Справа № 712/3849/22
Провадження №2/712/1814/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2022 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі :

Головуючого судді : Пироженко В.Д.

при секретарі : Жук О.М.

за участі представника позивача адвоката Сучила А.О.

за участі відповідача ОСОБА_1

за участі представника відповідача адвоката Конопатського О.О.

за участі третьої особи ОСОБА_2

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_5 про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсними,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_5 про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсними посилаючись на те, що рішенням народного суду міста Черкаси від 17.04.1972 року шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 розірвано, за кожною із сторін визнано право власності на Ѕ частину домоволодіння АДРЕСА_1 . В супереч вказаному рішенню суду 30.09.1972 року техніком ЧМБТІ ОСОБА_8 , без жодної заяви від обох співвласників, був проведений розрахунок ідеальних часток по АДРЕСА_1 , відповідно до якого, було введено в склад будинку "А-1" самовільно збудований будинок "А штрих 1" з надбудовою другого поверху мансардою "м/с" прибудовою та відповідним надвірними спорудами і здійснено новий перерахунок часток. Таким чином, попередній власник ОСОБА_6 обійшов погодження на узаконення самовільно збудованого будинку "А штрих 1" з нововиявленим співвласником колишньою дружиною ОСОБА_7 .

04.11.1972 року ОСОБА_7 продала належну їй Ѕ частину будинку «А-1» ОСОБА_9 , яка в свою чергу зареєструвала за собою право власності на вказану частину будинку, що підтверджується договором купівлі-продажу від 04 листопада 1972 року та яка належала продавцеві згідно рішення народного суду від 17.04.1972 року.

17.05.1973 року виконком міської Ради депутатів трудящих ухвалив прийняти в експлуатацію, визнати право власності на прибудови та затвердити ідеальні долі між співвласниками по їх згоді в домоволодіннях: по АДРЕСА_1 за гр. ОСОБА_9 6/25 та ОСОБА_6 19/25 ідеальних долей.

Позивач зазначає, що після купівлі будинку ОСОБА_9 було здійснено новий розрахунок часток, але остання не давала згоди на даний перерахунок часток, оскільки на момент здійснення перерахунку часток працівником БТІ, ОСОБА_9 не була співвласником даного будинку.

На підставі рішення № 363 (15) виконкому Черкаської міської Ради депутатів трудящих від 17 травня 1973 року, за ОСОБА_9 зареєстровано право власності на 6/25 частин житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 та оформлене Свидетельство № 142 на право личной собственности на жилой дом від 30 серпня 1973 р.

За ОСОБА_6 зареєстровано право власності на 19/25 частин житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 та оформлено «Свидетельство № 143 на право личной собствености на жилой дом» від 30.08.1973 року.

31.01.1975 р. ОСОБА_6 продав 13/50 частини будинку ОСОБА_10 , проте ця частина будинку являла собою ту фактичну половину будинку «А-1», яку ОСОБА_6 отримав за рішенням суду 1972 р. без урахування будинку «А штрих 1». В даному договорі вказано: ОСОБА_10 купила - будинок дерев`яний обкладений цеглою, загальна житлова площа якого 65,2 кв.м.

09.06.1987 р. після смерті ОСОБА_11 , ОСОБА_12 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом отримала 13/50 частин будинку «А-1» 30.06.1987 р., яка продала ОСОБА_9 13/50 частину будинку АДРЕСА_1 .

Тобто, після купівлі 13/50 частин будинку у володінні ОСОБА_9 перебував у власності будинок літ. А-1, що був поділений рішенням суду 1972 року.

Відповідно до договору дарування від 13.03.1990 року ОСОБА_6 подарував ОСОБА_13 1/2 частину будинку з відповідною частиною надвірних споруд, а саме будинок дерев`яний обкладений цеглою, загальна житлова площа якого 60,1 кв.м.

06.08.1997 р. ОСОБА_9 подарувала 13/50 частину будинку з надвірними спорудами ОСОБА_2 , а останній 19.08.1997 р. подарував 13/50 частин будинку ОСОБА_14 . Ці 13/50 частини будинку являли собою ту фактичну половину будинку, зазначену в рішенні народного суду м. Черкаси від 17.07.72 р.

