Справа № 298/216/22
Номер провадження 2/298/165/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2022 року смт. Великий Березний

Великоберезнянський районний суд Закарпатської області у складі:

судді Зизич В.В.,

секретар судового засідання Келешовчак І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Великий Березний в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом заступника керівника Ужгородської окружної прокуратури Закарпатської області в інтересах держави в особі Управління соціального захисту населення Ужгородської районної державної адміністрації Закарпатської області до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення,

за участю: прокурора Великоберезнянського відділу Ужгородської окружної прокуратури Безугла І.І.,

В С Т А Н О В И В:

Заступник керівника Ужгородської окружної прокуратури М.Пантьо в інтересах держави в особі Управління соціального захисту населення Ужгородської районної державної адміністрації Закарпатської області звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення,в розмірі 126890,75 грн.

Позовні вимоги мотивує тим, що вироком Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 10 червня 2020 року, який набрав законної сили 13 липня 2020 року, ОСОБА_1 визнана винною та засуджена за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. 190 ч.1, ст. 358 ч.1, ст. 358 ч.4, ст. 190 ч.2, ст. 358 ч.3, ст. 358 ч.4, ст. 190 ч.2, ст. 358 ч.3, ст. 358 ч.4, ст.190 ч.2, ст.358 ч.3, ст.358 ч.4 КК України, внаслідок яких завдано матеріальної шкоди державі, в особі Управління соціального захисту населення Великоберезнянської районної державної адміністрації на загальну суму 126890,75 гривень. Завдана вказаними кримінальними правопорушеннями шкода в розмірі, встановленому вироком суду, не відшкодована. Управління соціального захисту населення Великоберезнянської районної державної адміністрації та його правонаступник - Управління соціального захисту населення Ужгородської районної державної адміністрації Закарпатської області з позовом про стягнення коштів із відповідачки не звертались, тому наразі фактично завдана державі кримінальними правопорушеннями шкода не відшкодована. Наголошується, що збитки, які з вини відповідачки заподіяні державі в особі Управління соціального захисту населення Великоберезнянської районної державної адміністрації, правонаступником якого є Управління соціального захисту населення Ужгородської районної державної адміністрації Закарпатської області, негативно впливають на фінансування інших бюджетних програм, внаслідок чого порушуються інтереси держави у сфері дотримання прав і свобод людини і громадянина та в галузі соціального забезпечення, пов`язаних з ними державних гарантій, що і є підставою для звернення прокурором в межах своєї компетенції до суду на захист державних інтересів. Відтак, наявні правові підстави для стягнення із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , коштів в розмірі 126890 гривень 75 копійок.

Ухвалою судді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 28 лютого 2022 року вказана позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження.

6 грудня 2022 року ухвалою Великоберезнянського районного суду Закарпатської області підготовче провадження по даній справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні прокурор Безугла І.І. позов підтримала в повному обсязі із підстав зазначених у ньому та просила задовольнити. Вказала, що шкоду завдану кримінальним правопорушенням відшкодовано не було, цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Представник Управління соціального захисту населення Ужгородської районної державної адміністрації Закарпатської області у судове засідання не з`явився, попередньо подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує.

У судове засідання відповідачка ОСОБА_1 не з`явилася, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причину неявки не повідомила, відзив на позов не подала.

Суд, заслухавши пояснення прокурора, з`ясувавши фактичні обставини у справі, на які прокурор посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази по справі, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що позов належить задовольнити, зважаючи на таке.

Законом України від 2 червня 2016 року № 1401-VIII «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», який набрав чинності 30 вересня 2016 року Конституцію України доповнено статтею 131-1, пункт 3 частини першої якої передбачає, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Положеннями ч.3, 4 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу.

Вказаним приписам кореспондують відповідні приписи ЦПК України, зокрема у частині третій, четвертій статті 56 цього Кодексу визначено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Системне тлумачення частин четвертої, п`ятої статті 56 ЦПК України та статті 23 Закону України «Про прокуратуру» дозволяє дійти висновку, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах; 2) якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.

Велика Палата Верховного Суду в своїй постанові від 26 травня 2020 року у справі №912/2385/18 уточнила свої висновки, зроблені, зокрема у постанові Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі № 927/246/18, вказавши, що прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу. Верховний Суд звертає увагу на те, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні компетентні органи, а не прокурор. Прокурор не повинен вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати компетентний орган, який може захищати інтереси держави. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві, і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 698/119/18 (провадження № 14-350цс19) з посиланням на правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 587/430/16-ц (провадження № 14-104цс19).

