сумі 0,3 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 744 (сімсот сорок чотири) гривні 30 коп.

Роз`яснено особам, яких стосується виконання ухвали, що застосування заходів процесуального примусу не звільняє їх від виконання обов`язків, встановленихЦПК України і у випадку повторного чи систематичного невиконання процесуальних обов`язків, повторного чи неодноразового зловживання процесуальними правами, повторного чи систематичного неподання витребуваних судом доказів без поважних причин або без їх повідомлення, триваючого невиконання ухвали про забезпечення позову або доказів суд з урахуванням конкретних обставин стягує у дохід державного бюджету з відповідного учасника судового процесу або відповідної іншої особи штраф у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та у випадку невиконання процесуальних обов`язків, зловживання процесуальними правами представником учасника справи суд з урахуванням конкретних обставин справи може стягнути штраф як з учасника справи, так і з його представника.

Повторно зобов`язано третю особу Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія» надати всі докази, які стосуються правовідносин ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» з відповідачем ОСОБА_1 , а також документи, які слугували підставою для того, щоб не здійснити виплату страхового відшкодування у повному обсязі на загальну суму 47962,50 грн.

Повторно зобов`язано позивача Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група» надати докази того, що коефіцієнт зносу автомобіля потерпілого ТзОВ «Перша лізингова компанія» марки «Skoda», реєстраційний номер НОМЕР_1 дорівнює нулю (звіт про оцінку, тощо).

Роз`яснено, що в разі неподання витребуваних судом доказів у відповідності до п. 3 ч. 1, ч. 2 ст. 148 ЦПК України судом може вирішено питання про стягнення з винних осіб штрафу в дохід держави. Витребувані докази направити на адресу суду протягом 5 днів з дня отримання ухвали.

У разі неможливості подати доказ у встановлений строк, повідомити суд протягом п`яти днів з дня отримання ухвали із зазначенням причин та вказівкою строку коли доказ буде надано.

Копію ухвали направлено ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» та ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» для виконання.

Ухвалу суду оскаржив представник Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" Сечко С.В.

В апеляційній скарзі зазначає, що постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції неповно з`ясував усі обставини справи, тому дійшов помилкового висновку щодо зловживання процесуальними правами.

Звертає увагу на те, що розмір страхового відшкодування за договорами добровільного страхування (КАСКО) визначається умовами договору.

Покликається на те, що до позовної заяви долучено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, водіїв і пасажирів від нещасного випадку № 28-0199-18-00260 від 30.05.2018, згідно із п. 13.2 якого встановлено порядок визначення розміру страхового відшкодування.

Наводить формулу розрахунку страхового відшкодування.

Зокрема, зазначає, що договором не передбачено виплату суми страхового відшкодування з врахуванням експлуатаційного зносу деталей, тому такий показник дорівнює нулю.

Тобто при розрахунку суми страхового відшкодування не враховується знос деталей, вузлів та агрегатів ТЗ.

Оскільки відповідний договір був долучений до позову, суд неповно з`ясував усі обставини справи, що є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Просить скасувати ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 01 червня 2022 року в частині стягнення штрафу із Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група» у дохід держави.

Учасники справи представник позивача ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група», відповідач ОСОБА_1 , представник третьої особи ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» будучи повідомленими належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибули, представник позивача ПрАТ Страхова компанія «Українська страхова група» та представник третьої особи ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» подали клопотання про розгляд справи у їх відсутність, відповідач не повідомив суд про причину неявки.

На переконання колегії суддів, матеріалів справи достатньо для розгляду заяви по суті, а тому вважає за можливе, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, розглядати справу за відсутності осіб, що не з`явилися.

За відсутності всіх осіб, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення враховуючи таке.

Постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що позивач та третя особа були зобов`язані судом надати відповідні докази, ухвалу суду отримали, однак станом на 01 червня 2022 року вимоги ухвали не виконали, тому врахувавши негативні наслідки невиконання вимог ухвали про витребування доказів у вигляді невиправданого затягування розгляду справи, а також те, що позивачем ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» та третьою особою ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» не було повідомлено суд про неможливість їх подання, суд застосував до відповідних учасників справи заходи процесуального примусу.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, колегія суддів виходить з такого.

