ПОСТАНОВА

іменем України

07 червня 2022 року м. Кропивницький

справа № 404/8421/21

провадження № 22-ц/4809/658/22

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах Чельник О.І. (головуючий, суддя-доповідач), Єгорової С.М., Черненка В.В.

за участю секретаря судового засідання Антошиної А.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі - Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, - Фортечний відділ державної виконавчої служби у м. Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Дніпро),

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» на рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда області від 23 лютого 2022 року у складі судді Варакіної Н.Б.,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (далі по тексту - АТ «Райффайзен Банк Аваль»), Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (далі по тексту - АТ КБ «Приватбанк»), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, - Фортечний відділ державної виконавчої служби у м. Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Дніпро), про зняття арешту з нерухомого майна.

В обґрунтування заявленого позову посилалася на те, що 28 травня 2003 року придбала квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , за договором купівлі-продажу. Крім того, вона є власником земельної ділянки № НОМЕР_1 площею 5,00 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 17 квітня 2007 року її чоловіком - ОСОБА_2 було укладено кредитний договір з AT «Райффайзен Банк Аваль». Згідно з п.3.6 даного договору забезпеченням цього договору є договір іпотеки належного майновому поручителю ОСОБА_1 житлової квартири, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . На даний момент зобов`язання за кредитним договором виконані у повному обсязі, договір іпотеки припинено. Пізніше позивачці стало відомо про наявність накладеного арешту на її квартиру та належну їй земельну ділянку.

Вважає, що накладення арешту на нерухоме майно порушує її права, як власника, на розпорядження цим майном, арешт, накладений на нерухомість, є безпідставним і незаконним.

Посилаючись на зазначені обставини просила суд скасувати арешт, а саме:

-з нерухомого майна, накладений постановами ае 379191 від 23 березня 2011 року, АЕ №246085 від 28.03.2011 року Кіровського (Фортечного) ВДВС, які зареєстровані в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна за №10985569 та №10995175, на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

-з нерухомого майна, накладений постановою б/н від 25 вересня 2012 року Кіровського (Фортечного) ВДВС, який зареєстрований в Єдиному реєстрі відчуження нерухомого майна, номер запису про обтяження 630846, реєстраційний номер обтяження 13038379, на все майно.

Рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда області від 23 лютого 2022 року позов задоволено. Скасовано арешт з нерухомого майна, накладений постановами ае379191 від 23 березня 2011 року, АЕ №246085 від 28 березня 2011 року Кіровського (Фортечного) ВДВС, які зареєстровані в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна за № 10985569 та № 10995175, на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Скасовано арешт нерухомого майна, накладений постановою б/н від 25 вересня 2012 року Кіровського (Фортечного) ВДВС, який зареєстрований в Єдиному реєстрі відчуження нерухомого майна, номер запису про обтяження 630846, реєстраційний номер обтяження 13038379, на все майно.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням АТ КБ «Приватбанк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права, просило вказане рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Вказувало на те, що такі питання мають вирішуватись в іншому порядку шляхом звернення до суду із скаргою на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця.

ОСОБА_1 направила до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда області від 23 лютого 2022 рокузалишити без змін, а апеляційну скаргу АТ КБ «Приват Банк» -без задоволення. Вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального права.

Сторони у судове засідання апеляційного суду не з`явилися. Про час та місце слухання справи були повідомлені належним чином. Представники АТ «Райффайзен Банк Аваль» направили клопотання про відкладення розгляду справи (а.с.107-111,125-137). ОСОБА_1 та представник Фортечного відділу державної виконавчої служби у м. Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Дніпро) направили клопотання про розгляд справи без їх участі (а.с.112-113,114-116).

Колегія суддів не знайшла підстав для відкладення розгляду справи та постановила ухвалу про слухання справи у відсутності сторін на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами по справі, що 28 травня 2003 року ОСОБА_1 придбала квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , за договором купівлі-продажу, зареєстрованим в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 11 червня 2003 року (а.с.9-10).

Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 27 жовтня 2012 року №1394 ОСОБА_1 є власником земельної ділянки № НОМЕР_1 площею 5,00 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Панчівської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області, кадастровий номер земельної ділянки :02:000:0198, на підставі свідоцтва про право спадщину за законом від 27 жовтня 2012 року (а.с.17).

17 квітня 2007 року між ОСОБА_2 та AT «Райффайзен Банк Аваль» було укладено кредитний договір від 17 квітня 2007 року №014-05/248. Згідно з пунктом 3.6 даного договору забезпеченням цього договору є договір іпотеки належного майновому поручителю ОСОБА_1 майна, а саме житлової квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.11-15).