Ужгородська окружна прокуратура звернулася до Управління соціального захисту населення Ужгородської районної адміністрації Закарпатської області із запитом про вжиті заходи захисту порушених інтересів держави.

У відповідь на запит листом №115/01-27 від 15 лютого 2022 року Управління соціального захисту населення Ужгородської районної адміністрації Закарпатської області повідомило, що Управління соціального захисту населення Ужгородської РДА з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування збитків завданих кримінальним правопорушенням не зверталося і завдані збитки не відшкодовувалися.

Ужгородська окружна прокуратура звернулася до Управління соціального захисту населення Ужгородської РДА із повідомленням в порядку ст.23 Закону України «Про прокуратуру», у якому проінформовано про обставини, встановлені вироком Великоберезнянського районного суду від 10 червня 2020 року та зазначено, що Ужгородською окружною прокуратурою буде здійснюватися представництво в суді законних інтересів держави в особі Управління соціального захисту населення Ужгородської РДА до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням у сумі 126890,75 грн.

Вказане свідчить про усвідомлену пасивну поведінку уповноваженого суб`єкта владних повноважень щодо нездійснення захисту інтересів держави.

Сам факт незвернення до суду Управління соціального захисту населення Великоберезнянської РДА, а в подальшому його правонаступника - Управління соціального захисту населення Ужгородської РДА з позовом, який би відповідав вимогам процесуального законодавства та, відповідно, мав за мету отримати відшкодування шкоди, свідчить про те, що вказаний орган державної влади не виконує (неналежно виконує) свої повноваження, у зв`язку із чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів держави та звернення до суду з таким позовом, про що і було зазначено у даній позовній заяві.

Таким чином, прокурор, звертаючись до суду із позовом, обґрунтував наявність у нього підстав для представництва інтересів Управління соціального захисту населення Ужгородської РДА у суді, визначивши, у чому полягає порушення інтересів держави, та орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, обґрунтував неналежне, на його думку, здійснення захисту інтересів держави Управління соціального захисту населення Ужгородської РДА, яке не вжило заходів щодо подання позовної заяви до суду.

У даному випадку інтерес держави полягає у відшкодуванні шкоди, оскільки Управління соціального захисту населення Ужгородської РДА не вжито заходів щодо стягнення такої.

Суд враховує, що частина четверта статті 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачає можливість оскарження суб`єктом владних повноважень наявності підстав для представництва його інтересів прокурором і таке оскарження означає право на спростування учасниками процесу обставин, на які посилається прокурор у позовній заяві, поданій в інтересах держави в особі компетентного органу, для обґрунтування підстав для представництва.

Управління соціального захисту населення Ужгородської РДА наявність підстав для представництва прокурором в суді не оскаржувало, заперечень проти представництва прокурором інтересів держави в їх особі не висловлювало.

Положеннями статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державних чи суспільних інтересах.

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема висновком експерта (ч. 1, п. 2 ч.2 ст. 76 ЦПК).

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК України).

Під способом захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів наводиться у ст. 16 Цивільного кодексу України.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди та відшкодування моральної (немайнової) шкоди (стаття 16 ЦК України).

Особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства, що визначено ч. 6 ст. 128 Кримінального процесуального кодексу України.

Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою, що передбачено ч. 6 ст. 82 ЦПК України.

Загальні положення відшкодування шкоди визначені ст.1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною першою, третьою статті 22 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

При вирішенні спорів про відшкодування шкоди за вказаними нормами права доказуванню підлягають: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача і його вина, причинний зв`язок між протиправною дію і негативними наслідками.

Із вищезазначеними положеннями цивільного законодавства в повній мірі кореспондуються і приписи п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.89 №3 «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна», в якому зазначено, що шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню в повному обсязі.

Відповідно до п. 7 постанови Пленуму ВСУ №14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі», розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування.

Судом встановлено, що вироком Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 10 червня 2020 року в справі №298/1468/17, який набрав законної сили 13 липня 2020 року, ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190, ч.1 ст.358, ч.2 ст.190, ч.3 ч.4 ст.358 КК України, та на підставі ч.1 ст.70 КК України призначено покарання у виді позбавлення волі строком на один рік; на підставі ст. ст. 75, 76 КК України ОСОБА_1 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю один рік.

