З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 серпня 2022 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі
головуючої судді - Усатової І.А.,
за участю секретаря судового засідання - Омелько Г.Т.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживачів, суд, -
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про захист прав споживача та стягнення заборгованості та зазначає, що між ОСОБА_1 та фізичною особою- підприємцем ОСОБА_2 було укладено 28.12.2017 договір №1847.
Відповідно до п.1.1 договору №1847 відповідач зобов`язувався розробити меблі відповідно до Технічного завдання (Додатка І до договору), а Замовник - оплатити надані послуги відповідача на умовах та в порядку, передбаченому цим договором. Згідно з розділом 5 договору №1847 відповідач повинен виготовити, доставити та встановити позивачу двері та кухню.
Пунктом 1.4 договору №1847 встановлено, що відповідач зобов`язується надати послуги у строк 20 робочих днів з дати контрольного заміру та сплати Позивачем попередньої оплати за договором.
Згідно з п.5.1 договору №1847 загальна вартість замовлення складає 131 500. 00 грн. Пунктом 5.2 договору №1847 визначено, що на момент його підписання позивач здійснив оплату в сумі 3100 дол. США, тобто 105 260, 00 грн. (за курсом 27. 7 грн за 1 дол. США). Даним пунктом також визначено, що відповідач безумовно підтверджує отримання даної оплати. За п. 5.3 договору №1847 в день доставки меблів позивач оплачує відповідач 2000,00 грн., а за п.5.4 в день збирання меблів позивач оплачує відповідачу 6240, 00 грн.
Послався на те, що попередня оплата внесена позивачем в день укладення договору №1847, заміри були проведені ще 14.12.2017. Таким чином, відповідно до п.1.4 договору №1847 відповідач зобов`язаний був виконати весь обсяг робіт у строк до 29.01.2018.
Однак тільки 04.05.2018 відповідач доставив позивачу двері (без лиштви) та показав на фотографії виготовлену ним кухню. При цьому встановлення дверей здійснено не було. Виготовлена кухня зовсім не відповідала вимогам, що висувалися позивачем та були узгоджені з відповідачем, виглядала неякісною. Відповідач запевнив, що кухня буде приведена у відповідність до узгоджених умов найближчим часом. Окрім цього, позивач 04.05.2018 сплатив відповідачу залишок суми за договором №1847 -15 000, 00 грн.. що підтверджується написом на договорі .
Крім того, зазначає. що між цими подіями вони уклали ще один договір на виготовлення шафи купе від 10.02.2018 №1640.
За п.5.1 договору №1640 загальна сума замовлення становила 34 000,00 грн., пунктом 5.2 підтверджувалося, що на момент підписання договору Позивач вніс попередню оплату в сумі 12 000,00 грн. Однак, оскільки він в подальшому бачив, що відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання за договором №1847, на підставі ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», відмовився від замовлення за договором №1640, на що була згода Відповідача, а сплачені за договором № 1640 грошові кошти були зараховані в рахунок оплати за договором № 1847.
Таким чином, Позивачем були виконані свої зобов`язання по оплаті робіт Відповідача за договором №1847 у повному обсязі. Загальна вартість робіт за договором №1847 складала 131 500,00 грн. Позивачем було сплачено:
-105 260,00 грн. під час підписання договору № 1847 - 28.12.2017;
-15 000,00 грн. - 04.05.201 8, про що є відмітка у договорі № 1847:
-12 000,00 грн. - 10.02.2018 при підписанні договору №1640
Послався, що тільки 01.10.2018, Відповідач виконав роботи по встановленню дверей у квартирі Позивача. При цьому двері були встановлені без лиштви, оскільки Відповідач так і не виготовив її. Цього ж дня Відповідач показав Позивачу перероблену кухню. Проте і ця кухня також не відповідала вимогамг_що висувалися Позивачем та були узгоджені з Відповідачем. Відповідач погодився з цим, а тому зобов`язався повернути Позивачу грошові кошти за кухню у розмірі 68 200,00 грн. у строк до 30.10.2018 та склав розписку від 01.10.2018. Окрім цього, Відповідач пообіцяв протягом місяця доставити та встановити на двері Позивача лиштву. Однак цього зроблено Відповідачем не було.
Неодноразово з того часу Позивач звертався до Відповідача по телефону з вимогою виконати взяті ним зобов`язання, проте у відповідь отримував прохання почекати ще деякий час. Врешті, телефон Відповідача взагалі перестав відповідати.
Отже, зазначає, що Відповідач не виконав обов`язку повернути Позивачу грошові кошти за неналежно виконану роботу з виготовлення кухні та обов`язку закінчити встановлення дверей, а саме виготовити, доставити у квартиру Позивача та прикріпити до дверей лиштву.
Просить позов задовольнити та стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на його користь
грошові кошти у сумі основної суми заборгованості - 68 200 (шістдесят вісім тисяч двісті гривень) 00 коп., сплачені за договором №1847 від 28.12.2017, суму трьох процентів річних у розмірі 1294 (одна тисяча двісті дев`яносто чотири) грн. 87 коп., суму інфляційного збільшення заборгованості у розмірі 4412 (чотири тисячі чотириста дванадцять гривень) 65 коп., збитки, завдані порушенням виконання умов договору, на загальну суму 9477 (дев`ять тисяч чотириста сімдесят сім гривень) 59 коп., пеню за прострочення виконання умов договору у сумі 13 150 (тринадцять тисяч сто п`ятдесят гривень) 00 коп., загалом - 96 535 (дев`яносто шість тисяч п`ятсот тридцять п`ять гривень) 11 коп.
Ухвалою судді Солом`янського районного суду міста Києва від 26.06.2019 у справі відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін.
Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачу копію позовної заяви з додатками з пропозицією надати відзив на позов.
27.07.2019 на адресу суду повернувся конверт із копією ухвали про відкриття провадження у справі та копією позовної заяви, який направлявся відповідачу, за закінченням терміну зберігання.
Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 16.03.2020 за ініціативою суду справа була призначена до розгляду з викликом сторін.
Позивач в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, в заяві вказав, що проти розгляду справи без його участі та винесення заочного рішення судом не заперечує.
Відповідач до суду не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином.
Про причину неявки суд до відома не поставив.
23.06.2022 на адресу суду повернувся конверт із повідомленням про виклик, який направлявся відповідачу, з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».
Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:
1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;
2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;
3) відповідач не подав відзив;
4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Виходячи з цього, враховуючи думку представника позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи.
На день ухвалення рішення відповідач своїм правом не скористався, відзив на позов не подав.
Виходячи з цього, суд вважає за можливе розглядати справу за наявними в справі доказами.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та задоволення позову, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 28.12.2017 між ОСОБА_1 та фізичною особою- підприємцем ОСОБА_2 було укладено договір №1847.
Відповідно до п.1.1 договору №1847 відповідач зобов`язувався розробити меблі відповідно до Технічного завдання (Додатка І до договору), а Замовник - оплатити надані послуги відповідача на умовах та в порядку, передбаченому цим договором. Згідно з розділом 5 договору №1847 відповідач повинен виготовити, доставити та встановити позивачу двері та кухню.
Пунктом 1.4 договору №1847 встановлено, що відповідач зобов`язується надати послуги у строк 20 робочих днів з дати контрольного заміру та сплати Позивачем попередньої оплати за договором.
Згідно з п.5.1 договору №1847 загальна вартість замовлення складає 131 500. 00 грн. Пунктом 5.2 договору №1847 визначено, що на момент його підписання позивач здійснив оплату в сумі 3100 дол. США, тобто 105 260, 00 грн. (за курсом 27. 7 грн за 1 дол. США). Даним пунктом також визначено, що відповідач безумовно підтверджує отримання даної оплати. За п. 5.3 договору №1847 в день доставки меблів позивач оплачує відповідач 2000,00 грн., а за п.5.4 в день збирання меблів позивач оплачує відповідачу 6240, 00 грн.
Встановлено, що попередня оплата внесена позивачем в день укладення договору №1847, заміри були проведені 14.12.2017. Таким чином, відповідно до п.1.4 договору №1847 відповідач зобов`язаний був виконати весь обсяг робіт у строк до 29.01.2018.
Як пояснив позивач, іншого судом не встановлено, 04.05.2018 відповідач доставив позивачу двері (без лиштви) та показав на фотографії виготовлену ним кухню. При цьому встановлення дверей здійснено не було. Виготовлена кухня зовсім не відповідала вимогам, що висувалися позивачем та були узгоджені з відповідачем, виглядала неякісною, відповідач запевнив, що кухня буде приведена у відповідність до узгоджених умов найближчим часом.
Також встановлено, що позивач 04.05.2018 сплатив відповідачу залишок суми за договором №1847 -15 000, 00 грн., що підтверджується написом на договорі.
Також сторони уклали ще один договір на виготовлення шафи купе від 10.02.2018 №1640 .
За п.5.1 договору №1640 загальна сума замовлення становила 34 000,00 грн., пунктом 5.2 підтверджувалося, що на момент підписання договору позивач вніс попередню оплату в сумі 12 000,00 грн.
