Справа №295/6196/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.12.2022 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого - судді Кузнєцова Д.В.,

при секретарі судового засідання Карпішиній С.С.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представників позивача - ОСОБА_2 , Маковія О.Є. ,

представника відповідача Тичини Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати протиправними дії КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради щодо нарахування ОСОБА_1 коштів за послуги централізованого опалення місць загального користування, визнати договір недійсним та зобов`язати КП «Житомиртеплокомуненерго» припинити нарахування за послугу із централізованого опалення місць загального користування та зобов`язати КП «Житомиртеплокомуненерго» провести ОСОБА_1 перерахунок вартості послуг із централізованого опалення, а саме стягнути з відповідача на користь позивача зайво сплачені кошти за послугу із централізованого опалення та списати незаконно нараховані борги.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначає, що зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , її квартиру було відключено від теплопостачання, демонтовано елементи централізованого теплопостачання в квартирі, що підтверджується актом від 14.08.2008 року, складеним представниками ОПТМ «Житомиртеплокомуненерго». У подальшому, 04.02.2013 року, представники КП «Житомиртеплокомуненерго» актом контрольної перевірки засвідчили незмінність обстановки у квартирі як по централізованому опаленню, так і по гарячому водопостачанню. За словами позивача квартира, в якій вона проживає, опалюється електроприладами, централізоване опалення та центральне водопостачання не поновлювалося і не планується. Крім цього, ОСОБА_1 будь-яких договорів з відповідачем не укладала, оскільки ніяких послуг не отримувала. Позивач звертає увагу, що в будинку де вона проживає, тривалий час відсутня система опалення місць загального користування, демонтовані пристрої опалення, які зокрема не працювали і до демонтажу. Незважаючи на це, відповідачем починаючи з жовтня 2021 року нараховується вартість послуг з централізованого опалення, а саме місць загального користування.

Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира Кузнєцова Д.В. від 08.07.2022 року позов прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено за правилами спрощеного позовного провадження.

Від представника відповідача - Тичини Г.В. до суду 16.09.2022 року надійшов відзив на позовну заяву, в якому остання просила відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування своїх заперечень представник вказала, що нарахування за опалення місць загального користування споживачам житлового будинку по АДРЕСА_2 , які мають автономне опалення, проведено на підставі Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» та Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою КМУ № 830 від 21.08.2019. Саме у Правилах зазначено, що споживач не звільняється від оплати послуги в частині відшкодування витрат на частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень буднику та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), у разі відключення (відокремлення) його квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання). В опалювальному сезоні 2021-2022 року нарахування за послуги з постачання теплової енергії місць загального користування здійснювалось на підставі Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 №315. Представник зауважила, що місцями загального користування житлового будинку є сходові клітини, ліфтові шахти, вестибюлі, загальні коридори, підвали, горища, сміттєзбиральні камери, службові приміщення, приміщення консьєржа та інші підсобні й технічні приміщення, в яких можуть бути опалювальні прилади, в т.ч. проходити транзитні трубопроводи систем централізованого опалення. При відсутності опалювальних приладів в під`їздах будинку необхідна температура, відповідно до норм проектування в МЗК підтримується за рахунок теплової енергії, яку подає комунальне підприємство для мешканців будинку з централізованим опаленням. До того ж, в будинку за адресою АДРЕСА_2 кількість квартир з автономним опаленням складає 23 (площею 1 594,30 кв.м), а кількість квартир з централізованим опаленням - 92 (площею 5 127,23 кв.м). Тому за рахунок такої кількості квартир з централізованим опаленням й підтримується необхідна температура в МЗК. Даними комфортними умовами в МЗК користуються також і мешканці квартир з автономним опаленням. На заперечення позивача щодо відсутності опалювальних приладів у під`їзді №2 будинку по АДРЕСА_2 представник відповідача відповіла, що КП «Житомиртеплокомуненерго» не є балансоутримувачем багатоквартирних житлових будинків та не відповідає за функціонування внутрішньобудинкової системи в будинку.