Судом у вироку визнано доведеним, що 3 лютого 2016 року ОСОБА_1 , діючи умисно, з метою незаконного отримання державної соціальної допомоги на дітей одиноким матерям шляхом обману подала до Управління соціального захисту населення Великоберезнянської районної державної адміністрації підроблений документ, а саме: заяву №181 від 3 лютого 2016 року "Про призначення усіх видів соціальної допомоги," затвердженої наказом Міністерства праці та соціальної політики України №96 від 22 лютого 2012 року, в яку умисно внесла неправдиву інформацію та приховала таку інформацію шляхом замовчування при перевірці її соціальними працівниками, про те, що вона не проживає з особою, від якої має чотирьох неповнолітніх дітей, хоча фактично з самого народження проживала з батьком дітей ОСОБА_2 , з яким не перебувала в зареєстрованому шлюбі, але з яким вела спільне господарство, разом проживала і виховувала спільних чотирьох дітей, тобто проживала в фактичних шлюбних відносинах. Відповідно до абзацу 4 ст. 18-1 Закону України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми" жінка, яка має дітей від особи, з якою вона не перебуває в зареєстрованому шлюбі, але з якою вона веде спільне господарство, разом проживає і виховує дітей, права на одержання допомоги, встановленої на дітей одиноким матерям не має. Таким чином, в період із 01 січня 2016 року по 30 червня 2016 року ОСОБА_1 в порушення абзацу 4 ст. 18-1 Закону України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми" незаконно отримала соціальну допомогу одинокій матері на чотирьох дітей, а саме: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в сумі 32559 грн.40 коп., таким самим спричинила державі, в особі управління соціального захисту населення Великоберезнянської районної державної адміністрації, матеріальні збитки на вказану суму.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 3 лютого 2016 року в смт. Великий Березний, ОСОБА_1 умисно, з корисливих спонукань, з метою незаконного отримання державної соціальної допомоги на дітей одиноким матерям, підробила офіційний документ, а саме заяву №181 від 3 лютого 2016 року №Про призначення усіх видів соціальної допомоги на дітей одиноким матерям", підробила офіційний документ, затвердженої наказом Міністерства праці та соціальної політики України №96 від 22 лютого 2012 року, в яку умисно внесла неправдиву інформацію та приховала таку інформацію шляхом замовчування при перевірці її соціальними працівниками, про те, що вона не проживає з особою, від якої має чотирьох неповнолітніх дітей, хоча фактично з самого народження проживала з батьком дітей ОСОБА_2 , за адресою АДРЕСА_1 , з яким не перебувала в зареєстрованому шлюбі, але з яким вела спільне господарство, разом проживала і виховувала чотирьох неповнолітніх дітей, тобто проживала в фактичних шлюбних відносинах. Дану заяву ОСОБА_1 завірила власним підписом та подала до управління соціального захисту населення Великоберезнянської РДА і на підставі якої їй в подальшому нараховувалися бюджетні кошти у вигляді державної допомоги одинокій матері на дітей.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_1 умисно, з метою отримання державної допомоги одинокій матері на дітей, використала підроблений документ, а саме: подала до управління соціального захистунаселення Великоберезнянської РДА підроблений нею офіційний документ заяву №181 від 03 лютого 2016 року "Про призначення усіх видів соціальної допомоги", затвердженої наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 96 від 22 лютого 2012 року, в яку умисно внесла неправдиву інформацію та приховала таку інформацію шляхом замовчування при перевірці її соціальними працівниками, про те, що вона не проживає з особою, від якої має чотирьох неповнолітніх дітей, а саме: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , хоча фактично з самого народження проживала з батьком дітей ОСОБА_2 , з яким не перебувала в зареєстрованому шлюбі, але з яким вела спільне господарство, разом проживала і виховувала четверо спільних дітей. На підставі вказаного підробленого документу ОСОБА_1 в подальшому нараховувалися бюджетні кошти у вигляді державної допомоги на дітей одинокій матері.

