Справа № 461/7173/21 Головуючий у 1 інстанції: Романюк В.Ф.
Провадження № 22-ц/811/4542/21 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,

за участі секретаря: Савчук Г.В.,

з участю представника Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області - Ноги Р.М., ОСОБА_1 та його представника адвоката Богомазової І.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області на рішення Галицького районного суду м. Львова від 19 листопада 2021 року у справі за позовом Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області до Головного управління Держпраці у Львівській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет позову Відокремлений підрозділ «Шахта «Степова» Державного підприємства «Львіввугілля», ОСОБА_1 про скасування акту,-

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2021 року Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області звернулося з позовом до Головного управління Держпраці у Львівській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет позову Відокремлений підрозділ «Шахта «Степова» Державного підприємства «Львіввугілля», ОСОБА_1 про скасування акту розслідування причин виникнення у ОСОБА_1 хронічного професійного захворювання, за формою П-4 від 17 серпня 2018 року, затвердженого Головним управлінням Держпраці у Львівській області 20 серпня 2018 року.

Позовні вимоги мотивувало тим, що професійне захворювання у вигляді вібраційної хвороби ОСОБА_1 було встановлено актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, за формою П - 4 від 17 серпня 2018 року.

При цьому, одним із документів, які стали підставою для складання акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання було доповнення до санітарно-гігієнічної характеристики про умови праці, що складене ГУ Держпраці у Львівській області 21 червня 2018 року щодо показників шуму, важкості та напруженості праці як водія автомобіля БеЛаз-540 у ВАТ «Червоноградська автобаза (більше 20 років), однак згідно записів у трудовій книжці ОСОБА_1 , водієм автомобіля БеЛаз у ВАТ «Червоноградська автобаза» він не працював, а отже стаж роботи зі шкідливими умовами праці (більше 26 років) документально не був підтверджений.

Стверджував, що після надходження матеріалів розслідування ним було виявлено ряд недоліків, які стосувались документального підтвердження роботи ОСОБА_1 у шкідливих умовах на підприємствах ВАТ «Червоноградська автобаза» та ДП «Експрес-авто».

Зокрема, в Санітарно-гігієнічній характеристиці умов праці від 23 жовтня 2017 року № 10754/1/4.1-15, затвердженій ГУ Держпраці у Львівській області 23 жовтня 2017 року зазначено, що дані щодо умов праці на робочому місці водія автомобіля КАЗ, КАМАЗ-5320, МАЗ-54328, КАМАЗ-55102 у ВАТ «Червоноградська автобаза» відсутні.

У Доповненні до санітарно-гігієнічної характеристики про умови праці працівника при підозрі в нього професійного захворювання (отруєння) від 21 червня 2018 року № 5793/2/04.1-15, затвердженому ГУ Держпраці у Львівській області 21 червня 2018 року, вказано, що згідно з інформацією з ВАТ «Червоноградська автобаза» лабораторно-інструментальні дослідження проводилися на робочому місці водія автомобіля БеЛаз-540, які аналогічні робочим місцям водія автомобіля КАЗ, КАМАЗ-5320, МАЗ-54328, КАМАЗ-55102.

Зазначав, що таке прирівняння умов праці було безпідставним.

Посилався на те, що у матеріалах справи були відсутні відомості про шкідливі умови праці водієм автомобіля КАМАЗ-5320 у ДП «Експрес-авто», період роботи в якому враховано до стажу роботи у шкідливих умовах.

У зв`язку із зазначеним питання об`єктивності проведення розслідування причин виникнення професійного захворювання у ОСОБА_1 було розглянуто 30 вересня 2019 року на спільній нараді за участю Державної служби з питань праці та виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України, на виконання протоколу якої відповідач наказом від 06 листопада 2019 року № 390 скасував Доповнення до санітарно-гігієнічної характеристики про умови праці працівника при підозрі в нього професійного захворювання (отруєння) від 21 червня 2018 року № 5793/2/04.1-15.

З урахуванням вищенаведеного, просив скасувати Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, за формою П-4 від 17 серпня 2018 року, затверджений Головним управлінням Держпраці у Львівській області 20 серпня 2018 року.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 19 листопада 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржило Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області.

