Провадження №2/760/2246/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2022 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва

у складі головуючого - судді Аксьонової Н.М.,

з участю секретаря судового засідання Тодосюк Г.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 04 лютого 2013 року відділом реєстрації актів цивільного стану в м. Каїр, актовий запис №489 та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 16000 грн щомісячно, починаючи з 24 вересня 2021 року і до досягнення повноліття дітьми.

В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що 04 лютого 2013 року Відділом реєстрації актів цивільного стану в м. Каїр, АР Єгипет було зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та громадянином Єгипту, ОСОБА_2 . Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 , 2013 року народження та ОСОБА_4 , 2016 року народження, які проживають з нею та перебувають на її утриманні. Спільне життя з відповідачем не склалося через розходження у поглядах на сімейні відносини, втрати почуття взаємної любові та поваги, несприйняття менталітету та культурних звичок один одного, емоційного та подекуди фізичного насилля, свідками якого регулярно ставали діти. Позивач вважає, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу є неможливим і суперечить її інтересам та інтересам дітей.

Крім того позивач вважає, що для забезпечення та підтримки належного рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку неповнолітніх дітей, необхідно стягнути з відповідача аліменти у розмірі 16 тисяч гривень щомісячно на двох дітей. Зазначена сума дасть змогу їй як матері покривати витрати на харчування дітей в домашніх умовах - близько 8000 грн щомісячно; медичне обслуговування (старша дитина перебуває на регулярному обстеженні та контролі за здоров`ям), в т.ч. стоматологічне лікування зубів та масаж - близько 3000 грн щомісячно; харчування ОСОБА_3 у СЗОШ - 760 гривень щомісячно; харчування ОСОБА_4 у ДНЗ - 1163 гривні щомісячно; відвідування басейну для обох дітей - 3000 гривень щомісячно; математична школа Соробан для старшої дитини - 1600 гривень щомісячно; гурток ліплення для старшої дитини - 800 гривень щомісячно; витрати на одяг - близько 3000 гривень щомісячно; фонд класу СЗОШ - 250 гривень щомісячно; фонд класу ДНЗ - 200 гривень щомісячно; інші витрати (відвідування музеїв, театрів, парків, розважальних заходів) - близько 2000 гривень щомісячно; витрати на оздоровлення - 6000 грн щомісячно (72000 грн на рік щороку). Відповідач є працездатним, володіє житловою площею розміром 120 кв.м та веде підприємницьку діяльність на території АР Єгипет, його дохід щомісячно складає приблизно 50-70 тисяч гривень.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 24 вересня 2021 року справу розподілено головуючому судді Аксьоновій Н.М.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 27 вересня 2021 року позовну заяву було залишено без руху, а позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви, зазначених в ухвалі суду.

02 грудня 2021 року позивачем подано до суду заяву про усунення недоліків разом з новою редакцією позовної заяви.

Ухвалою суду від 13 грудня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Сторонам було вручено копію ухвали про відкриття провадження, а відповідачу також копію позовної заяви з додатками 06 січня 2022 року, однак відзиву на позовну заяву відповідачем до суду не подано.

11 лютого 2022 року відповідач, подав до суду заяву, в якій не заперечував проти позову про розірвання шлюбу та стягнення з нього аліментів, просив стягувати з нього аліменти в меншій сумі, ніж просить позивач.

З`ясувавши доводи та аргументи позивача, заперечення відповідача, обставини, на яких ґрунтуються їх вимоги та заперечення, дослідивши зібрані у справі докази, суд прийшов до висновку, що позов необхідно задовольнити частково з огляду на таке.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 04 лютого 2013 року Відділом реєстрації актів цивільного стану в м. Каїрі, АР Єгипет, номер реєстрації в РАЦС 489, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 04 лютого 2013 року, засвідченого Департаментом консульської служби МЗС України 12 вересня 2013 року №572/8852, з офіційним перекладом, здійсненим 20 січня 2017 року перекладачем Шубіною О.В., справжність підпису якої засвідчено приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Румянцевою І.О.

Від шлюбу сторони мають двох дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 19.10.2013 року, та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 05.05.2016 року.

Позивач, звернувшись до суду з цим позовом про розірвання шлюбу, зазначила, що сімейне життя не склалося, шлюбні відносини між сторонами припинено, спільне господарство вони не ведуть. Збереження сім`ї є неможливим і суперечить їх інтересам, тому примирення буде неможливим.

Відповідач ОСОБА_2 у поданій ним 11 лютого 2022 року заяві не заперечував проти розірвання шлюбу, викладені у позовній заяві обставини не спростував.

Згідно ч.1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.

Відповідно до ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Як вбачається з ч.2 та ч.3 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Згідно ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя від 21 грудня 2007 року №11, охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Враховуючи, що відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, а причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, обґрунтовані, бажання розірвати шлюб відповідає дійсній волі сторін, подальше спільне життя подружжя суперечить їх інтересам, суд дійшов висновку, що збереження шлюбу за таких обставин є недоцільним, його необхідно розірвати, а позов у цій частині - задовольнити.

Що стосується позовної вимоги про стягнення аліментів, суд дійшов таких висновків.

Судом установлено, що сторони є батьками малолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Діти сторін проживають з матір`ю (позивачем), що підтверджується довідками про реєстрацію місця проживання особи №44664845 від 07.11.2019 року та №44665126 від 07.11.2019 року та не заперечується відповідачем.

