Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"07" грудня 2022 р. Справа № 608/2257/22

Номер провадження2-о/608/115/2022

Чортківський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді Коломієць Н. З.

за участю секретаря Смаглій О.Р.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника адвоката Іжука Б. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чорткові справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Чортківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Чортківському районі Тернопільської області Південно Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано - Франківськ) про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2022 року заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України, вказавши заінтересованою особою Чортківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Чортківському районі Тернопільської області Південно - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано Франківськ). В заяві зазначив, що до 06 травня 2022 року проживав в АДРЕСА_1 . У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації, 06 травня 2022 року він зі своєю дружиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 виїхали з с. Бараниківка на підконтрольну територію України та 13 травня 2022 року приїхали в с. Ягільниця, Чортківського району, де проживають по даний час. За адресою АДРЕСА_2 проживала сестра дружини заявника ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 11 червня 2022 року до дружини написав її племінник та повідомив, що його мати (сестра дружини заявника) ОСОБА_3 померла та підтвердив це світлинами. Смерть ОСОБА_3 мала місце на тимчасово окупованій території України в Луганській області. За свого життя, 17.12.2003 ОСОБА_3 залишила заповіт, посвідчений секретарем Бараниківської сільської ради, згідно якого, належну їй земельну ділянку (пай) заповіла в користь заявника ОСОБА_1 . З врахуванням викладених обставин у заявника виникла необхідність встановлення факту смерті у судовому порядку для отримання спадщини, що слугувало підставою для звернення ОСОБА_1 до суду з вказаною заявою.

Заявник ОСОБА_1 та його представник адвокат Іжук Б. В. заяву підтримують, просять задовольнити.

Представник заінтересованої особи - Чортківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Чортківському районі Тернопільської області Південно - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано Франківськ) в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за відсутності представника, при вирішенні вказаної справи покладається на розсуд суду.

Вислухавши заявника, його представника, свідка та дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

Особа заявника стверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 , виданим 27.02.1996 Кремінським РВ УМВС України в Луганській області.

Заявник взятий на облік як внутрішньо переміщена особа, що підтверджується довідкою від 13.05.2022 №6115-, фактичне місце проживання (перебування) якого за адресою: АДРЕСА_3 .

Згідно паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого Кремінським РВ УМВС України в Луганській області 19.03.1996, ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Кисильовськ Кемерівської області. Зареєстрована та проживала в с. Бараниківка Луганської області.

Відповідно до заповіту, посвідченого 17 грудня 2013 року Бараниківською сільською радою Кремінського району Луганської області та зареєстрованого в реєстрі за № 122, ОСОБА_3 вчинила заповітне розпорядження, яким належну їй земельну ділянку (пай) в розмірі 7, 7300 га заповіла ОСОБА_1 .

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, власником земельної ділянки, цільове призначення для ведення фермерського господарства, площею 7, 7349 га є ОСОБА_3 .

Свідок ОСОБА_2 , яка є дружиною заявника ОСОБА_1 та рідною сестрою ОСОБА_3 підтвердила в судовому засіданні факт смерті сестри ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 в с. Бараниківка, Луганської області. Про це їй стало відомо з письмового повідомлення сина померлої та підтверджено надісланими ним світлинами.

Відповідно до скріншоту з мобільного телефону від 11.06.2022, син ОСОБА_3 надіслав повідомлення свідку ОСОБА_2 такого змісту: « ОСОБА_5 сьогодні ранком померла мама. Повідомте будь-ласка всім родичів». Також він надіслав фотографії з похорону матері.

Даний юридичний факт породжує правовий наслідок і від нього залежить виникнення майнових прав у заявника, зокрема, отримання спадщини за заповітом.

Пунктом 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Предметом розгляду заяви є встановлення факту смерті, який необхідний заявнику для оформлення особистих, майнових прав, що випливають із цього факту.

Відповідно до п. п. 8 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

Статтею 1 Закону від 15 квітня 2014 року № 1207-УП (з наступними змінами) «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» встановлено, що тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Відповідно до частини четвертої ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Проаналізувавши зміст вимог заявника, можна зробити висновок, що предметом розгляду у цій справі є не оскарження правомірності дій заінтересованої особи, а встановлення факту, що має юридичне значення

При цьому, за змістом ст. 315, 318 ЦПК України, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:1) факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, 2) встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право, 3) заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення, 4) чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. На вказані умови також звертає увагу Верховний Суд України в роз`ясненнях «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення».

Відповідно до п. 8 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд також розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Згідно ч. 2 ст. 319 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Відповідно до ст. ст. 3, 8, 9 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Практикою Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини послідовно розвиває цей принцип у своїй практиці, зокрема в рішеннях ЄСПЛ «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45), «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016). Зокрема ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів окупаційної влади далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §96). При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016, §142).

Таким чином, суд вважає за можливе застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів про смерть особи, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки суд розуміє, що можливості збору доказів смерті особи на окупованій території можуть бути істотно обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини, включаючи право власності (спадкування), право на повагу до приватного та сімейного життя тощо.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

У листі Касаційного цивільного суду ВС за №985/0/208-21 від 22.04.2021, адресованому апеляційним судам, міститься роз`яснення, що від осіб, які звертаються до суду із заявою про встановлення відповідного факту (смерть на окупованій території) подання до суду письмової відмови органу ДРАЦС у здійснення реєстрації таких фактів не вимагається. Також звертається увагу на необхідність брати до уваги практику Європейського суду з прав людини, зокрема, «Набійські винятки».

За наведених обставин випливає, що подані докази у своїй сукупності дають суду підстави дійти до висновку про можливість встановити факт смерті ОСОБА_3 на тимчасово окупованій території України та задовольнити заяву, оскільки, іншого способу захисту порушеного права немає.

Керуючись ст. ст. 4, 10, 293, 294, 315-319, 430, 431 Цивільного процесуального кодексу України, ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», ст. ст. 55, 124 Конституції України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 на тимчасово окупованій території України в АДРЕСА_4 у віці 81 року, стать жіноча, уродженки м. Кисильовськ Кемерівської області.

Рішення суду невідкладно направити у Чортківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Чортківському районі Тернопільської області Південно - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано Франківськ) для реєстрації факту смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрованої на момент смерті за адресою: АДРЕСА_4 .

Допустити негайне виконання судового рішення. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги Тернопільському апеляційному суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Суддя: (підпис)

Копія вірна:

Рішення набрало законної сили «_____»_____________ р.

Оригінал рішення знаходиться в матеріалах справи №608/2257/22, яка зберігається в Чортківському районному суді Тернопільської області.

Суддя: Н. З. Коломієць

Копію рішення видано « » р.

Секретар: