Справа №638/3500/20
Провадження № 2/638/1314/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2022 року м.Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Цвіри Д.М.,

за участю секретаря судового засідання Зінченко А.С.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Харкові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою АТ «Альфа Банк» до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 , про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

в с т а н о в и в :

В провадженні Дзержинського районного суду м. Харкова перебуває цивільна справа за позовом Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 , про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 03 квітня 2020 року, провадження у справі відкрите, розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження, призначене підготовче судове засідання.

Відповідачем ОСОБА_1 до суду подане клопотання, в кому вона просить суд закрити провадження по справі № 638/3500/20 на підставі п.3). ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

В обгрунтування заявленого клопотання посилається на те, що згідно позовної заяви 06.03.08 між ОСОБА_2 та АТ «Укрсоцбанк» укладено кредитний договір №838/11-27/37/8-001 відповідно до якого ОСОБА_2 отримала 89800,00 доларів США. З метою забезпечення належного виконання вищевказаного зобов`язання 06.03.08 між власником даних нежитлових приміщень ОСОБА_2 та ПАТ «Укрсоцбанк» укладено договір іпотеки №838/11-27/37/8-001 нежитлових приміщень №№ 4-1-:-4-7 першого поверху у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Встановлено, що в зв`язку з невиконанням ОСОБА_2 умов договору АТ «Укрсоцбанк» 15.04.2010 року вже звертався до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки та згідно рішення цього суду (справа №2-801/2001 від 24.03.2011 року) ПАТ «Укрсоцбанк» набув права на продаж предмета іпотеки у порядку, встановленому ст. 38 Закону України «Про іпотеку». Даний факт підтверджується ухвалою Дзержинського районного суд м. Харкова від 14.07.2014 року по справі №638/11628/14-ц.

Таким чином, як вважає відповідач, Дзержинським районним судом м. Харкова вже виносилось рішення про той самий предмет і з тих самих підстав за аналогічною позовною заявою та відновив права позивача ще у 2011 році. Вказаний факт відповідно до п. 3) ч. 1 ст. 255 ЦПК України є підставою для закриття провадження по цій справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Представником позивача АТ «Альфа-Банк» подано до суду пояснення на клопотання відповідача про закриття провадження у справі, в яких в задоволенні вказаного клопотання просив відмовити за його безпідставністю.

В поясненнях останнім зазначено, що боржник за кредитним договором, яка також є іпотекодателем за іпотечним договором ОСОБА_2 , будучи фізичною особою-підприємцем, подала до господарського суду Харківської області заяву про банкрутство. Відповідно до постанови господарського суду Харківської області від 22.11.2010 р. по справі №Б-39/141-10 її було визнано банкрутом та скасовані усі заборони щодо відчуження усього майна, що належало ОСОБА_2 . Але постановою Харківського апеляційного господарського суду від 17.08.2011 р. вищевказану постанову від 22.11.2010 р. було скасовано, а провадження по справі припинено через відсутність у банкрута ознак неплатоспроможності. Але у період між постановою господарського суду Харківської області від 22.11.2010 р. по справі №Б-39/141-10 та постановою Харківського апеляційного господарського суду від 17.08.2011 р. спірна квартира була продана відповідачу по цій справі. Оскільки квартира була продана в процесі банкрутства, яке потім було скасовано, зазначена квартира повинна була бути повернута ОСОБА_2 , але відповідач цього не зробив, тому позивач подав позов до Дзержинського районного суду м. Харкова про визнання договору купівлі-продажу недійсним. Єдиним документом по справі №638/11628/14-ц щодо визнання правочину недійсним є ухвала Дзержинського районного суду м. Харкова про забезпечення доказів. Будь-яких підстав, передбачених ст. 255 ЦПК України для закриття провадження по даній справі немає.

Представник позивача АТ «Альфа-Банк», будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час розгляду справи, у підготовче судове засідання не з`явився, подав до суду заяву в якій судове засідання просив провести у його відсутності, проти задоволення клопотання ОСОБА_1 заперечував.

Відповідач у підготовче судове засідання, будучи належним чином повідомленою про місце, дату та час розгляду справи, не з`явилась, причини своєї неявки суду не повідомила.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2 , у підготовче судове засідання не з`явилась, про місце, дату та час розгляду справи повідомлялась належним чином, причини своєї неявки суду не повідомила.

Суд, оглянувши матеріали справи, вивчивши подане клопотання, вважає його таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Приписами частин 1-4 ст. 12 ЦПК України закріплено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно із п.п. 1, 4 ст. 12 ЦПК України, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість керує ходом судового процесу; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Статтею 255 ЦПК України визначено підстави закриття провадження у справі.