На даний час співвласниками цілого житлового будинку «А-1» 1950 року побудови з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 є: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

ОСОБА_15 є власницею 12/100 частини житлового будинку АДРЕСА_2 на підставі Договору дарування № 2815 від 19.08.1997 року, посвідченого приватним нотаріусом Малою Н.А.

Відповідно до Договору дарування частини житлового будинку від 01.12.2018 року ОСОБА_2 є співвласником 23/100 частин та ОСОБА_3 є співвласником 35/100 частин житлового будинку «А-1» з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Позивач зазначає, що будинок, який належить ОСОБА_2 та ОСОБА_5 є будинком 1950 року побудови, дерев`яний, обкладений цеглою, який був поділений ще в 1972 році згідно рішення суду. Вважає, що на даний час права позивача порушені, а свідоцтва про право на спадщину відповідачів підлягають визнанню недійсними оскільки, рішення Черкаського міськвиконкому № 310 від 21.04.1971 р. про дозвіл проведення добудови для сім`ї сина ОСОБА_6 прийняте без врахування дійсних фактичних обставин справи, а саме: на місці погодження майбутньої прибудови з 1957 року вже існував самовільно прибудований будинок «А штрих-1» з своїми прибудовами та надвірними спорудами, що підтверджується генеральним планом від 20.02.1957 року, оціночним актом. Відповідний запис «Самовольно пристроенньiй дом «А штрих -1» с пристройками лит. АЗ, мансардой м/с. сарай «В» в расчет идеальньiх долей вошел» міститься в технічному паспорті будинку «А-1» від 30.09.1972 року. Тобто, даний самовільно прибудований житловий будинок «А штрих -1» вже існував на момент розподілу в 1972 році будинку «А-1» народним судом м. Черкаси.

На запит народного суду м. Черкаси Черкаським міжміським бюро технічної інвентаризації було розроблено та надано суду варіанти розподілу житлового будинку та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 . В даному висновку було вказано - «Примечание: Жилой дом под лит. «А штрих-1» с пристройкой а3 и мансардой, сарай «В» в раздел жилого дома не вошли, так как они не узаконены горисполкомом». Саме це являється першою згадкою про самовільно прибудований будинок «А штрих 1».

Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи № 8/11 від 02.04.2012 та висновку додаткової судової будівельно-технічної експертизи № 32/12 від 30.07.2013 об`ємно-планувальне рішення «самовільно-збудованого будинку А штрих 1 (прибудови літ. А штрих 1, а3, м/с) не відповідає вимогам п. 3.36, п. 3.37 чинних на той час (1971 р.) СНиП ІІ-Л.1-71 Жилые здания. Нормы проектирования щодо рівня комфорту та площі приміщень, що підтверджується висновком експерта.

Відповідно до висновку судової-будівельної-технічної експертизи № 8/11 від 02.04.2012: «Самовільно збудований будинок А-1 штрих (прибудова літ. А1-I, а3, м/с) по АДРЕСА_1 не відповідає вимогам конструктивного рішення у частині дотримання норм та правил виконання робіт по муруванню кладки стін та улаштуванню залізобетонних перемичок. В результаті виявлених недоліків під час здійснення будівництва прибудови літ. А1-I, а3 виникли наявні дефекти у вигляді тріщин у цегляній кладці карнизів та у місці обпирання перемичок.

Крім того, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_16 отримала Ѕ частини права власності на жилий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 , який належав померлому ОСОБА_13 , а ОСОБА_1 отримала ј вказаного будинку.

Тобто, на момент видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, державним нотаріусом Грабовою Інною Петрівною не були перевірені частки спірного житлового будинку, розрахунок часток співвласників не був перевірений, а спадкоємцями в свою чергу не був наданий. Отже, невідомо чи взагалі існували ці частки на момент видачі свідоцтва про право на спадщину.

Вважає, що ОСОБА_1 та ОСОБА_16 спочатку протиправно, у шахрайський спосіб отримали документи на спадщину на 1/4 частину будинку «А-1». ОСОБА_1 та ОСОБА_16 фактично отримали від покійного ОСОБА_13 , самовільно збудований попереднім власником ОСОБА_6 будинок «А штрих 1».