Відповідно до копії переводного епікризу №16202 КЗ «ДОДКО» ДОР» у малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , діагностовано лівобічний урутерогідронефроз ІІІ ст., 25 листопада 2019 року проведено оперативне втручання - неоцистоуретеростомію.

Домовленості щодо сплати батьком аліментів на утримання дітей у добровільному порядку не досягнуто.

Позивач, звернувшись до суду з указаним позовом, просить стягувати з відповідача аліменти у розмірі 16 тисяч гривень щомісячно на двох дітей, що дасть їй змогу покривати витрати на харчування дітей в домашніх умовах - близько 8000 грн щомісячно; медичне обслуговування (старша дитина перебуває на регулярному обстеженні та контролі за здоров`ям), в т.ч. стоматологічне лікування зубів та масаж - близько 3000 грн щомісячно; харчування ОСОБА_3 у СЗОШ - 760 гривень щомісячно; харчування ОСОБА_4 у ДНЗ - 1163 гривні щомісячно; відвідування басейну для обох дітей - 3000 гривень щомісячно; математична школа Соробан для старшої дитини - 1600 гривень щомісячно; гурток ліплення для старшої дитини - 800 гривень щомісячно; витрати на одяг - близько 3000 гривень щомісячно; фонд класу СЗОШ - 250 гривень щомісячно; фонд класу ДНЗ - 200 гривень щомісячно; інші витрати (відвідування музеїв, театрів, парків, розважальних заходів) - близько 2000 гривень щомісячно; витрати на оздоровлення - 6000 грн щомісячно (72000 грн на рік щороку).

При цьому позивач зазначила, що відповідач є працездатним, володіє житловою площею розміром 120 кв.м та веде підприємницьку діяльність на території АР Єгипет, його дохід щомісячно складає приблизно 50-70 тисяч гривень.

Відповідач у поданій ним 11 лютого 2022 року заяві просив стягувати з нього аліменти у меншому розмірі, ніж просить позивач.

Статтею 51 Конституції України та статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України

Згідно з ч.1, ч.2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Як визначено ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Частиною 2 ст.150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно вимог ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, тобто, вони обидва повинні нести обов`язок належного забезпечення своїй дитині належних умов для життя та гармонійного розвитку.

Так, згідно з ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

За положеннями ч.1, ч.2 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Стаття 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

При цьому, частиною 2 статті 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно з ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» визначено у 2022 році прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня - 2100 гривень, з 1 липня - 2201 гривня, з 1 грудня - 2272 гривні; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні.

Приписами ст.191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Так, судом встановлено, що відповідач, який зобов`язаний утримувати та матеріально забезпечувати своїх дітей, є чоловіком працездатного віку, відомості про його незадовільний стан здоров`я та про наявність у нього на утриманні інших дітей чи непрацездатних батьків у справі відсутні.

Доказів про доходи відповідача, а також щодо наявності у нього на праві власності, володіння чи користування рухомого та нерухомого майна суду не надано, клопотань про їх витребування не заявлено.

Враховуючи вищевикладене, а також стан здоров`я та матеріальне становище дітей, суд дійшов висновку, що необхідно стягувати з відповідача аліменти на утримання малолітніх дітей у розмірі по 3000 грн на кожного щомісячно, з подальшою індексацією відповідно ч.1 ст.184 СК України, від дня пред`явлення позову - 24 вересня 2021 року і до досягнення ними повноліття, що буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей та відповідатиме принципам розумності та справедливості.

При цьому суд зауважує, що позивач просила стягувати аліменти на утримання дітей в розмірі 16000 грн, однак всупереч положень статей 12, 81 ЦПК України не надала доказів на підтвердження того, що діти потребують матеріальної допомоги саме в такому розмірі.

Крім того, витрати на медичне обслуговування старшої дитини, яке пов`язане із регулярним обстеженням та контролем за здоров`ям у зв`язку із наявним у нього захворюванням, а також витрати на оздоровлення дітей відносяться додаткових витрат на дитину, які можуть бути стягнуті на підставі ст.185 СК України.

Також позивачем не доведено, що відповідач володіє житловою площею розміром 120 кв.м та веде підприємницьку діяльність на території АР Єгипет, його дохід щомісячно складає приблизно 50-70 тисяч гривень.

За таких обставин позов в частині стягнення аліментів підлягає частковому задоволенню.

Одночасно суд роз`яснює, що відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений ст.141 ЦПК України, у відповідності до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що позовні вимоги про розірвання шлюбу задоволено, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені нею документально підтверджені судові витрати на оплату судового збору за вказану позовну вимогу у розмірі 908 грн.

Крім того, відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачі в справах про стягнення аліментів, звільнені від сплати судового збору.

Виходячи з цього, з відповідача на користь держави підлягає стягненню 908 грн судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів.

Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст.10, 12, 81, 89, 141, 258-259, 263-265, 268, 273, 354, 430 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів - задовольнити частково.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 04 лютого 2013 року відділом реєстрації актів цивільного стану в м. Каїрі, АР Єгипет, номер реєстрації в РАГС 489.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі по 3000 (три тисячі) гривень щомісячно на кожну дитину, з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з 24 вересня 2021 року і до досягнення дітьми повноліття.

У задоволенні позову в іншій частині - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 908 (дев`ятсот вісім) гривень в рахунок відшкодування понесених позивачем судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 908 (дев`ятсот вісім) гривень судового збору.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони у справі :

позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ;

відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Суддя Солом`янського

районного суду міста Києва Н.М. Аксьонова