Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/7128/21
Провадження № 2/711/706/22
26 травня 2022 року Придніпровський районний суд м. Черкаси у складі:
головуючого - судді Скляренко В.М.
при секретарі: Тарасевич М.Р.
представника позивачки ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зняття арешту, -
ОСОБА_1 звернулась до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до ОСОБА_3 про скасування арешту.
В обґрунтування позову вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її (позивачки) батько ОСОБА_4 і після його смерті відкрилась спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_1 . Вказана квартира належала її (позивачки) батьку на підставі рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09.04.2004 року.
В установлений законом шестимісячний строк, а саме 10.07.2021 року вона (позивачка) звернулась до Другої Черкаської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після її померлого батька.
Також, вказує, що за її (позивачки) заявою заведена спадкова справа № 486/2021 (номер у спадковому реєстрі 67956358), однак коли вона, після спливу шестимісячного строку, звернулась до Другої Черкаської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті батька, нотаріус у видачі свідоцтва їй відмовив в зв`язку з наявністю заборони на спадкове майно.
Як з`ясувалось, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо квартири АДРЕСА_1 існує арешт нерухомого майна, який був накладений на підставі ухвали Придніпровського районного суду м. Черкаси (б/н, суддя Колода Л.Д.) від 16.10.2000 року.
На підставі цієї ухвали в реєстрі з невідомих підстав зазначено три обтяження.
Відтак, нотаріус відтермінував видачу свідоцтва про право на спадщину і рекомендував їй (позивачці) звернутись до суду. Однак, коли вона (позивачка) звернулася до архіву Придніпровського районного суду м. Черкаси із заявою про отримання ухвали Придніпровського районного суду м. Черкаси (б/н, суддя Колода Л.Д.) від 16.10.2000 року, то їй було відмовлено, так як вона не є учасником цивільної справи, по якій була видана вказана вище ухвала.
Таким чином, вона (позивачка), не будучи учасником справи, в якій була винесена ухвала від 16.10.2000 року про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , не може звернутись до суду із заявою про скасування цього арешту, тому звернулась до суду з даним позовом та просить зняти арешт, накладений на квартиру АДРЕСА_1 на підставі ухвали Придніпровського районного суду м. Черкаси (б/н, суддя Колода Л.Д.) від 16.10.2000 року, який зареєстрований у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 24.10.2006 року за № 3936591 реєстратором: Перша Черкаська державна нотаріальна контора; 24.10.2006 року за №3936651 реєстратором: Перша Черкаська державна нотаріальна контора: 24.10.2006 року за №3936700 реєстратором: Перша Черкаська державна нотаріальна контора, а також просить припинити обтяження речових прав у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, а саме: арешт, зареєстрований 24.10.2006 року за № 3936591 реєстратором: Перша Черкаська державна нотаріальна контора; арешт зареєстрований 24.10.2006 року за № 3936651 реєстратором: Перша Черкаська державна нотаріальна контора: арешт зареєстрований 24.10.2006 року за №3936700 реєстратором: Перша Черкаська державна нотаріальна контора.
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11.11.2021 року відкрито провадження та визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу наданий строк для надання відзиву на позовну заяву.
В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Топор І.О. позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити в повному обсязі на підставі наявних у справі доказів.
Відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи була повідомлена в установленому законом порядку - шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання та шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на веб-порталі «Судова влада».
Справу вирішено за правилами заочного розгляду, передбаченими ст. ст. 280-282 ЦПК України, за відсутності відповідачки ОСОБА_3 , повідомленої у встановленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, яка не з`явилась в судове засідання без повідомлення причин, не подала відзиву проти позову, та зі згоди позивачки та її представника щодо такого порядку розгляду справи.
Суд, за слухавши пояснення позивачки та її представника, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку.
Як передбачено ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно зі статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу. Одним з способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з положеннями ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).
Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
В судовому засідання було встановлено, що гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про смерть серія НОМЕР_1 , видане 30.03.2021 року) являвся рідним батьком позивачки ОСОБА_5 , що стверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 , виданим 06.09.1995 року.
Після смерті ОСОБА_4 позивачка ОСОБА_1 у встановлений законом шестимісний строк звернулась до Другої Черкаської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (спадкову масу складає квартира АДРЕСА_1 ) і за її заявою була заведена спадкова справа, однак свідоцтво про право на спадщину позивачці не було видане в зв`язку з наявністю обтяження на спадкове майно.
Відповідно до інформації з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за № 281721755 від 28.10.2021 року, на квартиру АДРЕСА_1 , власником якої вказаний ОСОБА_4 , був накладений арешт (обтяження), відповідно до ухвали Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16.10.2000 року, який зареєстрований Першою Черкаською державною нотаріальною конторою в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна 24.10.2006 року за № 3936591, № 3936651, 3936700.
Як вбачається з відповіді за підписом в.о. голови Придніпровського районного суду м. Черкаси Казидуб О.Г. від 21.04.2922 року, наданої на запит адвоката Черкаського відділення НААУ Топора І.О., а також відповіді завідувача архіву Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18.04.2022 року, в провадженні Придніпровського районного суду м. Черкаси знаходилось кілька цивільних справ стороною в яких був ОСОБА_4 , а зокрема: справа №2-230/98 за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про вселення, в якій провадження завершено 25.12.1997 року в зв`язку з відмовою позивачки від позову; справа №2-959/98 за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про визнання особи втратившою право користування житловим приміщенням, провадження в якій було завершено 19.03.1998 року з зв`язку з відмовою позивачки від позову; справа №2-1074/98 за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про стягнення боргу та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про стягнення боргу, в якій провадження було завершене 10.06.1998 року ухваленням рішення по справі; справа №2-3860/00 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, в якій провадження було завершене 06.10.2000 року ухваленням рішення по справі; №2-4299/00 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розподіл майна подружжя, яка відповідно до обліково-статистичних даних була неодноразово перереєстрована з присвоєнням кінцевого номеру №2-10/04, провадження в якій завершено 24.06.2004 року в зв`язку з відмовою позивачки від позову.
Так, з ухвали Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24.06.2004 року у справі №2-10/04 вбачається, що провадження у даній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розподіл майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про вселення закрите у зв`язку з відмовою позивачів від позову (а.с. 49).
Враховуючи, що справи №2-230/98, №2-959/98, №2-1074/98 та №2-1074/98 були закінчені провадженням ухваленням судового рішення чи ухвали про закриття провадження у справі до 16.10.2000 року, ухвала суду про забезпечення позову у зазначених справах не могла бути прийнята судом, окрім, як у справі №2-4299/00 (після перереєстрації №2-10/04), оскільки розгляд даної справи тривав, та враховуючи, що інших справ в провадженні Придніпровського районного суду м. Черкаси, стороною в яких би був ОСОБА_4 , не було.
Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Першого протоколу та протоколів 2, 4, 7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Аналогічні норми закріплені в ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України.
Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Згідно зі статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 статті 1268 ЦК України).
У відповідності до розділу 10, п. 4, п. п. 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтв про право на спадщину на нерухоме майно, яке підлягає реєстрації проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві.
Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» встановлено, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
В судовому порядку право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту шляхом його визнання у разі якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документу який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України), та є винятковим способом захисту, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.
Відтак, оскільки в інший спосіб позивачка ОСОБА_1 позбавлена можливості реалізувати своє право на спадкування через наявність обтяження спадкового майна, тому вона і звернулася до суду із даним позовом.
Таким чином, оскільки в судовому засіданні встановлено, що інших справ, окрім справи №2-4299/00 (після перереєстрації №2-10/04), в провадженні Придніпровського районного суду м. Черкаси, за участю ОСОБА_4 , на момент винесення ухвали суду від 16.10.2000 року не було, а розгляд справи №2-4299/00 (після перереєстрації №2-10/04) завершився прийняттям ухвали про закриття провадження у справі в зв`язку з відмовою позивачів від позову, на даний час підстав для утримання під арештом майна ОСОБА_4 немає, тому суд приходить до висновку про задоволення позову ОСОБА_1 в частині зняття арешту, накладеного на квартиру АДРЕСА_1 , на підставі ухвали Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16.10.2000 року, зареєстрованого Першою Черкаською державною нотаріальною конторою в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів.
Що стосується позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 в частині припинення обтяження речових прав у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, а саме: арешту зареєстрованого 24.10.2006 року за № 3936591 реєстратором: Перша Черкаська державна нотаріальна контора; арешту зареєстрованого 24.10.2006 року за № 3936651 реєстратором: Перша Черкаська державна нотаріальна контора: арешту, зареєстрованого 24.10.2006 року за №3936700 реєстратором: Перша Черкаська державна нотаріальна контора, то вони є передчасними і до задоволення не підлягають, виходячи з наступного.
Згідно з ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Процедура реєстрації у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна регламентувалася Положенням про Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 року №31/5, зареєстрованим в Мінюсті України 10.06.1999 року №364/3657 (зі змінами).
Відповідно до п. 2.1 Положення, підставами для внесення до Реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об`єкти нерухомого майна є накладення (зняття) державною нотаріальною конторою - реєстратором заборони відчуження на об`єкти нерухомого майна.
З 01.01.2013 року відповідно до ст. 8, ст. 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п. 2 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року № 868, державну реєстрацію прав шляхом внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно проводить орган державної реєстрації прав та нотаріус, як спеціальний суб`єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно.
Відповідно до п. 74, 75 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 № 868 для проведення державної реєстрації обтяжень речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень таких речових прав, та інші документи, визначені цим Порядком. Документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно є: рішення суду щодо обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили; рішення державного виконавця щодо обтяження речових прав на нерухоме майно; інші акти відповідних органів державної влади та посадових осіб згідно із законом.
У відповідності до ст. 34 Закону України «Про нотаріат» накладення або зняття заборон є нотаріальною дією, вчинення яких в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах або займаються приватною нотаріальною діяльністю.
Таким чином, оскільки судом були задоволені позовні вимоги позивачки ОСОБА_1 про зняття арешту з квартири АДРЕСА_1 , відтак, припинення обтяження речових прав у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на вказану квартиру реалізується у спосіб зазначений вище, а зокрема, обтяження знімається органом державної реєстрації прав за наявності судового рішення про зняття арешту з майна з відміткою про набрання рішенням законної сили.
Керуючись ст. ст. 3, 15, 16, 316-319, 321, 328, 386, 1218, 1268 ЦК України, ст. ст. 4, 13, 80, 81, 82, 89, 95, 158, 264-265, 268, 273, 280-282 ЦПК України, Конституцією України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зняття арешту задовольнити частково.
Зняти арешт, накладений на квартиру АДРЕСА_1 , на підставі ухвали Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16.10.2000 року, та зареєстрований Першою Черкаською державною нотаріальною конторою в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів. нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна 24.10.2006 року за № 3936591, № 3936651, 3936700.
В решті позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складений 02.06.2022 року.

Головуючий: В.М. Скляренко