Справа № 712/7676/21
Провадження № 2/712/309/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2022 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого- судді- Пироженко В.Д.

при секретарі Жук О.М.

за участі позивача ОСОБА_1

за участі представника позивача адвоката Романюка І.М.

за участі представника відповідача адвоката Тарасенка А.Ю.

за участі представника відповідача адвоката Ковтуна А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за борговою розпискою.

В позові зазначає, що 16.01.2021 року він надав у борг ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 21532 долари США, що підтверджується розпискою написаною власноруч останнім в присутності свідка ОСОБА_4 . Строк повернення вказаної заборгованості в розписці зазначено до 30.05.2021 року. Відповідач ОСОБА_2 27.05.2021 року повернув частину боргу в розмірі 7800 доларів США. Отже, сума заборгованості яка не повернута за борговою розпискою становить 13732 долари США. Позивач в позові вказує, що оскільки відповідачі являються подружжям, тому якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя.

Позивач просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку на його користь заборгованість в розмірі 13732 долари США, та судові витрати.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 08.09.2021 року провадження у справі відкрито та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його адвокат Романюк І.М. позовні вимоги підтримали та просили його задоволити.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Тарасенко А.Ю. позовні вимоги позивача не визнав та зазначив, що кошти відповідач отримав на придбання автомобілів. ОСОБА_2 виконав свої зобов`язання та доставив автомобілі позивачу. Проте, позивач відмовився віддавати йому боргову розписку. Просив в позові позивачу відмовити. Також зазначив, що з дружиною вони не проживають довгий час.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 - адвокат Ковтун А.В. позовні вимоги щодо ОСОБА_3 не визнав та просив відмовити в задоволенні позову, оскільки позивачем не доведено, що отримані відповідачем ОСОБА_2 кошти в борг згідно розписки, були використанні ним в інтересах сім`ї.

Відповідач ОСОБА_3 04.11.2021 року скерувала до суду відзив, в якому просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог щодо неї, оскільки кошти, які за розпискою нібито отримав ОСОБА_2 , не можуть бути стягнуті з неї, так як вони не були використані в інтересах сім`ї, письмової чи усної згоди на укладення договору позики вона позивачу не надавала, отримані в борг кошти на сім`ю не використовувались.

29.11.2021 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Романюка І.М. надав до суду відповідь на відзив відповідача ОСОБА_3 , в якому зазначено, що твердження останньої з приводу того, що їй не було відомо про запозичені ОСОБА_2 у ОСОБА_1 грошових коштів, оскільки гроші за розпискою передавались за її відома. Крім того, на виконання своїх зобов`язань по розписці позивач ОСОБА_1 направив частину суми на рахунок ПАТ КБ «ПриватБанк» 963354, та відповідно чеку САК 39444 від 05.08.2020 отримувачем грошових коштів в сумі 49800 є ОСОБА_3 . Отже, про факт позики дружині ОСОБА_2 ОСОБА_3 було відомо ще в 2020 році, оскільки частину запозичених коштів вона отримала на власний рахунок.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини:

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

В судовому засіданні встановлено, що згідно розписки від 16 січня 2021 року, наданої позивачем до суду, відповідач ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 у борг кошти в розмірі 21532 доларів США, строк повернення коштів в розписці визначено до 30.05.2021 року.

Таким чином між сторонами виникли грошові зобов`язання, що підтверджується належними доказами, а саме оригіналом даної розписки.

27.05.2021 року відповідач ОСОБА_2 повернув позивачу частину боргу в розмірі 7800 доларів США. Даний факт в судовому засіданні підтвердив позивач.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ч. 2 ст. 1047ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Статтею 1047 ЦК України передбачена письмова форма укладення договору позики.

У постанові Верховного суду України від 18 вересня 2013 року у справі №6-63 цс письмова форма договору позики через його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Договір позики є двостороннім правочином, а також одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмету позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Наявність у позивача оригіналу вказаної боргового документу є належним та допустимим доказом як факту отримання ОСОБА_2 від ОСОБА_1 позики та її волевиявлення у встановлені строки останнього до 30.05.2021 року повернути борг, так і невиконання відповідачем даного боргового зобов`язання у повному обсязі.

У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику.

Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству.

З огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України, належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики.

Вказане узгоджується з висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року в справі № 14-134цс18.

В судовому засіданні встановлено, що відповідачем ОСОБА_2 частково повернено кошти за договором позики, а саме в розмірі 7800 доларів США

Таким чином, сума боргу, яка підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача складає 13732 доларів США.

Вирішуючи вимогу щодо солідарного стягнення суми боргу з відповідачів як подружжя, то суд виходить з наступного.

