ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2022 року

м. Валки

справа № 645/3947/19

провадження № 22-ц/818/2925/22

Харківській апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Тичкової О.Ю.,

суддів Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря судового засідання Сізонової О.О.,

сторони справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Валки Харківської області апеляційну скаргу ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Фрунзенського районного суду міста Харкова від 21 грудня 2021 року постановлену у складі судді Ульяніч І.В.,-

УСТАНОВИВ:

В провадженні Фрунзенського районного суду м. Харкова перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на частку у спільному майні подружжя, за результатами судового розгляду якої 22.11.2021 було ухвалено рішення згідно якого позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на частку у спільному майні подружжя - задоволено. Визнано об`єктом права спільної сумісної власності подружжя квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , визнано за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частку квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

26 листопада 2021 року від представника позивача - адвоката Прилипка Дмитра Валерійовича надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у справі № 645/3947/19, в якій просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 85 000 грн.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування адвокатом Прилипко Д.В. було надано: копію договору № 18К2019 ФО від 18.04.2019 року, копію додатку № 1 до договору, копію доручення на надання правової допомоги та професійної правничої допомоги № 1 до договору № 18К2019 ФО від 18.04.2019 року, копію угоди про сумісне виконання Доручення, копію Додаткової угоди до договору № 18/03 про надання правової допомоги від 18.04.2019 року, копію Додаткової угоди до договору № 18К2019 ФО від 18.04.2019 року від 11.01.2020 року, копію угоди про сумісне виконання Доручення (Додаток 2) від 02.07.2021 року, копію звіту про надану правову допомогу та професійну правничу допомогу ТОВ «КОМКОН ТРАФІК».

Ухвалою Фрунзенського районного суду від 21 грудня 2021 року в задоволенні заяви відмовлено.

Ухвала мотивована тим, що адвокати, які надавали правову допомогу позивачу в суді, працювали безоплатно, індивідуально, а не від адвокатського об"єднання, надання правової допомоги саме адвокатським об`єднанням не було доведено, будь-яких понесених реальних витрат на надання правової допомоги не доведено, позивачем не було зазначено у попередньому розрахунку судових витрат в розмірі 85000 грн.

Не погодившись з ухвалою суду ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріалльного та процесуального права просила ухвалу суду скасувати та ухвалити нове рішення яким задовольнити заяву про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат.

Апеляційна скарга обгрунтована тим, що адвокатським об`єднанням «ПАРАДІГМ» надавався зовсім інший вид адвокатської діяльності (правової допомоги) складання заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру. До такого ивду адвокатської діяльності були залучені як адвокати об`єднання, так і їх помічники. Тому відсутність ордеру на надання правової допомоги, як зазначено в ухвалі суду, не може спростувати факт підготовки процесуальних документів, які позивач отримував від адвокатського об`єднання та подавав до місцевого суду за своїм підписом.

Апелянт зазначив, що положеннями договору про надання правової та професійної правничої допомоги №18К2019-ФО від 18.04.2019 передбачено можливість адвокатського об`єднання залучати до надання правової та професійної допомоги інших адвокатів, в тому числі адвокатів, які не є членами адвокатського об`єднання.

Скаржник зауважив, що представництво інтересів ОСОБА_1 у судових засіданнях адвокатами Корнієнко О.Б. та Мух К.Б. не безоплатній основі жодним чином не свідчить про безоплатність послуг адвокатського об`єднання «ПАРАДІГМ» зі складання заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру. Інформація щодо часу, витраченого адвокатами Корнієнко О.Ю. та Мух К.Б. зазначається у звіті про надану правову та професійну правничу допомогу до доручення №1 саме з метою розмежування тих видів адвокатської діяльності, які здійснювали дані адвокати, та тих, що здійснювало адвокатське об`єднання.

Апелянт наголосив, що оплата гонорару адвокатському об`єднанню передбачена умовами Договору №18К2019-ФО від 18.04.2019 та Угодами про сумісне виконання Доручення( додаток №1 та №2 до доручення на надання правової та професійної правничої допомоги «1 до Договору. Звіт про надану правову та професійну правничу допомогу Позивачу на загальну суму 85 000 грн., який містить детальний опис робіт, наданий до суду першої інстанції з метою встановлення видів адвокатської діяльності, які надавало саме адвокатське об`єднання «ПАРАДІГМ», при цьому розмір вартості наданих послуг не залежить від обсягу послуг та часу витраченого адвокатським об`єднанням на складання заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру.