ІНФОРМАЦІЯ_6 в смт.Великий Березний, умисно, повторно, з корисливих спонукань, з метою заволодіння чужим майном, з метою незаконного отримання соціальної допомоги одиноким матерям, шляхом обману, подала до управління соціального захисту населення Великоберезнянської районної державної адміністрації підроблений документ, а саме заяву №1118 від 19 липня 2016 року "Про призначення усіх видів соціальної допомоги", затвердженої наказом Міністерства праці та соціальної політики України №96 від 22 лютого 2012 року, в яку умисно внесла неправдиву інформацію та приховала таку інформацію шляхом замовчування при перевірці її соціальними працівниками, про те, що вона не проживає з особою, від якої має чотирьох неповнолітніх дітей, хоча фактично з самого народження проживала з батьком дітей ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 , з яким не перебувала в зареєстрованому шлюбі, але з яким вела спільне господарство, разом проживала і виховувала чотирьох неповнолітніх дітей, тобто проживала в фактичних шлюбних відносинах. Відповідно до абзацу 4 ст. 18-1 Закону України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми" жінка, яка має дітей від особи, з якою вона не перебуває в зареєстрованому шлюбі, але з якою вона веде спільне господарство, разом проживає і виховує дітей, права на одержання допомоги, встановленої на дітей одиноким матерям не має.

Таким чином, в період із 01 липня 2016 року по 31 грудня 2016 року ОСОБА_1 в порушення абзацу 4 ст. 18-1 Закону України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми" незаконно отримала соціальну допомогу одинокій матері на чотирьох дітей, а саме: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в сумі 35208 грн. 50 коп., таким самим спричинила державі, в особі управління соціального захистунаселення Великоберезнянської районної державної адміністрації, матеріальні збитки на вказану суму.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ІНФОРМАЦІЯ_6 в смт.Великий Березний, ОСОБА_1 , умисно, повторно, з корисливих спонукань, з метою незаконного отримання державної соціальної допомоги на дітей одиноким матерям, підробила офіційний документ, а саме: заяву №1118 від 19 липня 2016 року "Про призначення усіх видів соціальної допомоги", затвердженої наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 96 від 22 лютого 2012 року, в яку умисно внесла неправдиву інформацію та приховала таку інформацію шляхом замовчування при перевірці її соціальними працівниками, про те, що вона не проживає з особою, від якої має чотирьох неповнолітніх дітей, хоча фактично з самого народження проживала з батьком дітей ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 , з яким не перебувала в зареєстрованому шлюбі, але з яким вела спільне господарство, разом проживала і виховувала чотирьох неповнолітніх дітей, тобто проживала в фактичних шлюбних відносинах. Дану заяву ОСОБА_1 завірила власним підписом та подала до управління соціального захисту населення Великоберезнянської РДА і на підставі якої їй в подальшому нараховувалися бюджетні кошти у вигляді державної допомоги одинокій матері на дітей.

Продовжуючи свої дії, ОСОБА_1 умисно, повторно, з метою отримання державної допомоги одинокій матері на дітей, 19 липня 2016 року в смт. Великий використала підроблений документ, а саме подала до управління соціального захисту населення Великоберезнянської РДА підроблений нею офіційний документ заяву №1118 від 19 липня 2016 року "Про призначення усіх видів соціальної допомоги" затвердженої наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 96 від 22 лютого 2012 року, в яку умисно внесла неправдиву інформацію та приховала таку інформацію шляхом замовчування при перевірці її соціальними працівниками, про те, що вона не проживає з особою, від якої має чотирьох неповнолітніх дітей, а саме: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , хоча фактично з самого народження проживала з батьком дітей ОСОБА_2 , з яким не перебувала в зареєстрованому шлюбі, але з яким вела спільне господарство, разом проживала і виховувала четверо спільних дітей. На підставі вказаного підробленого документу ОСОБА_1 в подальшому нараховувалися бюджетні кошти у вигляді державної допомоги на дітей одинокій матері.