Отже, переходу прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, на Ѕ частину будинку «А-1» не відбулося і не могло відбутися.

Зазначення в свідоцтвах про право на спадщину за законом на користь ОСОБА_1 , та ОСОБА_16 , як Ѕ частини права власності на жилий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 , який належав померлому на підставі договору дарування (жилий будинок дерев`яний, обкладений цеглою) не відповідає дійсності, є протиправним та порушує його права, оскільки успадковане є самовільно прибудованим будинком «А штрих 1», а тому свідоцтва про право на спадщину підлягають скасуванню.

Також позивач просить врахувати, що частки ОСОБА_16 та ОСОБА_1 належним чином не зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Дані частки були перераховані під час реєстрації права власності на добудову згідно норм чинного законодавства, про що був виготовлений відповідний розрахунок часток ПП Будівельна фірма Макаренко та партнери. Проте, відповідачі не погоджуються з даним розрахунком та новими своїми частками. Це питання було предметом розгляду Шостого апеляційного адміністративного суду (справа №823/2122/18) та Касаційного цивільного суду Верховного суду (справа 712/12/2137/19). За результатами розгляду даних справ, розрахунок часток не скасований, частки зазначені в розрахунку дійсні та зареєстровані легально.

Згідно рішення Черкаського міськвиконкому № 688/17-4 від 08.09.1976 року ОСОБА_9 за згодою співвласників було дозволено здійснити добудову кухні розміром 3,3x3,0 м, у зв`язку з газифікацією. Після добудови кухні збільшилася площа будинку та його вартість та відповідно змінилися і частки співвласників даного будинку. У зв`язку з добудовою кухні необхідно було здійснити новий розрахунок часток, тому ОСОБА_9 звернулася до ПП «Будівельна фірма Макаренко та Партнери» для розроблення розрахунку часток з врахуванням прибудови ОСОБА_9

21.11.2017 року ПП «Будівельна фірма Макаренко та Партнери» було видано розрахунок часток житлового будинку по АДРЕСА_1 , який був доданий з заявою про здійснення державної реєстрації права власності за ним. Даний розрахунок часток виданий без порушення норм законодавства, оскільки частки визначені виходячи з часток співвласників домоволодіння, що фактично перебувають у його власності, ОСОБА_2 та ОСОБА_5

29.11.2017 року за заявами ОСОБА_5 та ОСОБА_9 державним реєстратором виконавчого комітету Будищенської сільської ради Мацепою О.С. у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було відкрито новий розділ на житловий будинок з надвірними спорудами по АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, до якого внесено записи про право власності № 23693982 та № 23694025. Дані записи були внесені до Реєстру на підставі рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень, індексний номер: 38475286 від 01.12.2017 року.

Згідно із записом № 23693982 за ОСОБА_9 зареєстровано право приватної власності на 46/100 частин будинку, а за записом № 23694025 за ОСОБА_5 на 24/100 частин будинку.

Відповідно до договору дарування частини житлового будинку № 11711 від 01.12.2018 року ОСОБА_3 отримав в дар від ОСОБА_5 12/100 частину житлового будинку.

Відповідно до договору дарування частини житлового будинку №11702 від 01.12.2018 року ОСОБА_9 подарувала ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по 23/100 частки кожному обдарованому.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 18.06.2019 року визнано незаконним та скасовано рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень, індексний номер 38475286 від 01.12.2017 року прийняте державним реєстратором виконавчого комітету Будищенської сільської ради Черкаського району Черкаської області Мацепою Олександром Сергійовичем.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25.03.2020 року винесеною по справі №712/2137/19: скасовано рішення Соснівського районного суду м. Черкаси та відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Вважає, що його частка та частки інших співвласників - ОСОБА_2 та ОСОБА_5 є легалізованими та зареєстрованими у законодавчому порядку.

