Справа № 559/434/22
Провадження № 2/559/419/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2022 року м. Дубно

Дубенський міськрайонний суд Рівненської області у складі:

головуючого судді Панчука М.В.,

за участі секретаря судового засідання Остапчук О.В.,

представника позивача - адвоката Сідорова В.М. (в режимі відеоконференції),

представника відповідачки - адвокатки Лопухович А.О.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача ОСОБА_3 , про припинення стягнення аліментів, звільнення від сплати заборгованості,

встановив:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про припинення стягнення з нього аліментів на утримання дочки ОСОБА_4 та звільнення від сплати заборгованості, яка утворилася через несплату аліментів на утримання дітей: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Вобґрунтування якого позивач зазначає, що на виконання виконавчого листа Кременецького районного суду №2-899 від 13.10.2009 про щомісячне стягнення на користь ОСОБА_1 (попереднє ім`я ОСОБА_6 ) з ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.08.2009 та до досягнення дітьми повноліття. Однак, з 26.08.2006 дочка позивача ОСОБА_4 зареєстрована та проживає з батьком ОСОБА_2 , який опікується її вихованням, навчанням та створює для дитини всі необхідні умови для життя та гармонійного розвитку. З огляду на що позивач вважає, що наявні підстави стягнення аліментів лише щодо сина ОСОБА_5 , а стягнення аліментів на утримання ОСОБА_4 необхідно припинити та звільнити позивача від боргу, який утворився через несплату вказаних аліментів.

Ухвалою суду від 15.02.2022 позов був залишений без руху. Після виправлення недоліків позову, ухвалою суду від 04.04.2022 прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі, розпочато підготовче провадження в справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 09.06.2022 закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до розгляду по суті. Інших процесуальних рішень не приймалося.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позов, просив його задовольнити в повному обсязі, вказавши, що дочка позивача та відповідачки - ОСОБА_4 з 26.01.2022 має спільне зареєстроване місце проживання із позивачем, змінила місце навчання та повністю підтримує позивача щодо звільнення його від сплати аліментів відносно неї з моменту винесення рішення суду та звільнення від заборгованості відносно неї починаючи з моменту відкриття виконавчого провадження і по 01.01.2022 в розмірі 120251,59 грн. Звертає увагу, що хоча фактично ОСОБА_4 з 20.07.2022 проживає з відповідачкою, але це тимчасове проживання в гостях у матері через те, що остання приїхала з-за кордону і ОСОБА_4 поїхала до відповідачки на декілька днів, при цьому остання не змінювала постійне місце проживання.

Представниця відповідачки у судовому засіданні заперечила щодо позову, подала письмовий відзив, відповідно до якого вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими що не підлягають задоволенню з огляду на те, що позивач ухилявся від сплати аліментів, за що притягався до відповідальності, а діти з народження були зареєстровані та проживали разом з відповідачкою, за місцем проживання батьків відповідачки. На даний час відповідачка проживає у Туреччині, де створила нову сім`ю і народила сина. З Туреччини в Україну старається часто їздити, та живе фактично на дві країни. Зажди перебуває на зв`язку з дітьми, знає все про їхнє життя, інтереси. Влітку 2021 діти приїздили в Туреччину на літні канікули і були впродовж 2-х місяців. Результатом такого відпочинку були дуже задоволені. Окрім того, відповідачка забезпечувала дітей, купувала одяг, просила допомоги у позивача, однак той відмовився допомогти, перерахувавши 1500 грн. Вважає, що ситуацію з переселенням ОСОБА_4 позивач сам створив з метою анулювання заборгованості по аліментах, вказуючи що він налаштовує дочку проти відповідачки, проти її діда і баби - батьків відповідачки. Зазначає, що дочка ОСОБА_4 проживає з батьками позивача, а сам позивач проживає в іншому місці зі своєю новою сім`єю. Просить у позові відмовити.