Скаржник також зазначив, що ОСОБА_1 не надавав попередній розрахунок суми судових витрат на оплату правничої допомоги під час розгляду даної справи, оскільки вважав, що Відповідач не буде заперечувати щодо належності 1/2 частки квартири Позивачу, та не буде наводити недостовірні дані у їх поясненнях, зокрема, у відзиві на позовну заяву, заяві про виклик свідка та інших. Отже, Позивач відразу не бажав стягувати із своєї колишньої дружини витрат на правничу допомогу, проте, поведінка Відповідача та її представників щодо надання недостовірних даних суду, затягування процесу, неявки до суду, призвели до того, що право ОСОБА_1 на розумний строк розгляду його справи у суді порушено, він та його представники неодноразово з`являлися на судові засідання, які відкладалися через неявки Відповідача, її представників або свідка. У Заяві про ухвалення додаткового рішення наведено обґрунтування вимог про відшкодування витрат на правову допомогу, а також, до Заяви надано усі відповідні докази, які ОСОБА_1 має понести у зв`язку із розглядом справи, зокрема, надано договори про надання правничої допомоги адвокатами, адвокатським об`єднанням та детальний опис робіт, що міститься у звіті про надану правову та професійну правничу допомогу.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України- в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно із вимогами статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні заяви про ухвалення додаткового суд першої інстанції, виходив із того, що адвокати, які надавали правову допомогу позивачу в суді, працювали безоплатно, індивідуально, а не від адвокатського об`єднання, надання правової допомоги саме адвокатським об`єднанням не було доведено, будь-яких понесених реальних витрат на надання правової допомоги не доведено, позивачем не було зазначено у попередньому розрахунку судових витрат в розмірі 85000 грн

Проте з таким висновком не можна погодитися, зважаючи на таке.

Як встановлено судовим розглядом та вбачається із матеріалів справи рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 22.11.2021 у справі № 645/3947/19 позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на частку у спільному майні подружжя задоволено. Визнано об`єктом права спільної сумісної власності подружжя квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , визнано за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частку квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

26 листопада 2021 року від ОСОБА_4 , який діяв в інтересах позивача надійшла звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення у справі № 645/3947/19, а саме стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 85 000 грн.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування адвокатом Прилипко Д.В. було надано: копію договору № 18К2019 ФО від 18.04.2019 , копію додатку № 1 до договору, копію доручення на надання правової допомоги та професійної правничої допомоги № 1 до договору № 18К2019 ФО від 18.04.2019 , копію угоди про сумісне виконання Доручення, копію Додаткової угоди до договору № 18/03 про надання правової допомоги від 18.04.2019 , копію Додаткової угоди до договору № 18К2019 ФО від 18.04.2019 від 11.01.2020 , копію угоди про сумісне виконання Доручення (Додаток 2) від 02.07.2021 , копію звіту про надану правову допомогу та професійну правничу допомогу ТОВ «КОМКОН ТРАФІК».

Ухвалою Фрунзенського районного суду від 21 грудня 2021 року відмовлено в ухваленні додаткового рішення за заявою ОСОБА_4 , який діяв в інтересах позивача про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 85 000 грн.

Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частинами першою-п`ятою статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При цьому склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування.

За загальним правилом встановленим частинами 1, 2 судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог, а у разі відмови у позові - на позивача.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

Крім того, частиною 9 ст. 141 ЦПК України, передбачено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Пунктом 4 частини 3 ст. 141 ЦПК, також зазначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд також враховує дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно дост. 1 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація зазначеного принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України)

3) Розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України).

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5ст. 137 ЦПК України), однак матеріали справи не містять заяви відповідного змісту від позивача.

Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Наведене правове обґрунтування надає можливість суду ефективно захистити порушені права заявника, забезпечити реалізацію принципу цивільного судочинства - відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення, але у порядку, передбаченому законом.

Враховуючи вищенаведені правові норми, колегія суддів не погоджується із висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення витрат на правову допомогу на користь позивача.

Апеляційний суд зазначає, що суд першої інстанції не в повній мірі дослідив матеріали справи, адже у заяві про ухвалення додаткового рішення наведено належне обґрунтування вимог про відшкодування витрат на правову допомогу, а також, до Заяви надано відповідні докази, зокрема, надано договори про надання правничої допомоги адвокатами, адвокатським об`єднанням та детальний опис робіт, що міститься у звіті про надану правову та професійну правничу допомогу.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Вказаний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 01 серпня 2019 року у справі №№915/237/18.

Пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Крім цього Європейський суд з прав людини неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).

За таких обставин відповідно до пункту 4 частини 1статті 379 ЦПК України ухвала підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Питання щодо розподілу судових витрат, відповідно до положень частини 13 статті 141 ЦПК України, підлягає вирішенню одночасно з ухваленням судового рішення по суті спору.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 382 - 384 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Фрунзенського районного суду міста Харкова від 21 грудня 2021 року скасувати.

Справу повернути до того ж суду для вирішення питання про ухвалення додаткового рішення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 22 грудня 2022 року.

Головуючий О. Ю. Тичкова

Судді О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук