Ухвала

14 грудня 2022 року

м. Київ

справа № 194/1594/21

провадження № 61-12020ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Ступак О. В.,

вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» на рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 05 липня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 07 листопада 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок професійного захворювання,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» (далі - ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля») про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок професійного захворювання.

Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 понад 22 роки працював в умовах впливу шкідливих факторів на організм, перебуваючи в трудових відносинах з відповідачем, та внаслідок чого отримав хронічні професійні захворювання, а саме: радикулопатію попереково-крижову L5, S1 та шийну С6-С8, хронічне обструктивне захворювання легень, нейросенсорну приглуховатість, що підтверджується актом за формою П-4, складеного за наслідком розслідування хронічного професійного захворювання від 14 вересня 2016 року.

Вказував, що 12 жовтня 2016 року згідно з довідками медико-соціальної експертної комісії було первинно сукупно встановлено 60 % втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності. Визначено необхідність в медикаментозному та санаторно-курортному лікуванні, в використанні напівжорсткого корсету. Рекомендовано нагляд і лікуванні у профільних лікарів та стаціонарне лікування.

Посилаючись на те, що нестворення роботодавцем безпечних та нешкідливих умов праці на підприємстві, де він працював, є порушенням законодавства про охорону праці, що в свою чергу стало причиною отримання ним професійних захворювань та призвело до зменшення обсягу трудової діяльності, проходження лікування, щоденного перенесення фізичного болю та моральних переживань, що позбавляє його можливості нормально відпочивати, реалізувати свої звички та бажання, нормально вести бесіду із співрозмовником, має систематичний кашель та задишку, порушення сну та дратівливість, стан легень підвищує ризик зараження COVID-19 порушення нормальних життєвих зв`язків, просив суд першої інстанції стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в розмірі 227 000,00 грн.

Рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 05 липня 2022 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 07 листопада 2022 року, позов задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» на користь ОСОБА_1 120 000,00 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди, з відрахуванням податків та інших обов`язкових платежів. В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання щодо судових витрат.

ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» у грудні 2022 року через підсистему «Електронний суд» подало до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 05 липня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 07 листопада 2022 року у вищевказаній справі, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати та передати справу на новий розгляд.

Верховний Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову в яких не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет на 2022 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2022 року становить 2 481,00 грн.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову у позовах про стягнення грошових коштів визначається сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Вимога про відшкодування моральної шкоди є майновою вимогою, оскільки позивач її визначив у грошовому вимірі, що узгоджується із правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постанові від 28 листопада 2018 року у справі № 761/11472/15-ц (провадження № 61-23674св18).

Таким чином, ціна позову у цій справі (227 000,00 грн) не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 481,00 грн х 100 = 248 100,00 грн).

Касаційна скарга містить посилання на підпункти «а», «в», «г» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Наведені заявником обставини з посиланням на те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, з огляду на відсутність єдиної правозастосовчої практики щодо визначення порядку розрахунку моральної шкоди, мінімального та максимального її грошового відшкодування, не заслуговують на увагу, оскільки заявник по суті не погоджується із встановленим судом розміром морального відшкодування.

Посилання заявника на рішення у справах, де за подібних відносин, але різних фактичних обставин, встановлено різний розмір відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження здоров`я, не є підтвердженням відсутності єдності у правозастосовчій практиці у справах щодо відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження здоров`я.

Верховний Суд у визначенні правового питання як такого, що має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, виходить з того, що таке правове питання має бути головним або основним питанням правозастосовчої практики на сучасному етапі її розвитку та становлення, воно повинно мати одночасно винятково актуальне значення для її формування. Такі ознаки визначаються предметом спору, значущістю для держави й суспільства у цілому правового питання, що постало перед практикою його застосування.

При визначенні розміру відшкодування моральної суди застосовують частину третю статті 23 ЦК України, ураховують характер правопорушення, глибину фізичних та моральних страждань, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, засади розумності, виваженості, справедливості, з урахуванням обставин, що мають істотне значення у конкретній справі. Такі критерії є загальновизначеними та відповідають практиці Верховного Суду, зокрема висновкам, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц (провадження № 14-538цс19).

Таким чином, заявник не зазначив в чому конкретно полягає значущість для держави і суспільства правового питання, яке на його думку, має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики. Такі посилання носять загальний характер і направлені виключно на обґрунтування формальних підстав для відкриття касаційного провадження у малозначній справі.

Щодо доводів заявника про те, що справа становить значний суспільний інтерес та має для нього виняткове значення, Верховний Суд зазначає, що поняття значного суспільного інтересу та винятковості справи є оціночним та потребує належного обґрунтування. Заявник не навів переконливих доводів та не надав відповідних доказів, які б свідчили про те, що справа становить значний суспільний інтерес та має для нього виняткове значення, а сама по собі вказівка про це у касаційній скарзі не дає підстав для відкриття касаційного провадження у малозначній справі.

Доводи заявника про те, що суд першої інстанції помилково відніс справу до категорії малозначних, оскільки позивачем не визначено ціну позову, спростовується змістом оскаржуваних судових рішень, а тому відхиляються Судом.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки заявник подав касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, а обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не підтвердились, то відсутні підстави для відкриття касаційного провадження у справі.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 05 липня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 07 листопада 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок професійного захворювання про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок професійного захворювання відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:І. Ю. Гулейков С. О. Погрібний О. В. Ступак