Відповідачка у судовому засіданні заперечила проти позову, вказуючи, що позивач сам перереєстрував дочку ОСОБА_4 з метою скасування боргу за аліменти. Однак, останній не забезпечує дитину, так як вона потребує витрат на життя, на розвиток, зокрема ОСОБА_4 захопилася малюванням, однак позивач не забезпечив її необхідним приладдям для розвитку і навчання, а відповідачка сама купила дочці спеціальний пензлик, фарби. Окрім того, відповідачка купила дітям мобільні телефони, при цьому позивач не допомагав у купівлі таких. Вказує, що зміна місця проживання ОСОБА_4 не є підставою звільнення від заборгованості по аліментах.

Третя особа ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, подала в суд письмову заяву від 25.04.2022, зареєстровану у суді за вх. № 3783/22-вих від 05.05.2022 (а.с. 58) про підтримання позовних вимог ОСОБА_2 , мотивуючи тим, що батько займається її вихованням і утриманням, а мати проживає за кордоном і не цікавиться її життям і її справами, не утримує її. Розгляд справи просить провести за її відсутності.

Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, робить такі висновки.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області № 2-61/2009 від 16.01.2009 (а.с. 10-11), розірваний шлюб між ОСОБА_6 (свідоцтво про зміну імені серії НОМЕР_1 , видане 16.03.2017 Дубенським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області (а.с. 90) про зміну імені з ОСОБА_6 на ОСОБА_1 ) та ОСОБА_2 (паспорт НОМЕР_2 , виданий 27.08.2002 Кременецьким РВ УМВС України в Тернопільській області (а.с. 5-8), ідентифікаційний код НОМЕР_3 (а.с.9)), а дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 залишено з матір`ю.

Відповідно до повідомлення Кременецького ВДВС у Кременецькому районі Тернопільської області від 04.02.2022 № 4409 та розрахунку заборгованості (а.с.12, 13), на виконання у відділі знаходиться виконавчий лист Кременецького районного суду № 2-899 від 13.10.2009 про щомісячне стягнення на користь ОСОБА_6 (на даний час змінено ім`я стягувача на - ОСОБА_1 ) з ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.08.2009 та до досягнення дітьми повноліття, спірна заборгованість, підтверджена представником позивача у судовому засіданні - 120251,59 грн, яка розрахована станом на 01.01.2022.

ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт № НОМЕР_4 , виданий 14.01.2022 органом 6119, ідентифікаційний код НОМЕР_5 (а.с. 59), батьками є позивач - ОСОБА_2 та відповідачка - ОСОБА_7 (на даний час змінено ім`я матері на - ОСОБА_1 ), що підтверджується повторно виданим свідоцтвом про народження серії НОМЕР_6 від 12.112021, виданого Кременецьким відділом ДРАЦС у Кременецькому районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ).

ОСОБА_3 з 26.01.2022 має зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою відділу ЦНАП Кременецької міської ради № 195/08-20 від 26.01.2022 (а.с. 14), відповідно до результату розгляду Службою у справах дітей Рівненської ОДА за зверненням ОСОБА_1 від 29.11.2021 № 1135 (а.с. 100), будь-яких порушень не виявлено та роз`яснено про право дитини з 14-річного віку самостійно вирішувати щодо місця проживання. Навчається ОСОБА_3 станом на 31.01.2022 у 10 класі НВК «Кременецька загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 5-ДНЗ», що підтверджується довідкою НВК «Кременецька загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 5-ДНЗ» Кременецької міської ради Тернопільської області № 30 від 31.01.2022 (а.с. 15). Щодо зарахування у НВК «Кременецька загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 5-ДНЗ» ОСОБА_3 звернувся її батько ОСОБА_2 із письмовою заявою від 01.12.2021 (а.с. 18). Як вбачається із довідки КЗ «Студянський ліцей Смизької селищної ради» вих. № 65 від 29.04.2022 (а.с. 98), ОСОБА_3 навчалася в КЗ «Студянський ліцей Смизької селищної ради» з 01.09.2012 по 20.01.2022.

Як вбачається із заяви ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до служби у справах дітей Смизької територіальної громади Дубенського району Рівненської області від 24.11.2021 (а.с. 16), звернення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до уповноваженого Президента з прав людини від 15.12.2021 (а.с. 19-20) та до уповноваженого ВРУ з прав людини від 15.012.2021 (а.с. 21-22) вбачається пошук рішення щодо виниклої проблеми про реалізацію права на вільний вибір місця проживання та навчання ОСОБА_3 .

Як вбачається із повторно виданого свідоцтва про народження ОСОБА_8 серії НОМЕР_7 , виданого 24.05.2019 Дубенським міськрайонним відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області (а.с. 92), останній народився ІНФОРМАЦІЯ_1 та батьками є ОСОБА_2 з ОСОБА_7 (на даний час змінено ім`я матері на - ОСОБА_1 ), які є сторонами даної справи.

Станом на 22.05.2019 ОСОБА_3 та ОСОБА_8 проживали в АДРЕСА_2 (а.с. 93), при цьому ОСОБА_3 зареєстрована з 04.06.2007, а ОСОБА_8 з 07.06.2008. Як вбачається з довідки Смизької селищної ради № 262 від 04.05.2022 (а.с. 97), ОСОБА_8 народилася в с. Студянка та з 26.08.2006 по 26.01.2022 була зареєстрована та проживала в АДРЕСА_2 .

ОСОБА_3 та ОСОБА_8 з 03.07.2021 по 01.09.2021 перебували в Туреччині (а.с. 94, 95). Наявна заява ОСОБА_2 від 15.07.2019 № 662 (зареєстровано в реєстрі нотаріальних дій) про згоду на тимчасовий виїзд за кордон до Турецької республіки ОСОБА_10 та ОСОБА_5 (а.с. 99).

ОСОБА_8 та ОСОБА_1 входять в склад сім`ї ОСОБА_11 , яка є матір`ю відповідачки, що підтверджується довідкою Смизької селищної ради № 261 від 04.05.2022 (а.с. 96).

Як вбачається із заяви ОСОБА_1 до директора Студянського ліцею від 12.01.2022 (а.с. 102), скарг (а.с. 103, 104), заяви про вчинення злочину (а.с. 107), ухвали Кременецького районного суду № 601/1162/15-к від 10.06.2015 (а.с. 108), постанови Кременецького районного суду № 601/2910/21 від 03.12.2021 (а.с. 109-110), постанов ВДВС Кременецького РУЮ у ВП 16234041 (а.с. 111-116), остання вчиняла дії по захисту прав дітей щодо утримання із боржника ОСОБА_2 аліментів та притягнення до відповідальності.

У відповідачки народився син ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований громадянином України (а.с. 118, 119).

З огляду на встановлене, при вирішенні спору, який виник із сімейних правовідносин, а предметом спору є право боржника на припинення стягнення алыментыв у зв`язку із зміною обставин, суд керується такими нормами права.

Положеннями ч. 2 ст. 51 Конституції України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 273 СК України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Стаття 179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.

Відповідно до п. 17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина.

З аналізу зазначених статей вбачається, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів не витрачає отримувані нею аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів. При цьому обов`язок платника аліментів утримувати дитину не припиняється.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України) та на підстави припинення сплати аліментів. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а ст. 273 СК України додатково вказує на підстави припинення виплати аліментів.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями ст. 273 СК України має на меті скасування їх присудження.

Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання.

Відтак, з урахуванням предмета даного спору, однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час звернення до суду з позовом, розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником.

Відповідно до положень статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй «Про права дитини», яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.

Суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.

Як вбачається із матеріалів справи, зокрема рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області № 2-61/2009 від 16.01.2009, після розірвання шлюбу між сторонами даного спору, дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 залишено проживати з матір`ю ОСОБА_1 . З огляду на що саме на її користь було присуджено стягнення з ОСОБА_2 , батька зазначених двох дітей, аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання таких двох дітей. При цьому ухвалою Дубенського міськрайонного суду Рівненської області № 2-1269/11 від 09.12.2011 (а.с. 106) визначено умови спільного спілкування та участі у вихованні дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_4 їхніми батьками ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Однак, ОСОБА_8 , досягнувши віку в 14 років, набула права самостійного вирішення щодо місця її проживання, що презюмується ч. 3 ст. 160 СК України, відповідно до якої якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Як встановлено у судовому засіданні та не заперечується сторонами, зокрема і підтверджено відповідачкою, заяву про зміну реєстрації місця проживання було подано до компетентного органу саме ОСОБА_13 та на момент подачі такої заява, остання уже досягла 14-річного віку, з огляду на що, остання скористалася своїм правом на вибір місця проживання.

При цьому, ОСОБА_13 змінила зареєстроване місце проживання з 26.01.2022 саме з місця проживання її матері ОСОБА_1 на місце проживання її батька ОСОБА_2 , у зв`язку з чим, враховуючи, що остання з 26.01.2022 перейшла на фактичне утримання та виховання позивача, а відтак правові підстави отримання від позивача на користь відповідачки аліментів на утримання ОСОБА_4 з 26.01.2022 відпали. В судовому засіданні не встановлено зміни постійного місця проживання ОСОБА_4 після 26.01.2022 на інше, а перебування в матері у с. Студянка судом оцінюється як перебування тимчасове, тобто перебування у гостях, що не створює правових підстав для стягнення аліментів на користь відповідачки з позивача на утримання ОСОБА_4 .

На підставі вказаного, враховуючи встановлені обставини справи, суд вбачає, що з 26.01.2022, тобто з дня зміни зареєстрованого місця проживання ОСОБА_4 на місце проживання з її батьком - ОСОБА_2 , відпали підстави для стягнення аліментів за виконавчим листом № 2-899 від 13.10.2013, а відтак з вказаної дати необхідно припинити стягнення таких із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_4 та задовольнити позов в цій частині.

Щодо звільнення ОСОБА_2 від заборгованості, що утворилася по сплаті аліментів згідно виконавчого листа Кременецького районного суду № 2-899 від 13.10.2009 в розмірі 120251,50, яка утворилася станом на 01.01.2022, суд зазначає, що такі аліменти стягувалися відповідно до судового рішення та спрямовані на утримання двох дітей ОСОБА_4 і ОСОБА_5 . Судом встановлено, що втратилися підстави стягнення аліментів на утримання ОСОБА_4 з 26.01.2022, при цьому як наголошував представник позивача у судовому засіданні спірна заборгованість за сплату аліментів, в розмірі 120251,59 сформована станом на 01.01.2022, тобто станом на час, коли ОСОБА_4 ще перебувала за місцем проживання відповідачки у справі - ОСОБА_1 , разом з тим ОСОБА_5 продовжує перебувати за вказаним місцем проживання, з огляду на що, відсутні підстави для звільнення позивача від сплати такого, а відтак у даній позовній вимозі необхідно відмовити повністю. Окремо, суд звертає увагу, що у позивача, починаючи з 26.01.2022, відсутній обов`язок по сплаті таких аліментів на корить ОСОБА_1 щодо утримання лише ОСОБА_4 , при цьому останній зобов`язаний сплачувати такі аліменти на утримання ОСОБА_5 .

Щодо судових витрат, суд зазначає, що згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на те, що позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 задоволений частково, лише в межах немайнової вимоги, при цьому відмовлено у задоволенні майнової вимоги, а відтак наявні підстави для стягнення з відповідачки на користь позивача судових витрат у виді судового збору у розмірі 992,40 грн, що сплачений ним за таку немайнову вимогу. При цьому сторони не заявляли перед судом про наявність інших судових витрат у справі.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 89, 141-142, 206, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

вирішив:

позов ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_3 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_1 (паспорт НОМЕР_8 , виданий 23.03.2017 органом 5616, адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача ОСОБА_3 (ідентифікаційний код НОМЕР_5 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) про припинення стягнення аліментів, звільнення від сплати заборгованості - задовольнити частково.

Припинити з 26 січня 2022 року стягнення з ОСОБА_2 на корить ОСОБА_1 (попереднє ім`я - ОСОБА_6 ) аліментів на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , що здійснюється на підставі виконавчого листа Кременецького районного суду Тернопільської області № 2-899 від 13 жовтня 2009 року.

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Рівненського апеляційного суду безпосередньо або через Дубенський міськрайонний суд Рівненської області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду, строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного судового рішення - 15.08.2022.

Суддя М.В. Панчук