Справа № 283/74/22
провадження №2/283/193/2022
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

03 серпня 2022 року Малинський районний суд Житомирської області в складі: під головуванням судді Ярмоленка В.В., з секретарем судових засідань Селіною А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Малині цивільну справу

за позовною заявою ОСОБА_1

до приватного підприємства «Редакція газети» Малинські новини»

про стягнення компенсації за невикористану додаткову відпустку та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позицій сторін.

11.01.2022 ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаною позовною заявою, в обґрунтування якої зазначила, що в період з 23 липня 2008 року по 13 жовтня 2021 року вона перебувала у трудових відносинах з ПП «Редакція газети «Малинські новини», що підтверджується записами у трудовій книжці серії НОМЕР_1 . Позивача було звільнено на підставі п.1 ст.36 КЗпП України, за угодою сторін, згідно наказу про звільнення №12 від 13.10.2021.

Відповідно до чинного законодавства, у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей. Перелік працівників, які мають право на додаткову відпустку на дітей, зазначений у ст. 19 Закону України «Про відпустки», зокрема таким правом користується ...одинока мати, якій надається щорічно додаткова оплачувана відпустка тривалістю 10 календарних днів без урахування святкових і неробочих днів (7 календарних днів до 01.01.2010 року). Поняття «одинока мати» визначено п.5 ч. 12 ст. 10 Закону України «Про відпустки», як така, що виховує дитину без батька.

14.04.2008 листом N 235/0/15-08/13 Міністерство соціальної політики, в розділі «Умови та порядок надання додаткової соціальної відпустки одинокій матері» надано офіційне роз`яснення щодо застосування статті 19 Закону України «Про відпустки», що одинока мати це в т.ч. розлучена жінка, яка сама виховує дитину, якщо батько не проживає разом з дитиною та відсутні інші докази його участі у вихованні дитини.

Законодавством не передбачено, які саме документи має подати роботодавцю жінка, яка виховує дитину без батька, разом з тим вищевказане Роз`яснення Мінсоцполітики містить рекомендації щодо доведення статусу одинокої матері для розлученої жінки, а саме, для отримання додаткової соціальної відпустки розлучена жінка, яка дійсно виховує сама дитину (без батька), має подати такі документи: копію свідоцтва про народження дитини; для підтвердження того, що жінка є розлученою - копію свідоцтва про розірвання шлюбу та документ, який, підтверджує, що батько не бере участі у вихованні дитини.

Якщо працівник, який має право на соціальну відпустку, з якихось причин не скористався цим правом у році досягнення дитиною певного віку або ж за кілька попередніх років, він має право використати цю відпустку, і в разі звільнення, незалежно від підстав, йому має бути виплачена компенсація за всі невикористані дні відпусток, як це передбачено ст. 24 Закону України «Про відпустки». Законодавством не передбачено строку давності, після якого втрачається право на додаткову соціальну відпустку працівникам, які мають дітей.

Так, в період шлюбу з ОСОБА_2 , який було укладено 04.10.1997, ІНФОРМАЦІЯ_1 у позивача народилася дитина - ОСОБА_3 . Шлюб розірвано 25.12.2003.

Після розірвання шлюбу чоловік проживав окремо, не приймав участі у вихованні дитини. А тому, позивач вважає, що вона є одинокою матір`ю, яка має право на додаткову соціальну відпустку. У період перебування у трудових відносинах з відповідачем, ОСОБА_1 не користувалася своїм правом на додаткові відпустки в зв`язку з великою завантаженістю роботою внаслідок невеликого штату працівників.

13.10.2021 в день звільнення позивач подала заяву про виплату компенсації за невикористані дні додаткової відпустки за період роботи з дати працевлаштування до повноліття дитини, а саме: з 23.07.2008 по ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Однак, заява залишилася без розгляду, відповідачем відповіді не надано та виплату не здійснено. З метою досудового врегулювання спору 24.11.2021 позивач повторно звернулася до відповідача з письмовим зверненням, на яке 09.12.2021 рекомендованим листом отримана відповідь за підписом ОСОБА_4 . Згідно відповіді представник відповідача не заперечила відносно право ОСОБА_1 на соціальну відпустку, але зазначила, що на підприємстві відсутня заява та відповідні документи, які б підтверджували право позивача на отримання додаткової відпустки на дитину.