У відповіді на відзив гр. ОСОБА_1 ще раз закцентувала увагу, що її квартира повністю відключена від системи централізованого опалення та водопостачання, тим самим вона умисно відмовилась від послуг КП «Житомиртеплокомуненерго». Крім цього, на думку позивача, відповідач у відзиві підтвердив відсутність опалювальних приладів в під`їздах будинку та проігнорував заяву позивача від 29.03.2022 року про створення комісії для проведення відповідної перевірки та складення акту. Таким чином, позивач вважає, що оплаті підлягають лише ті житлово-комунальні послуги, які були надані споживачу та якими вона фактично користувався.

У судовому засіданні позивач та її представники позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позові та відповіді на відзив, просили їх задовольнити. Гр. ОСОБА_1 пояснила, що близько 14 років у неї відсутнє опалення, в кімнаті не має жодної батареї, а тому вона не знає, з яких підстав КП «Житомиртеплокомуненерго» нараховує їй плату. Додала, що сплатила в лютому 2022 року за опалення 600 грн. та просила списати борг в сумі 1 639,80 грн. Представники позивача зазначили, що предметом доказування є саме факт опалювання місць загального користування, а не температура в під`їзді. Оскільки в під`їзді відсутні предмету обігріву, тому місця загального користування і не опалюються. На запитання суду представники відповіли, що в будинку не має окремих лічильників на місця загального користування та квартири. Також між сторонами не був укладений окремий договір надання послуг, відтак сторона позивача просить визнати факт відсутності договірних відносин між ОСОБА_1 та КП «Житомиртеплокомуненерго».

Представник відповідача Тичина Г.В. в судовому засіданні заперечила проти задоволення позовних вимог та вказала, що в будинку влаштований індивідуальний тепловий пункт, а на виході з нього за всі комунікації в будинку відповідає управитель будинку - ТОВ КК «Домком». Будинок має прилад обліку. Підставою надання відповідних послуг відповідачем є публічний договір приєднання та за законодавством України КП «Житомиртеплокомуненерго» не може відмовити у наданні послуг теплопостачання.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснив, що проживає разом з позивачем в одному під`їзді, опалення місць загального користування не здійснюється, оскільки батареї взагалі відсутні. Зокрема, зазначив, що підвал зараз використовується як бомбосховище і не опалюється, місця біля мусоропроводів також не опалюються.

Будучи допитаною в судовому засідання в якості свідка гр. ОСОБА_6 пояснила, що проживає в одному будинку з позивачем, але в сусідньому під`їзді. Зазначила, що у них в під`їзді познімали батареї, в цьому році провели труби, на першому поверсі батареї теплі, на інших поверхах взагалі батарей немає. ОСОБА_6 вказала, що їй не відомо чи є батареї на горищі та у підвалі, оскільки вона там не була. Проте свідок підтвердила, що в будинку стоїть загальнобудинковий лічильник на опалення.

В судове засідання 30.12.2022 року учасники судового провадження не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, представник позивача - адвокат Маковій О.Є. подав до суду клопотання про розгляд справу без його участі.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності та кожен окремо, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 зареєстрована та проживає у квартирі АДРЕСА_3 (а.с.4).

Актом від 14.08.2008, складеного представниками ОПТМ «Житомиртеплокомуненерго» підтверджено, що опалювальні прилади у квартирі АДРЕСА_3 самовільно відключено від централізованого опалення, без погодження з ВАТ «Житомиргаз» та міськвиконкомом (а.с. 10).

04.02.2013 року складено акт контрольної перевірки попередньо відключеного опалення за адресою АДРЕСА_1 , яким встановлено, що централізоване опалення в квартирі на момент перевірки відсутнє (а.с. 13).

Відповідно до статті 382 ЦК України квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання.

Усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав..

Частиною першою статті 369 ЦК України передбачено, що співвласники майна, яке перебуває у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII житлово-комунальними послугами визнається результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Положенням частини першої статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Разом з тим споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (ч. 1 ст. 9 Закону).