У грудні 2021 року позивач ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, просить стягнути з відповідача сплачене страхове відшкодування у розмірі 10170,78 грн. та 2270 грн. судового збору.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 21 лютого 2022 року залучено до участі у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія».

Зобов`язано третю особу Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія» надати всі докази, які стосуються правовідносин ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» з відповідачем ОСОБА_1 , а також документи, які слугували підставою для того, щоб не здійснити виплату страхового відшкодування у повному обсязі на загальну суму 47962,50 грн.

Зобов`язано позивача Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група» надати докази того, що коефіцієнт зносу автомобіля потерпілого марки «Skoda», реєстраційний номер НОМЕР_1 дорівнює нулю (звіт про оцінку, тощо).

Продовжено строк розгляду цивільної справи за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди на термін не більше тридцяти днів.

У подальшому суд повторно продовжував строк розгляду даної справи (а.с. 9).

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 01 червня 2022 року суд вирішив перейти від розгляду цивільної справи за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до ОСОБА_1 (третя особа: Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія») про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) сторін до розгляду даної справи в порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін.

Призначено судове засідання, у яке викликано сторони.

Визнано явку представника позивача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» в судове засідання - обов`язковою.

Суд роз`яснив учасникам справи, що такі зобов`язані з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою, у випадку невиконання учасником справи його обов`язків суд застосовує до такого учасника заходи процесуального примусу передбачені ЦПК України.

Перевіряючи законність оскаржуваної ухвали колегія суддів виходить із такого.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша ст. 2 ЦПК України.

Відповідно до частини другої цієї ж статті суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

Неприпустимість зловживання процесуальними правами є однією із засад (принципипів) цивільного судочинства (ст. 2 ЦПК України).

Цивільний процесуальний кодекс України зобов`язує суд вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом (ч. 4 ст. 44 ЦПК України).

Пунктом 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України передбачено, що учасники справи зобов`язані виконувати інші процесуальні обов`язки визначені законом або судом.

Зокрема, учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строк, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом (ч. 2 ст.43 ЦПК України).

Згідно із ч. 3 ст. 43 ЦПК України у випадку невиконання учасником справи його обов`язків, суд застосовує до такого учасника справи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом.

Частиною другою статті 44 ЦПК України визначений перелік дій сторони, які можуть бути визнані зловживанням процесуальними правами, зокрема, вчинення аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи.

Цивільний процесуальний кодекс України передбачає, що особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали (ч. 7 ст. 84 ЦПК України).

Відповідно до ч. 8 ст. 84 ЦПК України, у разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів з причин, визнаних судом неповажними, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом.

Статтею 143 ЦПК України визначено, що заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

Заходи процесуального примусу застосовуються судом шляхом постановлення ухвали.

Відповідно до ч. 1 ст. 144 ЦПК України, заходами процесуального примусу є: 1) попередження; 2) видалення із залу судового засідання; 3) тимчасове вилучення доказів для дослідження судом; 4) привід; 5) штраф.

Застосування до особи заходів процесуального примусу не звільняє її від виконання обов`язків, встановлених цим Кодексом.

Частиною першою статті 148 ЦПК України визначено, що суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі від 0.3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках:1) невиконання процесуальних обов`язків, зокрема, ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу; 2) зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству; 3) неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин; 4) невиконання ухвали про забезпечення позову або доказів, ненадання копії відзиву на позов, апеляційну чи касаційну скаргу, відповіді на відзив, заперечення іншому учаснику справи у встановлений строк; 5) порушення заборон, встановлених частиною дев`ятою статті 203 цього Кодексу.