Просить визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину № 1-2440 та № 1- 2442 від 01.08.2005, виданих Першою Черкаською державною нотаріальною конторою.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 04 серпня 2022 року провадження у справі відкрито та призначено справу до розгляду за правилами загального провадження.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 04 листопада 2022 року закрито підготовче провадження у справі там призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 - адвокат Сучило А.О. позовні вимоги підтримав та просив їх задоволити.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 , представник відповідача ОСОБА_17 адвокат Конопатський О.О. позовні вимоги не визнали та просили відмовити в задоволенні позову. Вважають позовні вимоги позивача необґрунтованими. Зазначили, що будівництво прибудови було здійснено ОСОБА_6 за наявності дозволів компетентних органів та здано в експлуатацію відповідно до діючого на той час законодавства. Виконавчий комітет Черкаської міської ради визнав законність здійсненого ОСОБА_6 будівництва прибудови та видав відповідні правовстановлюючі документи на домоволодіння з урахуванням прибудови, тому прибудова «А'-1» у домоволодінні по АДРЕСА_2 не є самовільною. На час будівництва прибудови ОСОБА_6 та прийняття її в експлуатацію у 1973 році, як і на час видачі відповідачам свідоцтв про право на спадщину на нерухоме майно, позивач власності у домоволодінні не мав, а тому ні будівництвом прибудови, ні оскаржуваними свідоцтвами права позивача жодним чином не були та не могли бути порушеними. У подальшому ОСОБА_9 та ОСОБА_5 , без згоди ОСОБА_1 та ОСОБА_17 , здійснили перерахунок своїх часток. Незважаючи на відсутність будь-яких правовстановлюючих документів, у результаті незаконного перерахунку часток та незаконних дій державного реєстратора у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно були зареєстровані частка ОСОБА_9 у домоволодінні - 46/100 та ОСОБА_5 24/100. Між тим частки відповідачів у домоволодінні залишились незмінними, а саме по ј частини у кожної з них. У подальшому ОСОБА_9 та ОСОБА_5 відчужили свої частки повністю, або частково у результаті чого їх співвласниками стали ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_2 . На даний час зазначене рішення державного реєстратора оскаржується в суді. Згоди ПП «Будівельна фірма «Макаренко та партнери» на виконання розрахунку часток у спільній власності на житловий будинок з надвірним спорудами по АДРЕСА_2 , відповідачами як співвласниками не надавалась.

Третя особа ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримав, вважає, що права позивача по справі є порушеними оскільки оскаржувані свідоцтва видані на неіснуючі частки, права ОСОБА_3 порушуються, оскільки його частка має бути реальною та відповідати зайнятим приміщенням. Крім того, неправдивість часток визначених оскаржуваними свідоцтвами підтверджується розрахунком часток зробленим ПП «Будівельна фірма «Макаренко та Партнери» і відповідною реєстрацією часток співвласників домоволодіння в розмірі 46/100 за ОСОБА_9 та 24/100 за ОСОБА_5 . Дані частки були зареєстровані в реєстрі речових прав та не скасовані. Просить позов задоволити.

Представник третьої особи ОСОБА_18 , адвокат Сучило А.О. позовні вимоги позивача підтримав та просив їх задовольнити.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд установив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до рішення народного суду м. Черкаси по цивільній справі № 2-14/1972 року від 17.04.1972 року шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 було розірвано. Визнано за ОСОБА_7 право власності на 1/2 частину домоволодіння АДРЕСА_1 .

Рішенням народного суду м. Черкаси по цивільній справі № 2-1021/72 року від 17.07.1972 року було виділено ОСОБА_7 Ѕ частину будинковолодіння, розташованого в АДРЕСА_1 в натурі приміщення 1-3 пл.7,5 м2, 1-5 пл.17,7 м2, веранду а2 приміщення 1-2 пл. 4,6 м2, 62 % сарая «Б» площею 3,27х3,05м., ворота №1-50%, огорожа №2 50%, огрожа № 3 50%, замощення 1 50%. Виділено ОСОБА_6 Ѕ частину будинковолодіння, розташованого в АДРЕСА_1 в натурі приміщення 1-6 пл. 11,6 м2, 1-7 пл. 6,2 м2, приміщення 10-4 пл. 3,8 м2, сіни а-100%, сіни а1- 100%, крильце 10,0, погріб Д 100%, ворота №1-50%, огорожа №2 50%, огорожа №3 50%, замощення 1 50% і 38% сарая «Б» розміром 2х3,05 м, водоколонку, вбиральню і двір залишити в спільному користуванні. Земельна ділянка пл. 210 м. розділена між сторонами навпіл, виділивши кожному по 105 м2.