Пунктами 1, 6 частини першої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів, а також право на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг. При цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини другої статті 7 цього Закону обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Також статтею 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Відповідно до п. 12 Правил з надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630 (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) за умови здійснення власником, балансоутримувачем будинку та/або виконавцем заходів з утеплення місць загального користування будинку. У разі нездійснення таких заходів споживач не сплачує за опалення місць загального користування будинку.

Пунктом 18 Правил визначено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

Згідно з пунктом 28 Правил споживачі, які відмовились від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, оплачують послуги з централізованого опалення МЗК будинку відповідно до методики, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 року № 315 затверджена Методика розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, якою встановлено порядок розподілу між споживачами спожитих у будівлі/будинку послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води.

Визначення обсягу теплової енергії, витраченої на опалення МЗК та допоміжних приміщень (QМЗК), здійснюється відповідно до розділу III цієї Методики.

До місць загального користування належать загальнодоступні місця у будівлі/будинку (вестибюль, загальний коридор, сходова клітка, загальні кухні, спільні душові та санвузли, загальні пральні, передпокій квартири тощо), окрім допоміжних приміщень.

Крім цього, постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 № 830 затверджені Правила надання послуги з постачання теплової енергії, якими врегульовано відносини між суб`єктом господарювання, що провадить господарську діяльність з постачання теплової енергії, та індивідуальним і колективним споживачем, який отримує або має намір отримати послугу з постачання теплової енергії.

Згідно з пунктом 24 указаних Правил розподіл між споживачами обсягу спожитої у будівлі послуги здійснюється з урахуванням показань вузлів розподільного обліку/приладів-розподілювачів теплової енергії, а у разі їх відсутності - пропорційно опалюваній площі (об`єму) приміщення споживача.

Обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання, розподіляється також на споживачів, приміщення яких обладнані індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання або відокремлені (відключені) від системи (мережі) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води.

Більше того, за змістом пункту 38 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, споживач не звільняється від оплати послуги у частині відшкодування витрат за частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), у разі відключення (відокремлення) його квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання).

Таким чином, співвласники квартир у багатоквартирному будинку повинні брати участь у витратах на утримання будинку пропорційно займаній площі житла, а відключення (відокремлення) окремих квартир такого будинку від мережі централізованого опалення не є підставою для звільнення мешканців від оплати послуги у частині відшкодування витрат за частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення.

Твердження сторони позивача про відсутність будь-яких опалювальних приладів в МЗК та/або про ненадання відповідно таких послуг відповідачем суд сприймає критично, так як дані обставини не підтверджені належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами.

Зважаючи на викладене та з огляду на встановлені в ході судового розгляду обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині визнання протиправними дій КП «Житомиртеплокомуненерго» щодо нарахування позивачу коштів за послуги централізованого опалення місць загального користування та зобов`язання відповідача припинити нарахування за послугу із централізованого опалення місць загального користування й абонплати.

З приводу вимоги щодо визнання недійсним договору, то судом звернуто увагу на ту обставину, що прохальна частина позовної заяви взагалі не містить реквізитів указаного договору. Крім цього, безпосередньо у самому позові гр. ОСОБА_1 зазначає, що будь-яких договорів із відповідачем вона не укладала, а вже під час розгляду справи її представник уточнив, що просить визнати відсутність договірних відносин між сторонами. Натомість заява про зміну предмету позову в порядку ст. 49 ЦПК України позивачем суду не надавалась. Таким чином у суду відсутні підстави і для задоволення даної позовної вимоги.

Решта позовних вимог, на переконання суду, є похідними, відтак у їх задоволенні суд також відмовляє.

З огляду на наведене, керуючись ст.ст. 2-5, 10-13, 76-81, 89, 141, 264, 265, 352, 354 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Комунальне підприємство «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради, адреса: м. Житомир, вул. Київська, 48 .

Суддя