Як пояснив позивач, оскільки він в подальшому бачив, що відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання за договором №1847, на підставі ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», відмовився від замовлення за договором №1640, на що була згода Відповідача, а сплачені за договором № 1640 грошові кошти були зараховані в рахунок оплати за договором № 1847.
Таким чином, позивачем були виконані свої зобов`язання по оплаті робіт відповідача за договором №1847 у повному обсязі. Загальна вартість робіт за договором №1847 складала 131 500,00 грн.
Позивачем було сплачено:
-105 260,00 грн. під час підписання договору № 1847 - 28.12.2017;
-15 000,00 грн. - 04.05.201 8, про що є відмітка у договорі № 1847:
-12 000,00 грн. - 10.02.2018 при підписанні договору №1640
Позивач послався у позові, що тільки 01.10.2018, відповідач виконав роботи по встановленню дверей у квартирі позивача. При цьому двері були встановлені без лиштви, оскільки відповідач так і не виготовив її. Цього ж дня Відповідач показав Позивачу перероблену кухню. Проте і ця кухня також не відповідала вимогамг_що висувалися Позивачем та були узгоджені з Відповідачем. Відповідач погодився з цим, а тому зобов`язався повернути Позивачу грошові кошти за кухню у розмірі 68 200,00 грн. у строк до 30.10.2018 та склав розписку від 01.10.2018.
Докази виконання відповідачем зобов`язання за договорами в матеріалах справи відсутні.
Згідно із ч. 1 ст. 627 ЦК сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
У ч. 1 ст. 655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Ст. 662 ЦК України вказує, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.
Частина 1 ст. 656 ЦК України вказує, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.
Стаття 662 ЦК України вказує, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 664 ЦК України товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.
Згідно ст. 667 ЦК України, якщо право власності переходить до покупця раніше від передання товару, продавець зобов`язаний до передання зберігати товар, не допускаючи його погіршення. Необхідні для цього витрати покупець зобов`язаний відшкодувати продавцеві, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до ст. 673 ЦК України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується. Якщо продавець при укладенні договору купівлі-продажу був повідомлений покупцем про конкретну мету придбання товару, продавець повинен передати покупцеві товар, придатний для використання відповідно до цієї мети. У разі продажу товару за зразком та (або) за описом продавець повинен передати покупцеві товар, який відповідає зразку та (або) опису. Якщо законом встановлено вимоги щодо якості товару, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, який відповідає цим вимогам. Продавець і покупець можуть домовитися про передання товару підвищеної якості порівняно з вимогами, встановленими законом.
У пунктах 7, 15, 17, 22 ч. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» дано визначення наступних термінів зокрема під договором розуміється - усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція, підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном, розрахунковим документом, передбаченим Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», або іншими документами (далі - розрахунковий документ); під недоліком розуміється - будь-яка невідповідність продукції вимогам нормативно-правових актів, умовам договорів або вимогам, що пред`являються до неї, а також інформації про продукцію, наданій виробником (виконавцем, продавцем); 17) під послугою розуміється - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; під продавцем розуміється - суб`єкт господарювання, який згідно з договором реалізує споживачеві товари або пропонує їх до реалізації; 22) під споживачем розуміється - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
У ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» зазначено, що цей Закон регулює відносини між споживачами товарів (крім харчових продуктів, якщо інше прямо не встановлено цим Законом), робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг.
З аналізу перелічених норм матеріального праву слідує, що до договорів купівлі-продажу за участю покупця-фізичної особи застосовується законодавство про захист прав споживачів, який зокрема регулює відносини між споживачами товарів (робіт, послуг) і виробниками, виконавцями, продавцями в умовах різних форм власності, встановлює права споживачів та визначає механізм реалізації державного захисту їх прав.
Частина 1 ст. 6 Законом України «Про захист прав споживачів» вказує, що продавець (виробник, виконавець) зобов`язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію.
В пунктах 1, 2, 5, 6 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» закріплено, що споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: захист своїх прав державою; належну якість продукції та обслуговування; відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав.
Частина 1 та 2 ст. 5 Закону України «Про захист прав споживачів» вказує, що держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я і життєдіяльності. Держава створює умови для здобуття споживачами потрібних знань з питань реалізації їх прав, в тому числі шляхом розробки та проведення відповідних освітніх програм.
Захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом.
Положеннями ст. 2 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що законодавство про захист прав споживачів складається з цього Закону, Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та інших нормативно-правових актів, що містять положення про захист прав споживачів.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (ст. 610 ЦК України).
За ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
У разі відмови продавця передати проданий товар покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу, що визначено ч. 1 ст. 665 ЦК України.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» Споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення недоліків третій особі за рахунок виконавця.
Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання (ст. 615 ЦК України).