ОСОБА_7 продала, а ОСОБА_9 придбала Ѕ частину будинку з належною частиною надвірних будівель в АДРЕСА_1 , що підтверджується договором від 04.11.1972 року, який був посвідчений старшим нотаріусом першої Черкаської державної нотаріальної контори Дрюченко В.Г.

ОСОБА_6 , якому на підставі рішення народного суду м. Черкаси від 17.04.1972 року належала Ѕ частина домоволодіння по АДРЕСА_1 , зробив прибудову до своєї частини домоволодіння. Дозвіл на прибудову наданий рішенням міськвиконкому № 310 від 21.04.1971 року.

Рішенням виконкому Черкаської міської ради депутатів трудящих від 17.05.1973 року було вирішено прийняти в експлуатацію, визнати право власності на прибудови та затвердити ідеальні долі між співвласниками по їх згоді в домоволодіннях: а) по АДРЕСА_1 за гр.гр. ОСОБА_9 6/25 та ОСОБА_6 19/25. Рішення виконкому Черкаської міської ради депутатів трудящих від 17.05.1973 року № 363 (15) не було оскаржене та скасоване, а тому не припиняло свою чинність.

На підставі вказаного рішення виконкому ОСОБА_9 та ОСОБА_6 були видані свідоцтва на право особистої власності, зокрема, ОСОБА_9 30.08.1973 року було видано свідоцтво № НОМЕР_1 на право особистої власності на 6/25 частин домоволодіння по АДРЕСА_1 , ОСОБА_6 - № 143 на 19/25 частин домоволодіння по АДРЕСА_1 .

У подальшому, ОСОБА_6 продав, а ОСОБА_19 купила 13/50 частин будинку з належною частиною надвірних споруд в АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу, посвідченим нотаріусом першої Черкаської державної нотаріальної контори Лубенською В.І. 31.01.1975 року.

Після смерті ОСОБА_19 вказану частину будинковолодіння успадкувала ОСОБА_12 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 09.06.1987 року.

ОСОБА_12 продала, а ОСОБА_9 купила 13/50 частин будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться в АДРЕСА_1 та розташовані на земельній ділянці розміром 696 м2. На вказаній земельній ділянці розташований один одноповерховий будинок дерев`яний, обкладений цеглою, загальна житлова площа якого 53,7 м2 , чотири сараї під літ «Б», «б», «В», «Е», льох «Д», огорожа, відмостка, договір посвідчений старшим нотаріусом першої Черкаської державної нотаріальної контори Лубенсько. В.І. 30.06.1987 року.

ОСОБА_9 подарувала ОСОБА_2 13/50 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться в АДРЕСА_1 . На земельній ділянці розташовано: житловий будинок А-1 пластовий, обкладений цеглою, житловою площею 60,1 м2, сараї Б,В,Е, погріб Д, вбиральня Г,Ж, огорожа №1-4, відмостка І, сарай б, житлова прибудова А1-1, житлова прибудова А2-1, ця частина житлового будинку з надвірними спорудами належала держателю ОСОБА_9 на підставі свідоцтва про право власності, виданого Черкаським МЖУ від 30.08.73 року за №142, договору купівлі- продажу посвідченого першої держнотконторою від 30.06.1987 року та зареєстрованого в Черкаському інвентарбюро за р.№188, що підтверджується договором дарування від 06.08.1997 року, посвідченим приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Фіщук В.Я. та зареєстрованого в реєстрі№ 4605.

ОСОБА_2 подарував ОСОБА_14 13/50 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться в АДРЕСА_1 , і розташований на земельній ділянці площею 696 м2, житловий будинок А-1 пластовий, обкладений цеглою, житловою площею 60,1 м2, надвірні споруди: сараї Б,В,Е, погріб Д, вбиральня Г,Ж, огорожа №1-4, відмостка І, сарай б, житлова прибудова А1-1, житлова прибудова А2-1, що підтверджується договором від 19.08.1997 року.