3 метою визначення належної та невиплаченої суми компенсації за невикористані дні соціальної відпустки та нарахування середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні 23.12.2021 позивач звернулася до відповідача із відповідною заявою та отримала відповідь №З від 28.12.2021 року. Так, згідно відповіді розмір середньоденної заробітної плати для нарахування компенсації за невикористану соціальну відпустку складає 310,34 грн., а для нарахування середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні 444,84 грн.

На підставі наданої інформації позивачем проведено розрахунок заборгованості відповідача на загальну суму 50534,76 грн., з них компенсація за невикористану соціальну відпустку становить 26068,56 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні 24466,20 грн.

Вимогами позову ОСОБА_1 просить суд стягнути з Приватного підприємства «Редакція газети «Малинські новини» на її користь заборгованість по компенсації за невикористану додаткову відпустку працівникам, які мають дітей в розмірі 26068 грн. 56 коп. та середній заробіток за весь період його затримки з 15.10.2021 по день ухвалення судового рішення включно.

31 січня 2022 року позивачем подано заяву про збільшення позовних вимог. ОСОБА_1 зазначила, що у зв`язку з тим, що відповідачем у відповіді на відзив надано дві довідки про розмір середньоденної заробітної плати, інформація з яких відрізняється від довідок, які були отримані позивачем раніше. Тому, вона вимушена зробити перерахунок заборгованості відповідача за час затримки розрахунку при звільненні станом на дату засідання суду.

З урахуванням розрахунку ціни позову станом на 31.01.2022, позивач просить суд стягнути з відповідача суму компенсації за невикористану відпустку в розмірі 26215,56 грн. та суму середнього заробітку за час затримки розрахунку в розмірі 27534,66 грн., а разом 53750,22 грн.

Представником відповідача головним редактором ПП «Редакція газети «Малинські новини» Кулаківською С.О. 26.01.2022 подано до суду відзив на позовну заяву, згідно якого вона заперечила відносно позовних вимог.

ОСОБА_4 зазначила, що позивач для підтвердження права на додаткову відпустку як одинокій матері повинна була надати роботодавцю будь-який офіційно складений, оформлений та засвідчений установленому порядку документ. Позивач більш ніж 13 років працювала в Редакції газети «Малинські новини», однак до останнього дня її роботи на підприємстві не повідомляла роботодавця про свій статусу одинокої матері та про наявність підстав для користування пільгами, передбаченими для такої категорії працівників. Зокрема, жодного разу до досягнення дитиною повноліття вона не подавала заяв про надання їй додаткової відпустки як одинокій матері, яка виховує дитину сама, не користувалася такою відпусткою. Матеріали особової справи, зокрема й автобіографія, написана ОСОБА_1 також не містить відповідної інформації.

Крім того, позивач упродовж всього періоду роботи, зокрема до досягнення дитиною повноліття, не подавала заяви та документів для надання їй податкової пільги як одинокій матері згідно ст. 169 Податкового кодексу України. У роботодавця була відсутня правова підстава для надання позивачу додаткової відпустки згідно ст. 182-1 КЗпП України, оскільки відносно батька дитини ОСОБА_5 - ОСОБА_6 не приймалося рішення про позбавлення батьківських прав або відповідного рішення органу опіки і піклування, що констатував би усунення батька від виховання дитини.

Ні Кодексом законів про працю України, ні іншими нормативно-правовими актами не встановлено обов`язку для роботодавця з витребування такої інформації від працівника, тобто саме від активної та доброчесної поведінки останнього залежить реалізація права особи на отримання додаткових пільг і гарантій, передбачених законодавством.

Представник відповідача зазначає, що довідка депутата Малинської міської ради Сербіна В.І. від 13.10.2021 за № 3344, о надана позивачем, складена з порушенням вимог п.2,15 ст.6 Регламенту Малинської міської ради, ст.2,10 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», оскільки була підготовлена та оформлена поза межами свого виборчого округу, що підтверджено скриншотом з сайту Малинської міської ради із зазначенням переліку вулиць міста, які охоплюються виборчим округом ОСОБА_7 , де відсутня АДРЕСА_1 , в якому проживає ОСОБА_1 . Дана довідка складена неналежною особою, тобто є недопустимим доказом у справі.

Крім того, за змістом складеної довідки вбачається, що витребувана інформація охоплює досить значний період (з 2008 по 2016 рік), стосується давніх за своїм строком відомостей і заснована на підтвердженнях 2-х сусідів позивача ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , однак їх підписи відсутні.

Зазначені вище порушення щодо суб`єкта видання довідки та змісту останньої, а також відсутності у роботодавця інших документів на підтвердження факту самостійного утримання та виховання позивачем дитини викликали у ПП «Редакція газети «Малинські новини» обґрунтовані сумніви щодо достатньої достовірності викладених у довідці обставин , що стало підставою для утримання від виплати компенсації за невикористані додаткові відпустки працівнику за всі роки її роботи вже після того, як дитина 5 років як досягла повноліття, вийшла заміж та створила свою сім`ю.

Що стосується інших документів на підтвердження факту відсутності участі батька у вихованні дитиною, долучених позивачем до матеріалів цивільного позову, то всі вони були здобуті позивачем у грудні 2021 року, тобто після припинення трудових відносин з працівником, і нею до ПП «Редакція газети «Малинські новини» не подавалися.

Довідка Малинської ЗНВК «Школа-ліцей № 1» від 20.12.2021 року № 105, підписана лише директором ОСОБА_10 , однак не містить підпису класного керівника дитини позивача, наведена в ній інформація стосується досить тривалого періоду (від 7 до 10 років), що викликає обґрунтовані сумніви щодо можливості керівника найбільшого навчального закладу у м. Малині на достовірне підтвердження інформації щодо одного з тисяч учнів через багато років поспіль.

Аналогічні заперечення є і щодо достовірності інформації з довідки № 290 від 20.12.2021 року, виданої за підписом директора Малинської ЗОШ № З О.Мельошина, відомості якої стосуються від 10 до 13 річного періоду давнини і не підтверджені підписом класного керівника дитини.

Витяг № 950 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданий 10.12.2021 Сектором ведення реєстру Малинської міської ради про реєстрацію місця проживання позивача з донькою після розірвання шлюбу з колишнім чоловіком не є безумовним доказом неприйняття участі батька у вихованні дитини, оскільки сам по собі факт окремого проживання батьків не свідчить про ухилення від виховання дитини її батьком.

Довідка № 810, видана УПСЗН від 20.12.2021 про перебування ОСОБА_1 у період з 01.04.2013 по 31.12.2015 р. на обліку як особи, батьки яких ухиляються від сплати аліментів є неналежним доказом, оскільки при наданні додаткової відпустки згідно диспозиції ст. 182-1 КЗпП України значення має факт не самостійного утримання , а саме виховання дитини без батька.

Повторна довідка № 3674 від 28.12.2021 року за підписом депутата Малинської міської ради Сербіна В.І. хоча і містить підписи сусідів, однак є недопустимим доказом, оскільки складена за межами виборчого (закріпленого) за ним округу і була також складена після припинення трудових відносин з працівником, до ПП «Редакція газети «Малинські новини» не подавалася.

Вимогами відзиву відповідач просить відмовити у задоволенні позову.

31 січня 2022 року до суду надійшла відповідь позивача на відзив, згідно якої ОСОБА_1 зазначила, що не погоджується з викладеними аргументами. Відповідач ставить під сумнів її статус одинокої матері, аргументуючи свою позицію тим, що позивач протягом роботи в редакції не подавала письмових заяв щодо отримання додаткової відпустки. Однак, ОСОБА_1 через завантаженість роботою не мала змогу відбути навіть в основну щорічну відпустку. Правом на отримання податкової пільги вона не користувалася, оскільки рівень її заробітної плати не дозволяв отримати таку пільгу. Довідка депутата ОСОБА_7 є належним доказом, оскільки складена за результатами опитування сусідів. Депутат ОСОБА_11 з її округу працює в м. Києві, а тому позивач звернулася до іншого депутату, що не є порушенням. Довідки директорів шкіл не потребують дублювання підписів класних керівників.

07 лютого 2022 року до суду надійшло заперечення відповідача на відповідь на відзив, згідно якого зазначено, що твердження позивача не відповідають дійсності. Так, нормативно-правовими актами поняття «одинокої матері» у разі її розлучення з батьком дитини не визначено. На позивача у разі бажання реалізації такого права покладений обов`язок надання роботодавцю документів, які з достатньою достовірністю підтверджують факт відсутності участі батька у вихованні дитини. Твердження позивача про те, що депутат ОСОБА_11 працює в Києві не відповідає дійсності, оскільки не підтверджено жодними доказами, крім того, депутат має виконувати свої обов`язки незалежно від місця роботи, у тому числі у вільний від роботи час, а у разі неможливості виконання депутатських обов`язків - скласти повноваження. Окрім цього, відносно заяви про збільшення позовних вимог відповідача зазначає, що вона є безпідставною. В силу ст. 182-1 та ч.1 ст.117 КЗпП України право на отримання компенсації за невикористані дні додаткової відпустки та середнього заробітку за затримку розрахунку при звільнення виникає у працівника у разі доведеності вини власника або уповноваженого ним органу у невиплаті належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.166 цього кодексу, а за обставинами даної справи у ПП «Редакція газети «Малинські новини» станом на 13.10.2021 був відсутній обов`язок з виплати компенсації ОСОБА_1 через ненадання останньою необхідних документів, які з достатньою достовірністю зідтверджували її право на отримання відпустки, тому відсутні підстави для виплати компенсації та відповідальності у вигляді стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги з урахуванням їх збільшення підтримала та просила задовольнити.

Представник відповідача адвокат Івашкевич О.Г., яка діє на підставі ордеру серії АМ №1021252, в судовому засіданні просила суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі у зв`язку з безпідставністю.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників, повно, всебічно та безпосередньо з`ясувавши всі наявні докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, всі обставини, на які сторона посилалась як на підставу своїх вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Згідно записів трудової книжки НОМЕР_2 ОСОБА_1 23.07.2008 прийнята до Редакції газети «Малинські новини» на посаду оператора комп`ютерної верстки. 14.06.2010 її переведено на посаду завідувача відділу інформації. 24.09.2008 Редакцію газети «Малинські новини» реорганізовано шляхом перетворення в Приватне підприємство «Редакція газети «Малинські новини». 13.10.2021 ОСОБА_1 звільнено з роботи за згодою сторін згідно ст.36 п.1 КЗпП України (а.с.10).

Наказом редактора ПП «Редакція газети «Малинські новини» №12 від 13.10.2021, завідуючу відділом інформації ОСОБА_1 звільнено з роботи з 13.10.2021 згідно ст.36 п.1 КЗпП України, виплачено компенсацію за невикористану відпустку за відпрацьований період з 23.07.2021 по 13.10.2021 6 календарних днів (а.с.11).

Згідно відповіді за №2-вих. від 02.12.2021 за підписом редактора ПП «Редакція газети «Малинські новини» ОСОБА_4 , на звернення ОСОБА_1 від 24.11.2021 повідомлено, що в підприємства немає заяви та відповідних документів, які б підтверджували право останньої на отримання додаткової відпустки на дитину у 2008 2016 роках, а відтак і на грошову її компенсацію. Документи на підтвердження статусу одинокої матері на підприємство ОСОБА_1 не надано ( а.с.19).

ОСОБА_1 перебувала в шлюбі з ОСОБА_2 з 04.10.1997 по 25.12.2003, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_3 та свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_4 (а.с.12,14).

Від даного шлюбу позивач має доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що свідчить свідоцтво серії НОМЕР_5 (а.с.13).

Довідками №3344 від 13.10.2021, №3674 від 28.12.2021 за підписом депутата Малинської міської ради Сербіна В. підтверджено, що ОСОБА_1 в період з 01.01.2008 по 08.03.2016 самостійно виховувала дитину ОСОБА_3 , батько якої з сім`єю не проживав і не приймав участі у її вихованні (а.с.16,20).