На час звернення до суду зобов`язання за кредитним договором виконані у повному обсязі, договір іпотеки припинено, що підтверджується листом-повідомленням від 22 січня 2021 року за №114/5-207622 (а.с.16).

Як встановлено судом першої інстанції та убачається з відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна постановою ае 379191 від 23.03.2011 року Кіровським ВДВС Кіровоградського МУЮ (виконавцем Смельняк) накладено арешт на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , який зареєстровано 24 березня 2011 року за №10985569. Постановою АЕ №246085 від 28 березня 2011 року Кіровським ВДВС Кіровоградського МУЮ (виконавцем Бабаченко Л.С.) накладено арешт на квартиру, що розташована за адресою АДРЕСА_1 , який зареєстровано 28.03.2011 року за №10995175. Постановою б/н від 25 вересня 012 року Кіровським ВДВС Кіровоградського МУЮ (виконавцем Бабаченко Л.С.) накладено арешт на все нерухоме майно, який зареєстровано 25 вересня 2012 року за №630846 (а.с.18-20).

Відповідно до листа від 25 січня 2021 року за №132 приватним виконавцем Шмалько О.О. було направлено позивачеві постанову про повернення виконавчого документа стягувачу ВП №61117229. Згідно із вказаною постановою 25.01.2021 від стягувача - AT «Райффайзен Банк Аваль» надійшла заява про повернення виконавчого документу стягувачу, в якій стягувач просить повернути без виконання виконавчий документ та винести відповідну постанову. В ході виконавчого провадження боржником сплачено борг та винагороду приватного виконавця. Згідно з п.2 вказаної постанови приватний виконавець постановив припинити чинність арешту майна боржника та скасувати інші заходи примусового виконання (а.с.21-22).

22 лютого 2021 року ОСОБА_1 звернулась з письмовою заявою до Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) із заявою про зняття накладених арештів з майна у зв`язку з погашенням боргу, оскільки виконавчий лист повернуто стягувачу (а.с.23).

12 березня 2021 року Південно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) направило позивачеві лист за №Ф-67/04 про те, що перевіркою даних автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено, що на виконанні перебували виконавчі листи про стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь AT КБ «Приватбанку» та AT «Райффайзен Банк Аваль», за якими було винесено постанови про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (редакція від 1999 року) у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Також повідомлено позивача про те, що термін зберігання завершених виконавчих проваджень, який становить три роки, вже закінчився, у зв`язку з чим неможливо отримати постанови про накладення вказаних арештів. Також, зазначено, що станом на 05 березня 2021 року виконавчі документи відносно ОСОБА_1 на виконанні не перебувають та запропоновано звернутися з питання зняття арешту з майна до суду (а.с.24-25).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову суд першої інстанції дійшов висновку про те, що на час розгляду справи у суді відсутні підстави для збереження обтяжень на зазначене майно.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з такого.

Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно з ст.1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Відповідно до ст.ст.316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню (ч. 2 ст. 386 ЦК України).

Статтею391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном.

У роз`ясненнях, викладених у п 2 та п.8 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 №5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

У ч.ч.1, 2 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» вказано, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Пунктом 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 4, 5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного

виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних

торгах; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за

собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що, враховуючи фактичне виконання зобов`язань за кредитним договором, припинення договору іпотеки та повернення виконавчого листа стягувану на підставі п.1 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» на належне ОСОБА_1 майно, безпідставно продовжує діяти накладений арешт. Оскільки виконавче провадження знищено у зв`язку із завершенням виконавчого провадження на підставі п.2 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції 1999 року), а ст.50 Закону не передбачала зняття арешту з майна та скасування заходів примусового виконання, зняти арешт інакше як за рішенням суду неможливо.

Крім того, слід зазначити, що права АТ КБ «Приватбанк» жодним чином не порушено оскаржуваним рішенням суду, оскільки позивач повністю розрахувався із АТ КБ «Приватбанк», про що свідчить його заява до Фортечного відділу державної виконавчої служби у м. Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Дніпро) про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-4348/10 на підставі п.9 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку зі сплатою боргу (а.с.27).

Доводи апеляційної скарги зазначених висновків суду не спростовують.

Відповідно до ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому на підставі статті 375 ЦПК України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 - 384 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» залишити без задоволення, а рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда області від 23 лютого 2022 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 09 червня 2022 року.

Головуючий суддя О.І. Чельник

Судді C.М. Єгорова

В.В. Черненко