Відповідно до частини 1 статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо:

1) справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства;

2) відсутній предмет спору;

3) набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами;

4) позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом;

5) сторони уклали мирову угоду і вона затверджена судом;

6) суд встановить обставини, які є підставою для відмови у відкритті провадження у справі відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 186 цього Кодексу;

7) настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва;

8) після відкриття провадження у справі між сторонами укладено угоду про передачу спору на вирішення до третейського суду, якщо тільки суд не визнає, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.

Відповідач в своєму клопотанні як на підставу закриття провадження по справі посилається на пункт 3). частини 1 статті 255 ЦПК України, яким передбачено закриття провадження у справі, у випадку набрання законної сили рішенням суду або ухвалою суду про закриття провадження у справі, ухваленим або постановленою з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або якщо є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

При цьому, процесуальним документом, яким підтверджено настання обставин, зазначених в п. 3) ч. 1 ст. 255 ЦПК України, відповідач вказує ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 14.07.2014 року по справі № 638/11628/14-ц.

Разом з тим, з резолютивної частині ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 14.07.2014 року по справі № 638/11628/14-ц вбачається, що задоволено заяву ПАТ «Укрсоцбанк» про забезпечення доказів та зобов`язано приватних нотаріусів Харківського міського нотаріального округу надати суду інформацію щодо підстав та обставин проведення посвідчення Договору купівлі-продажу від 19.01.2010 року (реєстровий номер № 62) нежитлових приміщень № 4-1-:-4-7, першого поверху у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , Договору купівлі-продажу від 21.01.2011 року (реєстровий номер № 116) нежитлових приміщень № 4-1-:-4-7, першого поверху у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , та надати суду копії вищезазначених договорів.

Тобто, з тексту вищевказаної ухвали не вбачається, що вона є процесуальним документом про закриття провадження у справі, який набрав законної сили, як і не вбачається, що справа № 638/11628/14-ц та справа № 638/3500/20 є справами з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Крім цього, згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Цивільним процесуальним законом чітко розмежовано підготовче провадження із проведенням підготовчого засідання, його особливості, строки проведення (Глава 3 Розділу III «Позовне провадження») та розгляд справи по суті із проведенням судового засідання (Глава 3 вказаного розділу).

Статтею 196 ЦПК України передбачено, що для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання.

Положеннями статті 189 ЦПК України визначено, що завданнями підготовчого провадження є: остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; з`ясування заперечень проти позовних вимог; визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; вирішення відводів; визначення порядку розгляду справи; вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Таким чином, підготовче судове провадження - це стадiя судового прoцесу, в якій з`ясовується предмет спoру, позoвні вимoги, заперечення на позoвні вимoги, склад учасників судовoго процесу, вирішення відводів, xарактер спірних правовідносин та інших дій, які будуть слугувати для правильного і безперешкoдного розгляду справи пo суті, іншими словами, це важлива складова судочинства, що спрямована

на створення умов для правильного, безперешкодного та своєчасного розгляду справи по суті.

Підготовче провадження починається відкриттям провадження у справі і закінчується закриттям підготовчого засідання.

Підготовче засідання є формою підготовчого провадження, яка полягає у вчиненні судом та учасниками судового процесу відповідних процесуальних дій.

Підстави для закриття провадження у справі визначені у статті 255 ЦПК України.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Тобто, закриття провадження по справі з підстав, передбачених частиною першої статті 255 ЦПК України, можливо лише в судовому засіданні, а не при проведенні підготовчого судового засідання, оскільки згідно зі статтею 200 ЦПК України, а саме її частиною четвертою, закриття провадження можливо на цій стадії процесу з двох підстав, це: відмова від позову, визнання позову та укладення мирової угоди, визначених статтями 206, 207 ЦПК України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 вересня 2021 року по справі № 638/3792/20.

За наведених вище обставин, суд не вважає за доцільне задовольнити клопотання відповідача про закриття провадження по справі з-за відсутності для цього законних підстав, в зв`язку з чим в задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_1 належить відмовити.

Суд також звертає увагу на те, що відповідач всіляко намагається затягнути судовий процес по даній справі, порушуючи тим самим не тільки основоположні принципи цивільного судочинства, але і права та законні інтереси позивача.

В силу ст.ст. 1 та 10 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд керується при розгляді справи принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення ЄСПЛ у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).

У справі «Беллет проти Франції» від 04 грудня 1995 року ЄСПЛ зазначив, що «ст.6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

Пунктом 1 статті 6 Конвенції визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення ЄСПЛ у справі «Фрідлендер проти Франції» від 27 червня 2000 року).

Керуючись ст.ст. 196-200, 259, 260, 353 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про закриття провадження по справі відмовити.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає, заперечення на неї включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Текст ухвали розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua).

Суддя Д.М. Цвіра