Відповідно до довідки №290 від 20.12.2021 за підписом директора ЗОШ №3 м. Малин зазначено, що під час навчання ОСОБА_5 у вказаному навчальному закладі у період з вересня 2008 року по травень 2011 року її батько ОСОБА_2 не брав участі у вихованні дитини, не спілкувався з учителями, не цікавився успішністю доньки, не відвідував батьківські збори, не забирав з навчального закладу (а.с.23).

Відповідно до довідки №105 від 20.12.2021 за підписом директора МЗНВК «Школа-Ліцей №1 ім. Ніни Сосніної» зазначено, що під час навчання ОСОБА_5 у вказаному навчальному закладі у період з вересня 2011 року по травень 2013 року її батько ОСОБА_2 не брав участі у вихованні дитини, не спілкувався з учителями, не цікавився успішністю доньки, не відвідував батьківські збори, не забирав з навчального закладу (а.с.24).

Згідно довідка №870 від 20.12.2021 за підписом начальника управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Малинської міської ради року, ОСОБА_1 перебувала на обліку та отримала тимчасову соціальну допомогу на дитину ОСОБА_3 , батько якої ухилявся від сплати аліментів з 2013 по 2015 роки (а.с.25).

ОСОБА_2 ухилявся від утримання і виховання дитини ще під час перебування в шлюбі, в зв`язку з чим, з нього, починаючи з липня 1998 року, в примусовому порядку на підставі виконавчого листа №2-558, виданого 15.07.1998 року Малинським районним судом, стягувалися аліменти, що підтверджується довідкою Малинського відділу державної виконавчої служби у Коростенському районі Житомирської області № 27361/19.9- 01.25 від 29.12.2021 (а.с.26).

Виконавче провадження було припинено 27.12.2016 року у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_6 (а.с.27).

Позивачем надано розрахунок ціни позову від 31.12.2021, згідно якого сума компенсації за невикористану додаткову відпустку становить: 310,34 (середньоденна заробітна плата) * 84 (календарні дні невикористаної додаткової соціальної відпустки) = 26068,56 грн.

Сума середнього заробітку за період з 15.10.2021 по 31.12.2021 за час затримки розрахунку становить: 444.84 (середньоденна заробітна плата для нарахування середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні) * 55 (робочі дні) = 50534, 76 грн. (а.с.30).

В обґрунтування заяви про збільшення позовних вимог, позивачем надано уточнений розрахунок ціни позову від 31.01.2022, згідно якого сума компенсації за невикористану додаткову відпустку становить: 312,09 (середньоденна заробітна плата) * 84 (календарні дні невикористаної додаткової соціальної відпустки) = 26215,56 грн.

Сума середнього заробітку за період з 15.10.2021 по 31.01.2022 за час затримки розрахунку становить: 372,09 (середньоденна заробітна плата для нарахування середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні) * 74 (робочі дні) = 53750,22 грн. (а.с.57).

Відповідачем в обґрунтування своїх заперечень на позов з відзивом подано до суду наступні докумнети:

- довідку №4 від 24 січня 2022 року, згідно якої зазначено, що середня зарплата для розрахунку компенсації відпустки становить 312,09 грн. (а.с.44);

- довідку №5 від 24 січня 2022 року, згідно якої зазначено, що в період роботи з 23.07.2008 по 13.10.2021 ОСОБА_1 не було подано заяву про застосування податкової соціальної пільги (а.с.45);

- довідку №6 від 24 січня 2022 року, згідно якої зазначено, що в матеріалах Особової справи ОСОБА_1 відсутні будь-які документи, відомості, заяви про надання додаткової соціальної відпустки. В автобіографії зазначено, що ОСОБА_1 розлучена (а.с.46);

- довідку №7 від 24 січня 2022 року, згідно якої зазначено, що середньоденна заробітна плата позивача становить 372,09 грн. (а.с.47);

- довідку №8 від 24 січня 2022 року, згідно якої зазначено, що середньоденна заробітна плата для розрахунку компенсації відпустки становить 312,09 грн. (а.с.48);

- автобіографію ОСОБА_1 , де вказано позивачем власноручно, що вона в 1997 році вийшла заміж, в 1998 році народила доньку (а.с.50);

- особистий листок по обліку кадрів, згідно якого в розд. 14 вказано, ОСОБА_1 розлучена, має дитину ОСОБА_3 , 1998 року народження (а.с.51-52).

