СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/11956/22

пр. № 2-о/759/1254/22

12 грудня 2022 року м.Київ

Святошинський районний суд м. Києва

під головування судді Сенька М.Ф.,

за участю секретаря судового засідання Сініцина В.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту рідства, заінтересована особа - Ритуальна служба спеціалізованого комунального підприємства «Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування» виконавчого органу Київради (Київська міська державна адміністрація),

встановив:

ОСОБА_1 , через свого представника-адвоката Сухої М.В., звернулась до суду із заявою, за якою просила суд встановити факт про те, що вона є правнучкою ОСОБА_2 , померлого орієнтовно в 1930-1935 роках, та похованого на на території Братського кладовища, що розташоване у місті Києві по вулиці Симеренка.

Заява обгрунтована тим, що запитуваний факт необхідний для встановлення намогильних споруд у межах могили (родинного поховання), вирішення питання про проведення підпоховання, здійснення інших дій, пов`язаних з місцем поховання.

Провадження за заявою відкрите відповідно до ухвали судді від 16.09.2022 року, справу призначено до розгляду в порядку окремого провадження.

Представник заявниці подала заяву про розгляд справи без участі сторони заявника.

Представник заінтересованої особи ОСОБА_3 надіслала відзив на заяву, за яким на рішення у справі поклалась на розсуд суду, та просила розглянути справу без участі представника ритуальної служби.

Згідно з положеннями ст. 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» (далі Закон), користувач місця поховання (місця родинного поховання) - особа, яка здійснила перше поховання на відведеному місці поховання (родинного поховання) та/або має відповідне свідоцтво про смерть похованого і свідоцтво про поховання, передбачене статтею 25 цього Закону.

У відповідності до положень ст. 25 цього ж Закону після здійснення поховання померлого виконавцю волевиявлення померлого або особі, яка взяла на себе зобов`язання поховати померлого, як користувачу місця поховання (користувачу місця родинного поховання) спеціалізованим комунальним підприємством (а в разі його відсутності - виконавчим органом сільської, селищної, міської ради) видається відповідне свідоцтво, зразок якого затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.

Це свідоцтво дає право його пред`явнику на встановлення намогильних споруд у межах могили (родинного поховання), вирішення питання про проведення підпоховання, здійснювати інші дії, пов`язані з використанням місця поховання, якщо це не суперечить законодавству.

Утримання в належному естетичному та санітарному стані могил, місць родинного поховання, колумбарних ніш, намогильних споруд і склепів здійснюється відповідно їх користувачами (власниками) за рахунок власних коштів (ст. 30 Закону).

Згідно з актами обстеження місця поховання, виданих Ритуальною службою СКП "Спецкомбінат ПКПО" м.Київ Братське кладовище, встановлено, що на Братському клодовищі на ділянці 2 знаходиться родинне поховання заявниці, а також могила ОСОБА_2 .

Заявниця вказувала, що останній є її прадідом, проте вона не може стати користувачем місця поховання, оскільки документи про смерть та поховання ОСОБА_2 не збереглись., відсутні також документи, що прямо вказують на рідство з померлим ОСОБА_2 .

Вказані обставини підтверджені довідками ритуальної служби, та відповіддю з архіву.

Тому, суд погоджується із заявницею, що встановити запитуваний факт можливо лише в судовому порядку.

Такий факт знайшов своє підтвердження з огляду на надані документи.

Так у заяівниці наявні свідоцтво про народження ОСОБА_4 та свідоцтво про її смерть.

В свідоцтві про народження батками ОСОБА_4 . зазначені ОСОБА_2 та ОСОБА_5 .

Заявниця зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

В цю квартиру вона вселилась на підставі ордеру виданого ОСОБА_4 Виконкомом Київської міської Ради народних депутатів від 15.03.1983 року.

В ордері заявниця зазначена як онука наймача.

Заявниця до заміжжя носила прізвище ОСОБА_6 (див. свідоцтво про одруження), матірью заявниці відповідно до свідоцтва про народження є ОСОБА_6 .

Остання до заміжжя носила прізвище ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про одруження.

К;рім того, у заявниці наявне свідоцтво про смерть ОСОБА_5 - дружини ОСОБА_2 .

З аналізу наведених вище даних, на переконання суду, для сторонього наглядача є очевидним, що заявниця є онукою ОСОБА_4 , а відповідно правнучкою ОСОБА_2 .

Отже заява підлягає задоволенню, відповідно і на підставі ст.ст. 293, 294, 315 ЦПК України.

Судові витрати у справах окремого провадження розподілу нге підлягають.

Керуючись ст.ст. 10,11, 13, 77-80, 259, 263-265, 294, 319 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту рідства задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІН НОМЕР_1 ) є правнучкою померлого ОСОБА_2 , який похований на Братському кладовищі, що перебуває на обслуговуванні Ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства «Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування» виконавчого органу Київради (Київська міська державна адміністрація).

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

З інформацією про справу, учасники справи можуть ознайомитись на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет (веб-адреса сторінки: http://sv.ki.court.gov.ua.)

Головуючий Сенько М.Ф.