Відповідно до ч. 1-3 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Указане правило діє, якщо в нормах матеріального права немає вказівки про перерозподіл обов`язків доказування.
При вирішенні спорів про захист прав споживачів слід ураховувати, що тягар доказування обставин, які звільняють від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання зобов`язання, в тому числі й за спричинену шкоду, лежить на продавцеві (виготівникові).
А тому суд приходить до висновку, що відповідач не належним чином виконав зобов`язання за Договором № 1847 від 28.12.2017 та повинен відшкодувати позивачеві суму коштів, яку він передав йому за придбання товару.
Що стосується відшкодування збитків у зв`язку з неналежно виконаною роботою по встановленню дверей суд зазначає наступне.
Позивач у позові посилається на ту обставину, що Відповідач виконав свою роботу неналежно - усі двері були встановлені без лиштви. 01.10.2018, коли Відповідач видав розписку та зобов`язався повернути гроші за кухню у сумі 68 200,00 грн., він також зобов`язався протягом місяця доставити та встановити на двері Позивача лиштву, іншого судом не встановлено . Однак цього зроблено Відповідачем не було.
За ч.І ст.852 ЦК України якщо підрядник відступив від умов договору підряду, що погіршило роботу, або допустив інші недоліки в роботі, замовник має право за своїм вибором вимагати безоплатного виправлення цих недоліків у розумний строк або виправити їх за свій рахунок з правом на відшкодування своїх витрат на виправлення недоліків чи відповідного зменшення плати за роботу, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до ч. 1 ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, мас відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.
Під збитками за п.1 ч.2 ст.22 ЦК України розуміють витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Згідно з п.4 ч.З ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) споживач має право на свій вибір вимагати відшкодування завданих йому збитків з усуненням недоліків виконаної роботи (наданої послуги) своїми силами чи із залученням третьої особи.
Як вбачається з матеріалів справи, для виправлення недоліків роботи відповідача позивачу довелося придбати матеріалів на загальну суму 9477,59 грн. Витрати позивача підтверджуються доданими до позовної заяви копіями квитанцій на матеріали, необхідні для встановлення лиштви.
З огляду на вищевикладене, відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу понесені ним витрати на закінчення роботи, яку Відповідач виконав неналежним чином, на загальну суму 9477,59 грн.
Що стосується вимоги про сплату пені за прострочення виконання зобов`язання, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Статтею 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
За ст.624 ЦК України якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.
Пунктом 2.6 договору №1847 встановлено, що за кожен прострочений робочий день Відповідач зобов`язаний компенсувати Позивачу 0.2% загальної вартості замовлення, вказаної в договорі, але не більше 10% від загальної вартості проекту. Винятком є дні про які позивач був попереджений за п.2.7.
Пунктом 2.7 договору №1847 визначено, що Відповідач зобов`язаний попередити про необхідність перенесення кінцевого строку за 10 робочих днів до збирання. У такому випадку переніс строків можливий максимум на 10 робочих днів та ці дні не потрапляють під санкції пункту 2.6.
Однак жодних попереджень про необхідність перенесення строків виконання робіт Відповідач не надавав.
З огляду на вищевикладене, Відповідач зобов`язаний сплатити позивачу пеню з наступного розрахунку: 131 500, 00 грн. x 0,2 (% від загальної вартості за коженробочий день ) / 100 x 344 (кількість робочих днів), що дорівнює 90 472,00 грн.
Однак відповідно до п.2.6 договору №1847 розмір пені не може перевищувати 10% від загальної вартості проекту. Тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача пеня у сумі 13 150,00 грн.
Крім того, згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Загальна сума втрат від інфляції, яких зазнав позивач складає 4 412, 65 грн. Загальна сума 3% річних нарахованих на суму боргу на підставі ст. 625 ЦК України відповідає сумі 1 294,87 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
За таких обставин, враховуючи вищенаведене, суд приходить до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог з наведених мотивів.
На підставі наведеного та керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 1, 11, 15, 16, 22, 611, 627, 655, 656, 658, 662, 667, 673, 679, 680, 681, 698 ЦК України, Законом України «Про захист прав споживачів», ст. ст. 2, 4, 5, 13, 28, 81, 82, 141, 258, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд -
Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) основну заборгованість за договором №1847 від 28.12.2017 у розмірі 68 200, 00 грн., 1294,87 грн. - 3% річних, 4412,65 грн. - інфляційного збільшення, 9477,59 грн. збитків, завданих порушенням умов договору, 13 150, 00 грн. пені, а всього - 96 535,11 грн.
Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) 965,35 грн.. судового збору на користь держави.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його отримання.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: Усатова І.А.