Мотиви та застосовані норми права.

Згідно з частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст. 13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Вимогами позовної заяви з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по компенсації за невикористану додаткову відпустку працівникам, які мають дітей та середній заробіток за весь період затримки розрахунку.

Спірні правовідносини регулюються положеннями КЗпП України та Законом України «Про відпустки» від 15 листопада 1996 року №504/96-ВР.

Відповідно до частини першої статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Статтею 116 КЗпП України встановлено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Згідно з частиною 1 статті 24 Закону України «Про відпустки» у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А І групи.

Відповідно до частини 1 статті 182-1 КЗпП України, частини 1 статті 19 Закону України «Про відпустки» жінці, яка працює і має двох або більше дітей віком до 15 років, або дитину з інвалідністю, або яка усиновила дитину, матері особи з інвалідністю з дитинства підгрупи А І групи, одинокій матері, батьку дитини або особи з інвалідністю з дитинства підгрупи А І групи, який виховує їх без матері (у тому числі у разі тривалого перебування матері в лікувальному закладі), а також особі, яка взяла під опіку дитину або особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А І групи, чи одному із прийомних батьків надається щорічно додаткова оплачувана відпустка тривалістю 10 календарних днів без урахування святкових і неробочих днів.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 9 постанови від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», одинокою матір`ю слід вважати жінку, яка не перебуває у шлюбі і у свідоцтві про народження дитини якої відсутній запис про батька дитини або запис про батька зроблено у встановленому порядку за вказівкою матері; вдову; іншу жінку, яка виховує і утримує дитину сама.

Отже, право на додаткову відпустку мають такі одинокі матері: жінка, яка не перебуває у шлюбі і у свідоцтві про народження дитини якої відсутній запис про батька дитини або запис про батька зроблено у встановленому порядку за вказівкою матері; вдова; жінка, яка виховує дитину без батька (в тому числі й розлучена жінка, яка виховує дитину без батька).

Основним критерієм для визначення статусу одинокої матері є: виховання та утримування дитини без участі батька. Одержання жінкою аліментів від батька дитини, ведення з ним спільного господарства позбавляє статусу одинокої матері.

Підставою для отримання статусу одинокої матері є відсутність запису про укладення шлюбу або наявність свідоцтва про розірвання шлюбу. Втім, свідоцтва недостатньо, необхідно також підтвердити факт того, що батько справді не бере участі у вихованні дитини.

Чинне законодавство не містить конкретного переліку документів, які слід пред`явити матері, що виховує дитину без батька, для отримання додаткової соціальної відпустки. Тому для підтвердження права на зазначену відпустку, роботодавцю необхідно надати будь-який оформлений та засвідчений у встановленому порядку документ, в якому з достатньою достовірністю підтверджується відсутність участі батька у вихованні дитини.

Одним з таких документів, наприклад, може бути: рішення суду про позбавлення відповідача батьківських прав; ухвала суду або постанова слідчого про розшук відповідача у справі за позовом про стягнення аліментів; акт, складений соціально-побутовою комісією, створеною первинною профспілковою організацією чи будь-якою іншою комісією, утвореною на підприємстві, в установі, організації, або акт дослідження комітетом самоорганізації населення, в якому зі слів сусідів (за наявності їх підписів в акті) підтверджується факт відсутності участі батька у вихованні дитини; довідка зі школи про те, що батько не бере участі у вихованні дитини тощо.

Обов`язок оформлення таких документів полягає на працівника, а не на роботодавця.

Аналогічний висновок міститься у постановах Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року у справі №523/10844/16-ц, від 31 жовтня 2019 року у справі №734/4136/15-ц, від 04 грудня 2019 року у справі №182/4561/16-ц, від 21 грудня 2020 року у справі №520/2226/19.