ІНФОРМАЦІЯ_7 в смт. Великий Березний, умисно, повторно, з корисливих спонукань, з метою заволодіння чужим майном, з метою незаконного отримання соціальної допомоги одиноким матерям, шляхом обману, подала до управління соціального захисту населення Великоберезнянської районної державної адміністрації підроблений документ, а саме заяву №22 від 17 січня 2017 року "Про призначення усіх видів соціальної допомоги", затвердженої наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 96 від 22 лютого 2012 року, в яку умисно внесла неправдиву інформацію та приховала таку інформацію шляхом замовчування при перевірці її соціальними працівниками, про те, що вона не проживає з особою, від якої має чотирьох неповнолітніх дітей, хоча фактично з самого народження проживала з батьком дітей ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 , з яким не перебувала в зареєстрованому шлюбі, але з яким вела спільне господарство, разом проживала і виховувала чотирьох неповнолітніх дітей, тобто проживала в фактичних шлюбних відносинах. Відповідно до абзацу 4 ст. 18-1 Закону України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми" жінка, яка має дітей від особи, з якою вона не перебуває в зареєстрованому шлюбі, але з якою вона веде спільне господарство, разом проживає і виховує дітей, права на одержання допомоги, встановленої на дітей одиноким матерям не має. Таким чином, в період із 01 січня 2017 року по 01 липня 2017 року ОСОБА_1 в порушення абзацу 4 ст. 18-1 Закону України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми" незаконно отримала соціальну допомогу одинокій матері на чотирьох дітей, а саме : ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в сумі 38873 грн. 90 коп., таким самим спричинила державі в особі управління соціального захисту населення Великоберезнянської районної державної адміністрації, матеріальні збитки на вказану суму.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ІНФОРМАЦІЯ_7 в смт.Великий Березний, ОСОБА_1 умисно, повторно, з корисливих спонукань, з метою незаконного отримання державної соціальної допомоги на дітей одиноким матерям, підробила офіційний документ, а саме заяву № 22 від 17 січня 2017 року Про призначення усіх видів соціальної допомоги затвердженої наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 96 від 22 лютого 2012 року в яку умисно внесла неправдиву інформацію та приховала таку інформацію шляхом замовчування при перевірці її соціальними працівниками, про те, що вона не проживає з особою від якої має чотирьох неповнолітніх дітей, хоча фактично з самого народження проживала з батьком дітей ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 , з яким не перебувала в зареєстрованому шлюбі, але з яким вела спільне господарство, разом проживала і виховувала чотирьох неповнолітніх дітей, тобто проживала в фактичних шлюбних відносинах. Дану заяву ОСОБА_1 завірила власним підписом та подала до управління соціального захисту населення Великоберезнянської РДА і на підставі якої їй в подальшому нараховувалися бюджетні кошти у вигляді державної допомоги одинокій матері на дітей.

Продовжуючи свої дії ОСОБА_1 умисно, повторно, з метою отримання державної допомоги одинокій матері на дітей, 17 січня 2017 року в смт. Великий Березний використала підроблений документ, а саме: подала до управління соціального захисту населення Великоберезнянської РДА підроблений нею офіційний документ заяву № 22 від 17 січня 2017 року "Про призначення усіх видів соціальної допомоги", затвердженої наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 96 від 22 лютого 2012 року, в яку умисно внесла неправдиву інформацію та приховала таку інформацію шляхом замовчування при перевірці її соціальними працівниками, про те, що вона не проживає з особою, від якої має чотирьох неповнолітніх дітей, а саме: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , хоча фактично з самого народження проживала з батьком дітей ОСОБА_2 , з яким не перебувала в зареєстрованому шлюбі, але з яким вела спільне господарство, разом проживала і виховувала четверо спільних дітей. На підставі вказаного підробленого документу ОСОБА_1 в подальшому нараховувалися бюджетні кошти у вигляді державної допомоги на дітей одинокій матері.

ІНФОРМАЦІЯ_8 в смт. Великий Березний, умисно, повторно, з корисливих спонукань, з метою заволодіння чужим майном, з метою незаконного отримання соціальної допомоги одиноким матерям, шляхом обману, подала до управління соціального захисту населення Великоберезнянської районної державної адміністрації підроблений документ, а саме заяву № 29 від 07 липня 2017 року "Про призначення усіх видів соціальної допомоги", затвердженої наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 96 від 22 лютого 2012 року, в яку умисно внесла неправдиву інформацію та приховала таку інформацію шляхом замовчування при перевірці її соціальними працівниками, про те, що вона не проживає з особою, від якої має чотирьох неповнолітніх дітей, хоча фактично з самого народження проживала з батьком дітей ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , з яким не перебувала в зареєстрованому шлюбі, але з яким вела спільне господарство, разом проживала і виховувала чотирьох неповнолітніх дітей, тобто проживала в фактичних шлюбних відносинах. Відповідно до абзацу 4 ст. 18-1 Закону України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми" жінка, яка має дітей від особи, з якою вона не перебуває в зареєстрованому шлюбі, але з якою вона веде спільне господарство, разом проживає і виховує дітей, права на одержання допомоги, встановленої на дітей одиноким матерям не має. Таким чином, в період із 01 липня 2017 року по 01 жовтня 2017 року ОСОБА_1 в порушення абзацу 4 ст. 18-1 Закону України Про державну допомогу сім`ям з дітьми незаконно отримала соціальну допомогу одинокій матері на чотирьох дітей, а саме: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в сумі 20248 грн.95 коп., таким самим спричинила державі, в особі управління соціального захисту населення Великоберезнянської районної державної адміністрації, матеріальні збитки на вказану суму.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 7 липня 2017 року в смт. Великий Березний, ОСОБА_1 умисно, повторно, з корисливих спонукань, з метою незаконного отримання державної соціальної допомоги на дітей одиноким матерям, підробила офіційний документ, а саме заяву № 29 від 07 липня 2017 року "Про призначення усіх видів соціальної допомоги", затвердженої наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 96 від 22 лютого 2012 року в яку умисно внесла неправдиву інформацію та приховала таку інформацію шляхом замовчування при перевірці її соціальними працівниками, про те, що вона не проживає з особою від якої має чотирьох неповнолітніх дітей, хоча фактично з самого народження проживала з батьком дітей ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 , з яким не перебувала в зареєстрованому шлюбі, але з яким вела спільне господарство, разом проживала і виховувала чотирьох неповнолітніх дітей, тобто проживала в фактичних шлюбних відносинах. Дану заяву ОСОБА_1 завірила власним підписом та подала до управління соціального захисту населення Великоберезнянської РДА і на підставі якої їй в подальшому нараховувалися бюджетні кошти у вигляді державної допомоги одинокій матері на дітей.