Частиною другою статті 148 ЦПК України передбачено, що у випадку повторного чи систематичного невиконання процесуальних обов`язків, повторного чи неодноразового зловживання процесуальними правами, повторного чи систематичного неподання витребуваних судом доказів без поважних причин або без їх повідомлення, триваючого невиконання ухвали суду про забезпечення позову або доказів суд з урахуванням конкретних обставин стягує у дохід державного бюджету з відповідного учасника судового процесу або відповідної іншої особи штраф у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Суд може скасувати постановлену ним ухвалу про стягнення штрафу, якщо особа, стосовно якої її постановлено, виправила допущене порушення та (або) надала докази поважності причин невиконання відповідних вимог суду чи своїх процесуальних обов`язків (ч. 6 ст. 148 ЦПК).

Отже, відповідно до пункту 1 та 2 частини першої статті 148 ЦПК України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі до від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу, зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству.

Відповідно до ст. 260 ЦПК України ухвала, що викладається окремим документом, складається, зокрема, з мотивувальної частини із зазначенням мотивів, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд, постановляючи ухвалу.

Таким чином, у разі постановлення судом ухвали про застосування заходів процесуального примусу до учасника справи у виді стягнення штрафу за невиконання процесуальних обов`язків, суд повинен мотивувати у своїй ухвалі, яким чином відповідні дії учасника справи свідчать про недобросовісність виконання ним процесуальних обов`язків чи створюють протиправні перешкоди у здійсненні судочинства.

Відповідно до ч. 4 ст. 148 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції за результатами перегляду ухвали про накладення штрафу є остаточною і оскарженню не підлягає.

Колегія суддів виходить з того, що предметом даного апеляційного перегляду є виключно процесуальне питання стосовно підставності застосування судом до учасника справи заходів процесуального примусу, наявності у діях останнього зловживання процесуальними правами, відтак будь які докази апеляційної скарги стосовно можливої оцінки судом першої інстанції спірних правовідносин по суті спору, колегія суддів до уваги не приймає.

Поряд з цим, беззаперечним, на переконання колегії суддів є те, що на час постановлення оскаржуваної ухвали та застосування судом заходів процесуального примусу до позивача, ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» отримавши ухвалу суду (вимогу) жодним чином на таку не відреагувало, витребуваних доказів суду не надало.

При цьому, надаючи місцевому суду пояснення лише 13.06.2022, тобто після постановлення оскаржуваної ухвали та застосування заходів процесуального примусу, представник позивача ОСОБА_2 , як і у апеляційній скарзі, покликається на те, що договором добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, водіїв і пасажирів від нещасного випадку № 28-0199-18-00260 від 30.05.2018, не передбачено виплату суми страхового відшкодування з врахуванням експлуатаційного зносу деталей, тому такий показник дорівнює нулю.

Поряд з цим, до цього пояснення представник не долучив копію договору № 28-0199-18-00260 від 30.05.2018чи витяг із такого з чітко зазначеним пунктом на зміст та суть якого покликається у своїх поясненнях.

Не долучено копію цього договору і до апеляційної скарги, відсутній такий і у надісланих судом першої інстанції матеріалах для розгляду їх у апеляційному порядку, однак як слідує із доводів апеляційної скарги, необхідність чи відсутність необхідності врахування експлуатаційного зносу деталей при визначенні суми страхового відшкодування (та нульовий розмір такого), є виключно аналізом представником страховика положень договору та його особистим висновком.

Із врахуванням зазначеного Львівський апеляційний суд листом 07.11.2022 витребував із Залізничного районного суду м. Львова цивільну справу № 462/9464/21 для огляду, оскільки як зазначав представник ПрАТ "Страхова компанія "Українська страхова група", де у п. 13.2 договору добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, водіїв і пасажирів від нещасного випадку № 28-0199-18-00260 від 30.05.2018 встановлено порядок визначення розміру страхового відшкодування та, зокрема, договором передбачено виплату суми страхового відшкодування без врахування експлуатаційного зносу деталей.

30.11.2022 цивільна справа № 462/9464/21 надійшла на адресу Львівського апеляційного суду.