ОСОБА_16 (свідоцтво про право на спадщину від 01.08.2005 року серії ВСІ №168400) та ОСОБА_1 (свідоцтво про право на спадщину від 01.08.2005 року серії ВСІ №168399), стали спадкоємцями ОСОБА_13 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та успадкували по ј житлового будинку, який розташований в АДРЕСА_1 . Житловий будинок з прибудовами, дерев`яний, обкладений цеглою, жилою площею 59,8 кв.м. та надвірні споруди: сарай під літ. «В,Е», вбиральня під літ. «Г,Ж» погріб під літ. «Д,З», огорожа під №1-5, замощення І, розташовані на земельній ділянці загальною площею 696 кв.м.

Відповідно до договору дарування частини житлового будинку від 01.12.2018 року, позивач ОСОБА_3 отримав у дар від ОСОБА_5 23/100 частин житлового будинку АДРЕСА_2 , що знаходиться у спільній частковій власності.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за ОСОБА_3 зареєстровано 12/100 частин житлового будинку по АДРЕСА_3 на підставі договору дарування від 01.12.2018 року.

Позивач в своїх позовних вимогах зазначає, що видачею свідоцтв про право на спадщину № 1-2440 від 01.08.2005 року ОСОБА_1 та № 1-2442 від 01.08.2005 року, виданого ОСОБА_16 порушено його право на частку, так як частки є невідповідними.

Відповідно до ст. 1301 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках встановлених законом.

Згідно з вимогами ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Спадкування майна, що залишилося після смерті ОСОБА_13 відбулося на користь спадкоємців першої черги.

Як вбачається із змісту оскаржуваних свідоцтв про право на спадщину за законом, ОСОБА_1 отримала свою частку у домоволодінні після смерті свого чоловіка ОСОБА_13 та ОСОБА_16 ( ОСОБА_20 ) отримала свою частку у домоволодінні після смерті свого батька ОСОБА_13 .

ОСОБА_13 належала частка у домоволодінні на підставі договору дарування посвідченого першою Черкаською державною нотаріальною конторою 13.03.1990 року за № 1-1412 та зареєстрована в ЧООБТІ.

Відповідно до Постанови Верховного Суду від 22.01.2019 року у справі № 912/1856/16, суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову у позові (ПВС від 15.08.2019 року у справі № 1340/4630/18).

Позивачем не обґрунтовано чому саме відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_4 ) не мали права на спадкування належного ОСОБА_13 майна.

Судом встановлено, що спір стосовно скасування рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень, визнання договорів недійсними вирішується в іншому провадженні.

Крім того, судом встановлено, що рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 01.12.2015 року у справі № 2-975/11, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 21.01.2016 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 02.08.2017 року, відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_5 , яка подарувала позивачу частину домоволодіння заявлялась вимога про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом від 01.08.2005 року та була підтверджена законність виданих свідоцтв про право на спадщину відповідачам.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст. 349 ЦК України право власності на майно припиняється в разі його знищення.

Нормами ст. 358 ЦК України визначено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що оскаржувані позивачем свідоцтва про право на спадщину за законом не суперечать вимогам вказаної статті та ніяким чином не порушують його право власності на подаровану його частку у домоволодінні, а надані позивачем докази не стосуються предмету доказування.

Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Зважаючи на викладене, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позов до задоволення не підлягає, оскільки судом в ході розгляду справи не добуто і позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б достеменно свідчили про те, що оскаржувані свідоцтва видані особам на неіснуючі частки домоволодіння.

Враховуючи вище зазначене, суд вважає, що вимоги позивача не обґрунтованими, не доведеними і такими, і такими, що не підлягають до задоволення.

Керуючись: ст.ст. 6, 12, 13, 17, 18, 263, 265, 268 ЦПК України, ст. 16, 349, 358, 1301 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_5 про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсними залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів (ст.ст.354, 355 ЦПК України). Якщо в судовому засіданні проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий:

Позивач: ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідачі: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_4 ).

Треті особи: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_5 ).

ОСОБА_5 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 ).

Повний текст рішення складений 22.12.2022