Продовжуючи свої дії, ОСОБА_1 умисно, повторно, з метою отримання державної допомоги одинокій матері на дітей, 07 липня 2017 року в смт. Великий використала підроблений документ, а саме: подала до управління соціального захисту населення Великоберезнянської РДА підроблений нею офіційний документ заяву № 29 від 07 липня 2017 року "Про призначення усіх видів соціальної допомоги", затвердженої наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 96 від 22 лютого 2012 року, в яку умисно внесла неправдиву інформацію та приховала таку інформацію шляхом замовчування при перевірці її соціальними працівниками, про те, що вона не проживає з особою, від якої має чотирьох неповнолітніх дітей, а саме: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , хоча фактично з самого народження проживала з батьком дітей ОСОБА_2 , з яким не перебувала в зареєстрованому шлюбі, але з яким вела спільне господарство, разом проживала і виховувала четверо спільних дітей. На підставі вказаного підробленого документу ОСОБА_1 в подальшому нараховувалися бюджетні кошти у вигляді державної допомоги на дітей одинокій матері.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_1 вчинила кримінальні правопорушення, внаслідок яких завдано матеріальної шкоди державі, в особі управління соціального захисту населення Великоберезнянської районної державної адміністрації на загальну суму 126 890,75 гривень.

Оскільки вина ОСОБА_1 у вчиненні кримінальних правопорушень встановлена вироком Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 10 червня 2020 року в справі №298/1468/17, ухваленому на основі викладених у ньому доказів, суд приходить до переконання, що вимоги позивача в частині відшкодування відповідачем ОСОБА_1 матеріальної шкоди завданої вищевказаними правопорушеннями підлягають задоволенню в повному обсязі.

Між протиправною поведінкою відповідача та заподіяною шкодою наявний причинний зв`язок. Відповідачем ОСОБА_1 у ході розгляду даної справи вина у спричиненні шкоди не спростована.

Розглядаючи дану справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

З огляду на викладене, враховуючи обґрунтованість, підставність та доведеність позовних вимог, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи зазначені положення чинного законодавства, які регулюють даний вид правовідносин, суд прийшов до висновку, що право позивача підлягає захисту у спосіб, визначений у позовній заяві, тому позов необхідно задовольнити.

З відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір, що відповідає положенням статті 141 ЦПК України в розмірі 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одну) гривню 00 копійок.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 133, 141, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов заступника керівника Ужгородської окружної прокуратури Закарпатської області в інтересах держави в особі Управління соціального захисту населення Ужгородської районної державної адміністрації Закарпатської області до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення,задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_9 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь держави в особі Управління соціального захисту населення Ужгородської районної державної адміністрації Закарпатської області (місцезнаходження: 88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Минайська, № 40; р/р UA0013553, , Банк: Державна казначейська служба України, м.Київ) матеріальну шкоду, завдану внаслідок вчинення кримінального правопорушення, в розмірі 126890 (сто двадцять шість тисяч вісімсот дев"яносто) гривень 75 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_9 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь держави судовий збір у розмірі 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одну) гривню 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 23 грудня 2022 року.

Суддя Зизич В.В.