Як вбачається із матеріалів справи до позовної заяви ПрАТ "Страхова компанія "Українська страхова група" дійсно долучений Генеральний договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, водіїв і пасажирів від нещасного випадку № 28-0199-18-00260 від 30.05.2018.

Розділ 13 договору визначає порядок розрахунку розміру страхового відшкодування по КАСКО.

Зокрема, розмір страхового відшкодування визначається виходячи з прямого розміру збитків, завданих страхувальнику в результаті страхового випадку, на підставі даних огляду пошкодженого ТЗ та/або ДО, документів згідно з умовами цього договору. Розмір страхового відшкодування в будь якому випадку не може перевищувати розмір страхової суми за відповідним видом страхування та відповідних лімітів, якщо такі встановлені за кожним окремим застрахованим ТЗ.

У п. 13.2 зазначено формулу за якою розраховується страхове відшкодування, а саме СВ = ВВР+ДДВ-Фрн-ВЗПО, де СВ страхове відшкодування, ВВР вартість відновлювального ремонту, ДДВ додаткові витрати, Фрн франшиза, ВЗПО відшкодування збитків винною особою.

При цьому, вартість відновлювального ремонту, включає вартість деталей, вузлів, агрегатів, що змінюються, вартість робіт та витратних матеріалів, без урахування ПДВ.

Також у цьому розділі передбачено, що страховик не відшкодовує та що у страхове відшкодування по КАСКО не включається.

Поряд з цим, у договорі не передбачено те, що виплата суми страхового відшкодування виплачується без врахування експлуатаційного зносу деталей чи про те, що такий показник дорівнює нулю.

Таким чином, колегія суддів констатує відсутність положень, на які покликається представник ПрАТ "Страхова компанія "Українська страхова група"у Генеральному договорі добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, водіїв і пасажирів від нещасного випадку № 28-0199-18-00260 від 30.05.2018.

Власне з урахуванням зазначеного, суд першої інстанції обґрунтовано вживав заходи, спрямовані на отримання відповідних документів, а саме надати докази того, що коефіцієнт зносу автомобіля потерпілого марки «Skoda», реєстраційний номер НОМЕР_1 дорівнює нулю (звіт про оцінку, тощо).

Проте, стороною позивача не надано до суду витребуваних доказів та не вчинено жодних дій, які б свідчили про добросовісну реалізацію ним своїх процесуальних прав та належне виконання процесуальних обов`язків, зокрема, учинення ним усіх можливих та залежних від нього дій, спрямованих на отримання судом першої інстанції витребовуваних документів.

У своїх рішеннях ЄСПЛ неодноразово наголошував про обов`язок національних судів організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були проведені без затримок та були ефективними (справа «Шульга проти України», пункт 28, справа від 02 грудня 2010 року) і запобігали неналежній та такій, що затягує справу, поведінці сторін у цивільному процесі і це є завданням саме державних органів (справа «Мусієнко проти України», пункт 24, рішення від 20 січня 2011 року).

Неможливість суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (справа «Смірнова проти України» рішення від 08 листопада 2005 року, справа «Фрідлендер проти Франції» (Frydlender v. Fгапсе, рішення від 27 квітня 2000 року). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (справа «Красношапка проти України» рішення від 30 листопада 2006 року).

Враховуючи наведене та встановивши, що ПрАТ "Страхова компанія "Українська страхова група"без поважних причин, протягом тривалого часу не подало витребовуваний судом доказ та не повідомило суд про причини неподання такого доказу, суд першої інстанції, керуючись частиною другою статті 148 ЦПК України, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування до відповідача заходу процесуального примусу у вигляді штрафу у розмірі 744 (сімсот сорок чотири) гривні 30 коп.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що застосування ПрАТ "Страхова компанія "Українська страхова група"заходів процесуального примусу у виді штрафу, є співмірним заходом із вчиненим ним порушенням та відповідає принципу розумності.

Керуючись ст.ст. 148, 367, 368, 369, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" залишити без задоволення.

Ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 01 червня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, в касаційному порядку не оскаржується.

Повний текст постанови складений 06 грудня 2022 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк