Справа № 175/1767/22
Провадження № 2/175/544/22
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
08 грудня 2022 року смт. Слобожанське
Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді - Новік Л.М,
за участю секретаря - Гонти С.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Слобожанське цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: відділ «Служби у справах дітей Первомайської селищної ради» Миколаївського району Миколаївської області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -
Позивач звернувся до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа: відділ «Служби у справах дітей Первомайської селищної ради» Миколаївського району Миколаївської області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.
В обґрунтування позовних вимог зазначили, що відповідач ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . ІНФОРМАЦІЯ_2 мати- ОСОБА_4 померла. З 2019 року малолітня ОСОБА_3 проживала разом з рідною бабусею ОСОБА_5 , в АДРЕСА_1 . Відповідач ОСОБА_2 нотаріальною заявою надав згоду на передачу своєї доньки ОСОБА_3 на виховання до ОСОБА_5 із залученням останньої до навчання дитини, медичного та матеріального забезпечення. У зв`язку з активними бойовими діями на території Миколаївської області, з 27 квітня 2022 року малолітня ОСОБА_3 була евакуйована до смт. Слобожанського та проживає в сім`ї свого дядька ОСОБА_1 , відповідно до наказу відділу «Служби у справах дітей Первомайської селищної ради». Таким чином вихованням та забезпеченням малолітньої ОСОБА_3 займалися ОСОБА_5 та ОСОБА_1 . 10 червня 2022 року рішенням виконавчого комітету Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області за №218 малолітній ОСОБА_3 встановлено статус дитини позбавленої батьківського піклування та рішенням за №218 від 10 червня 2022 року, опікуном визнано ОСОБА_1 . Відповідач здоров`ям дитини, її життям, здоров`ям та нічим іншим ніколи не цікавиться, у вихованні доньки участі не приймає, матеріально не допомагає, проживає окремо.
Просить суд позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно його доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Стягнути аліменти з ОСОБА_2 , на користь позивача, аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки від доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи від дня звернення із цією заявою до суду і до досягнення повноліття ОСОБА_3 .
Ухвалою від 03 серпня 2022 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання, встановлено учасникам процесу строки на подачу до суду заяв по суті справи.
08.12.2022 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.
Позивач надав до канцелярії суду заяву згідно якої просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечував.
Відповідач в судове не з`явився з невідомої суду причини.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Зважаючи на що, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до наступного висновку.
Як вбачається із матеріалів справи, відповідач є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно з свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_1 , актовий запис №497 від 21.06.2019 року, мати малолітньої дитини - ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . (а.с.14).
Відповідно до нотаріальної заяви батько малолітньої дитини - ОСОБА_2 , не заперечував проти передачі його малолітньої доньки ОСОБА_3 на виховання ОСОБА_5 та залучення останньої до навчання дитини, її медичного та матеріального забезпечення, захисту її прав та законних інтересів.(а.с.16).
Згідно з рішенням виконавчого комітету Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області №218 від 10.06.2022 року, ОСОБА_3 встановлено статус дитини позбавленої батьківського піклування.(а.с.9).
Згідно з рішенням виконавчого комітету Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області №219 від 10.06.2022 року, призначено ОСОБА_1 опікуном над дитиною позбавленою батьківського піклування, а саме над ОСОБА_3 .(а.с.10-11).
Відповідно до рішення виконавчого комітету Первомайської селищної ради Миколаївського району Миколаївської області №2 від 15.06.2022 року, було затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 .(а.с.19).
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки матері, свідомого нехтування нею своїх обов`язків.
Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя.
Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним.
Тлумачення п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права.
Згідно з ч.1 ст.8 ЦПК України суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. У разі невідповідності закону України міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, суд застосовує міжнародний договір (ч. 5 ст. 8 ЦПК України).
У відповідності до статті 3 «Конвенції про права дитини» в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. А статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлює, що кожен має право на розгляд його справи судом.
Статтею 8 Європейської конвенції з прав людини (далі Європейська конвенція) гарантовано кожному право на повагу до свого сімейного життя.
Втручання у право на повагу до сімейного життя спричиняє порушення статті 8 Європейської конвенції, за винятком випадків, коли воно здійснюється «згідно із законом», має ціль або цілі, що є легітимними згідно з пунктом 2 статті 8 Конвенції, та є «необхідним у демократичному суспільстві» для досягнення згаданої вище цілі або цілей (пункт 83 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Гаазе проти Німеччини»).
При цьому, право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Європейської конвенції (пункт 47 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Савіни проти України»).
Відповідно до ст.12 Закону України "Про охорону дитинства", на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язання виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки, або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.
А відповідно до розпоряджень, викладених в пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків (пункт 18 Постанови).
Виходячи з конкретних обставин справи втручання у право відповідача здійснюється з метою захисту прав і свобод неповнолітніх дітей, підпадає під виняток, передбачений пунктом 2 статті 8 Європейської конвенції і підтверджує наявність вимоги щодо «законної мети» такого втручання.
В судовому засіданні знайшло підтвердження, що відповідач зовсім не займається вихованням, дитини, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, необхідними умовами проживання, що негативно впливає на фізичний розвиток, здоров`я дитини, він фактично усунувся від виконання своїх батьківських обов`язків. Дитина проживає разом з сім`єю дядька, - братом померлої матері дитини.
Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, суд розцінює як ухилення від виховання, піклування дитини відповідачем, свідомого нехтування ними своїми обов`язками, що є підставою для позбавлення батьківських прав.
При задоволенні позову про позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дітей (ч.3 ст.166 Сімейного Кодексу України).
У відповідності до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Згідно ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України.
На підставі ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, яка відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України визначається судом.
Відповідності до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Враховуючі обставини перелічені у ст.182 СК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі по 1/4 частині з усіх його заробітків (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь особи чи установи, на утриманні якої будуть діти, починаючи з дня подачі заяви до суду, тобто з 15.07.2022 року, до досягнення дитиною повноліття.
Таким чином, суд, з`ясувавши всі обставини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Крім того, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У відповідності до вимог ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
Отже, суд вважає необхідним стягнути з відповідача судовий збір на користь держави в сумі 992 грн. 40 коп., за вимогу майнового характеру (про стягнення аліментів), та 992,40 грн. за вимогу не майнового характеру (про позбавлення батьківських прав).
На підставі викладеного, керуючись Декларацією про права дитини, проголошеною Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, «Конвенцією про права дитини», статтею 8 Європейської конвенції з прав людини, статтями164-166, 179, 180-182, 185, 186,191,196, 243, 244 Сімейного кодексу України, ст. 55 ЦК України, статтями ст.ст. 12,13,81,141,259,265,268, 280-283 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги задовольнити.
Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , НОМЕР_2 відносно неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 , НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти в розмірі 1/4 частки від доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , починаючи від дня звернення з позовною заявою до суду, тобто з 15.07.2022 року і до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Допустити до негайного виконання судового рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.
Стягнути з ОСОБА_2 , НОМЕР_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1984,80 грн.
Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Л.М. Новік