Верховний суд при розгляді цивільної справи № 639/7335/15-ц вказав, що тлумачення частини четвертої статті 202, частини другої статті 626, статті 1046ЦК України дозволяє стверджувати, що договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення договору позики всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

Аналогічний висновок зроблено і Верховним Судом України в постанові від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13.

Тлумачення частини четвертої статті 65 СК України свідчить, що той з подружжя, хто не брав безпосередньо участі в укладенні договору, стає зобов`язаною стороною (боржником), за наявності двох умов: 1) договір укладено другим із подружжя в інтересах сім`ї; 2) майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Тільки поєднання вказаних умов дозволяє кваліфікувати другого з подружжя як зобов`язану особу (боржника). Тобто, на рівні закону закріплено об`єктивний підхід, оскільки він не пов`язує виникнення обов`язку другого з подружжя з фактом надання ним згоди на вчинення правочину. Навіть якщо другий з подружжя не знав про укладення договору він вважатиметься зобов`язаною особою, якщо об`єктивно цей договір було укладено в інтересах сім`ї та одержане майно було використано в інтересах сім`ї. Такий підхід в першу чергу спрямований на забезпечення інтересів кредиторів. Той з подружжя, хто не був учасником договору, не може посилатися на відсутність своєї згоди, якщо договір було укладено в інтересах сім`ї.

Аналогічний висновок зроблено і Верховним Судом України в постанові від 19 червня 2013 року у справі № 6-55цс13.

Виходячи із системного аналізу зазначених норм права, в контексті встановлених судом обставин справи, для визначення солідарного характеру обов`язків ОСОБА_3 щодо повернення боргу за договором позики з`ясуванню підлягало питання, чи укладено такий договір його дружиною в інтересах сім`ї.

В матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази використання ОСОБА_2 запозичених у ОСОБА_1 коштів саме в інтересах сім`ї, що вказує на відсутність у ОСОБА_3 солідарного обов`язку повернення таких грошових коштів.

Частина 1 ст. 81 ЦПК України визначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок доведення обґрунтованості вимог позову за загальними правилами процесуального закону покладається саме на позивача, а не реалізовується у спосіб спростування доводів пред`явлених вимог стороною відповідача, як беззаперечних. Якщо позивач, розпоряджаючись своїми правами на власний розсуд, доведе суду обґрунтованість пред`явлених вимог, то у випадку їх не спростування стороною відповідача у спосіб, визначений законом, такі вимоги підлягають задоволенню.

Позивачем не надано належних і допустимих доказів про укладення договору позики в інтересах сім`ї та використання отриманих ОСОБА_2 у борг грошових коштів за цими договором для задоволення потреб сім`ї.

Посилання позивача на отримання коштів саме ОСОБА_3 на її картковий рахунок в сумі 49800 гривень, що свідчить про її обізнаність в отриманні коштів в інтересах сім`ї, суд вважає безпідставним, постільки дані кошти позивачем перераховувались 05.08.2020 року, тобто до отримання відповідачем ОСОБА_2 коштів по борговій розписці 16.01.2021 року і не можуть бути доказом в даній цивільній справі.

Виходячи з наведеного, суд враховуючи фактичні обставини справи, вимоги закону, надавши оцінку всім доказам у справі, прийшов до висновку про часткове задоволення позову в частині стягнення суми позики з відповідача ОСОБА_2 та відсутність підстав щодо солідарного стягнення боргу з ОСОБА_3 , як не підтверджених належними і допустимими доказами.

Не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні посилання представника відповідача ОСОБА_2 на те, що він розрахувався з позивачем автомобілями, які ним були доставлені із-за кордону. Як вбачається із боргової розписки, відповідач отримав кошти у позивача в борг без зазначення того, що дані кошти отримані ним саме на придбання автомобілів.

З урахуванням викладеного, після детального з`ясування обставин справи та аналізу законодавчих норм, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до часткового задоволення.

Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, які в даному випадку враховуючи задоволення позовних вимог до відповідача ОСОБА_2 , з останнього в повному обсязі підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 4000 грн.

Керуючись ст. 6, 12, 13, 18, 263, 265, 268, 274, 279 ЦПК України, на підставі ст. 177, 526, 530, 626, 631, 1047, 1049 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований АДРЕСА_1 , прож. АДРЕСА_2 , іпн. НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , прож. АДРЕСА_3 іпн. НОМЕР_2 ) борг в сумі 13 732 доларів США та понесені судові витрати в сумі 4000 гривень.

В іншій частині позову позивачу відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів (ст.ст.354, 355 ЦПК України). Якщо в судовому засіданні проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий:

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , прож. АДРЕСА_3 іпн. НОМЕР_2 ).

Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований АДРЕСА_1 , прож. АДРЕСА_2 , іпн. НОМЕР_1 ).

ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , прож. АДРЕСА_4 , іпн. НОМЕР_3 ).

Повний текст рішення складений 07.06.2022