Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/2129/21
Провадження № 2/553/312/2022
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
27.05.2022м. Полтава
Ленінський районний суд м. Полтави в складі:
головуючої судді - Крючко Н.І.,
при секретарі - Компанійцю А.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві проведено у спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Комунальне підприємство «Житлово експлуаційна організація №2» Полтавської міської ради, Управлінння з питань реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб - Департамент з питань реєстрації про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням , -
У серпні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Комунальне підприємство «Житлово експлуаційна організація №2» Полтавської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в якому прохав визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, квартирою за адресою АДРЕСА_1 .
В судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 в судове засідання не з`явились, але надали на адресу суду заяву, в якій прохали проводити судовий розгляду справи у її відсутність, та відсутність позивача у справі, позовні вимоги підтримують у повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомила, хоча про день та час слухання справи була повідомлена належаним чином. При цьому, в ході судового розгляду справи, відповідачем подано відзив, в якому відповідач прохала відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 , посилаючись на те, що звертаючись з даним позовом ОСОБА_1 в такий спосіб позбавляє її частки на приватизацію даної квартири.
Представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: КП "Житлово - експлуатаційна організація №2" в судове засіданння не з`явилась, але надала на адресу суду заяву, в якій прохала проводити судовий розгляду справи у відсутність їх представника, при вирішенні спору покладалась на розсуд суду.
Представник третьої оосби на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Управлінння з питань реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб - Департамент з питань реєстрації в судове засіданння не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча про день та час слуханння справи був повідомленйи належним чином.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення за наступних обставин.
Статтею 280 ЦПК України передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких обставин в разі якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не з`явився в судове засіданні без поважних причин або без повідомлення причини та відповідачем не було подано відзив, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Таким чином, суд приходить до висновку про можливість заочного розгляду даної справи.
Судом встановлено, що з 22.06.2007 року позивач ОСОБА_1 є квартиронаймачем квартири АДРЕСА_2 на якого оформлено особовий рахунок у однокімнатній квартирі жилою площею 14,3 кв.м., яка належить до комунальної власності та знаходить у будинку, який перебуває на балансі КП ЖЕО №2 ПМР.
З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_2 , є донькою позивача, у відповідності до свідоцтва про народження, виданого 08.10.2002 року, виконкомом Микільської сільської ради Полтавського району, серія НОМЕР_1 .
З матеріалів справи вбачається, що станом на дату розгляду справи відповідач ОСОБА_2 зареєстрована у квартирі АДРЕСА_2 , так у даній квартирі крім відповідача зареєстрований квартиронаймач ОСОБА_1 , та квартирант ОСОБА_4 , що підтверджується довідкою № 776 від 12.05.2022 року.
В обґрунтування позову стороною позивача вказувалось про те, з 2014 року, донька позивача ОСОБА_2 у даній квартирі не проживає та витрат по утриманню квартири не несе.
Позивачем в позові вказувалось про те, що відповідач ОСОБА_2 проживання у квартирі припинила після отримання позивачем у 2014 році трудового каліцтва, через яке останній втратив 100 % працездатності та був неспроможний у самообслуговуванні, та мав потребу у сторонньому догляді.
Так, у відповідності до рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 25.05.2015 року шлюбу між позивачем ОСОБА_1 та матір`ю відповідача ОСОБА_5 було розірвано.
В позові позивачем вказувалось про те, що всі труднощі по побуту та турботі за ним взяв на себе рідний брат позивача ОСОБА_4 .
Натомість, як вказувалось позивачем у справі, відповідачка ухилялась від спілкування з ним, як до повнолітня так і після нього, цього бажання не виявила.
При цьому, з 24.09.2020 року з позивача на користь колишньої дружини на утримання ОСОБА_2 стягуються аліменти на підставі виконавчого листа виданого Полтавським районним судом Полтавської області.
Судом встановлено, що на даний час у даній квартирі проживає позивач та його рідний брат, які сплачує за комунальні послуги, в свою чергу відповідач не несе витрат по сплаті комунальних послуг та утриманні майна.
Відповідно до частини першої статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.
Згідно з частинами четвертою, п?ятою статті 9 ЖК Української РСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.
Жилі будинки і жилі приміщення призначаються для постійного або тимчасового проживання громадян, а також для використання у встановленому порядку як службових жилих приміщень і гуртожитків (стаття 6 ЖК Української РСР).
За змістом статей 71, 72 ЖК Української РСР наймач або члени його сім?ї можуть бути визнані судом такими, що втратили право користування жилою площею, зокрема, коли вони в ньому не проживають без поважних причин понад шість місяців. Якщо наймач або члени його сім?ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймачем, а в разі спору - судом.
Частиною першою статті 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.
Отже, суд повинен установити, чи були порушені (чи існує можливість порушення), не визнані або оспоренні права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.
Позивач ОСОБА_1 , як квартиронаймач квартири змушений звернутися до суду з вказаним позовом.
Підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, може слугувати лише свідома поведінка такої особи, яка свідчить про втрату нею інтересу до такого житлового приміщення ( висновок КЦС у справі № 209/2642/18).
Судом встановлено, що відповідач свідомо, за власним бажанням залишила своє місце проживання та реєстрації за адресою АДРЕСА_1 .
В ході судового розгляду справи, стороною відповідача не було надано суду належних та допустимих доказів, які б спростовували встановлені вище обставини.
ЄСПЛ висловив правову позиці відповідно до п.1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод гарантує кожній особі окрім інших прав право на повагу до її житла. Воно охоплює, насамперед, право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Це . покладає на Україну в особі державних органів позитивні зобов`язання «вживати розумних і адекватних заходів для захисту прав» (рішення від 21.02.1990 року у справі «Powell and Rayner v.the U.K»). Такий загальний захист поширюється як на власника квартири (рішення від 24.11.1986 року у справі «Gillow v.the U.K.»), такі на наймача (рішення від 18 лютого 1999 року у справі «Larkos v. Cyprus).
Таким чином, наведені вище обставини підтверджують той факт, що у квартирі АДРЕСА_2 відповідач ОСОБА_2 не проживає з 2014 року, та при цьому не несе будь-яких витрат по оплаті комунальних послуг за проживання у даному житлі, тому за таких обставин суд приходить до висновку, що вимоги ОСОБА_1 є законними та обґрунтованими.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає віднесенню за рахунок держави, в зв`язку з тим, що позивач відносить до пільгової категорії громадян, які звільнені від сплати судового збору
На підставі викладеного, керуючись ст. 405 ЦК України, ст.ст. 64, 107 Житлового кодексу України, ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. 12, 13, 81, 259, 263-265, 280 ЦПК України, суд ,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Комунальне підприємство «Житлово експлуаційна організація №2» Полтавської міської ради, Управлінння з питань реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб - Департамент з питань реєстрації про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити .
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, квартирою за адресою АДРЕСА_1 .
Судовий збір віднести за рахунок держави.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Полтави протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиН. І. Крючко