У листі Міністерства соціальної політики від 30 травня 2014 року №193/13/123-14 «Щодо надання додаткової відпустки одинокій матері», що має рекомендаційний характер зазначається про те, що чинне законодавство не містить конкретного переліку документів, які слід пред`явити розлученій жінці, яка виховує дитину без батька, для отримання додаткової соціальної відпустки.

Відтак для підтвердження права на зазначену відпустку в цьому випадку роботодавцю має бути пред`явлений будь-який офіційно складений, оформлений та засвідчений в установленому порядку документ, у якому з достатньою достовірністю підтверджується відсутність участі батька у вихованні дитини.

Оскільки соціальна додаткова відпустка, передбачена ст.19 Закону України «Про відпустки», надається один раз протягом календарного року і за цей час може змінитися статус одинокої матері, роботодавець має право вимагати поновлення зазначених документів один раз на рік.

Згідно з пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України одним з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст.12 ЦПК України, ч.ч.1, 5 та 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Заперечуючи проти позову ПП "Редакція газети" Малинські новини" посилалося на те, що з 2003 року по 13 жовтня 2021 року ОСОБА_1 жодного разу не зверталась з заявою про надання їй щорічної додаткової відпустки як одинокій матері, не надавала документи на підтвердження того, що батько не брав участі у вихованні дитини, у тому числі не надавала жодну із довідок, долучених до позову.

При цьому, позивачем не було надано до суду доказів на спростування вказаних доводів відповідача.

Отже встановлено, що про свій статус одинокої матері ОСОБА_1 повідомила роботодавця 13 жовтня 2021 року.

Суд зазначає, що саме на працівника покладається обов`язок довести до відома роботодавця про наявність статусу «одинокої матері» та надати будь-які документи, які б належним чином підтверджували наявність в неї такого статусу.

При цьому, сам факт наявності у позивача документів, які підтверджують статус одинокої матері, без надання їх копії роботодавцю, не може свідчити про обізнаність останнього про наявність такого статусу та підстав для надання додаткової відпустки.

Натомість, з 23 липня 2008 року по 13 жовтня 2021 року за весь час перебування позивача у трудових відносинах з ПП «Редакція газети «Малинські новини», окрім свідоцтва про народження дитини та зазначення в автобіографії, що ОСОБА_1 розлучена, не було пред`явлено до відділу кадрів жодного документу, який би підтверджував наявності у позивача статусу одинокої матері. За тринадцять років трудової діяльності позивач жодного разу не зверталась до роботодавця із відповідними заявами про надання додаткової оплачуваної відпустки, як одинокій матері, в зв`язку з чим, відповідна відпустка їй не надавалась.

Із відповідною вимогою щодо отримання компенсації за додаткову оплачувану відпустку, як одинока матір, позивач звернулась лише після звільнення.

Особа, заявляючи про наявність у неї будь-якого права, для можливості його реалізації повинна надати суб`єкту владних повноважень відповідні документи на підтвердження наявності у неї такого права.

Оскільки ОСОБА_1 в будь-який спосіб не було доведено до відома роботодавця про наявність в неї статусу одинокої матері та не надано жодних доказів на підтвердження вказаних обставин, суд дійшов висновку, що з урахуванням відсутності у відповідача необхідних відомостей про статус одинокої матері позивача та документів, що їх підтверджують, у відповідача не виник обов`язок нараховувати та виплатити позивачу на дату її звільнення компенсацію за невикористану додаткову відпустку одинокої матері, а тому в задоволенні цієї частини позову слід відмовити. Відповідно вимога ОСОБА_1 про стягнення з відповідача суми середнього заробітку за час затримки розрахунку також не підлягає задоволенню.

Згідно положень ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, оскільки в задоволенні позовних вимог відмовлено, то витрати зі сплати судового збору з відповідача стягненню не підлягають.

Керуючись ст. 3,4, 141, 263-265, 354 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до приватного підприємства «Редакція газети» Малинські новини» про стягнення компенсації за невикористану додаткову відпустку та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відмовити повністю за безпідставністю.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду протягом 30-ти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 08 серпня 2022 року.

Суддя