В апеляційній скарзі посилається на те, що наявність або відсутність акту безпосередньо впливає на право/обов`язок органів Фонду соціального страхування виплачувати застрахованій особі страхові виплати.

Звертає увагу на те, що було скасовано документ, на підставі якого було зараховано в період роботи в шкідливих умовах час роботи ОСОБА_1 водієм у ВАТ «Червоноградська автобаза» і на підставі якого комісією в Акті П-4 робився висновок щодо обставин і причин виникнення у ОСОБА_1 професійного захворювання.

Вважає, що після скасування документу на підставі складено Акт П-4, зміст такого перестав відповідати фактичним даним, тому такий акт підлягає скасуванню.

Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області - Ноги Р.М. на підтримання апеляційної скарги, ОСОБА_1 та його представника адвоката Богомазової І.О. на заперечення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення у межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, 14 вересня 2017 року на адресу Головного управління Держпраці у Львівській області надійшов запит головного лікаря КЗСРРЛО «Сокальська ЦРЛ» на складання санітарно-гігієнічної характеристики умов праці працівника при підозрі в нього професійного захворювання (отруєння) щодо ОСОБА_1

20 вересня 2017 року Головним управлінням Держпраці у Львівській області внесено припис № 9770/1/4.1-12 в/о директора ВП Шахта «Степова» Клюку М.І., яким зобов`язано надати документи, що необхідні для складання санітарно-гігієнічної характеристики умов праці щодо працівника ОСОБА_1

02 жовтня 2017 року на вимогу вказаного припису надано необхідні документи ОСОБА_1 для складання санітарно-гігієнічної характеристики умов праці. Цей лист було погоджено Червоноградським відділенням Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області.

23 жовтня 2017 року лікарем з гігієни праці ОСОБА_2 складено санітарно-гігієнічну характеристику умов праці ОСОБА_1 за № 10754/1/4.1-15.

18 квітня 2018 року лікарем з гігієни праці ОСОБА_3 на запит КЗ ЛОР «Львівської обласної клінічної лікарні» від 24 січня 2018 року № 279/с складено Доповнення до санітарно-гігієнічної характеристики умов праці працівника при підозрі в нього професійного захворювання (отруєння) щодо ОСОБА_1 № 3622/1/04.1-15.

31 травня 2018 року на адресу Головного управління Держпраці у Львівській області надійшов запит КЗ ЛОР «Львівської обласної клінічної лікарні» № 1919/с від 18 травня 2018 року на доповнення та уточнення до санітарно-гігієнічної характеристики умов праці № 10754/1/4.1-15 від 23 жовтня 2017 року про умови праці, а саме показники важкості праці, вібрації, шуму за весь період роботи на посадах водія автомобіля КАЗ, КАМАЗ-5320, МАЗ-54328, КАМАЗ-55102 на Червоноградській автобазі ВО «Укзахідвугілля», ДВАТ «Червоноградська автобаза», ДП «Експрес-авто».

21 червня 2018 року лікарем з гігієни праці ОСОБА_2 на виконання запиту КЗ ЛОР «Львівської обласної клінічної лікарні» № 1919/с від 18 травня 2018 року складено доповнення до санітарно-гігієнічної характеристики умов праці працівника при підозрі в нього професійного захворювання (отруєння) щодо ОСОБА_1 № 3622/1/04.1-15.

07 серпня 2018 року відповідно до наказу Головного управління Держпраці у Львівській області № 166 створено комісію з розслідування причин виникнення професійного захворювання ОСОБА_1

17 серпня 2018 року за результатами розслідування складено акт розслідування причин виникнення професійного захворювання за формою П-4, затверджений Головним управлінням Держпраці у Львівській області 20 серпня 2018 року.

Наказом Головного управління Держпраці у Львівській області від 06 листопада 2019 року № 390, на виконання протоколу спільної наради, яка відбулася 30 вересня 2019 року за участю представників Державної служби України з питань праці та працівників виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України, скасовано доповнення до санітарно-гігієнічної характеристики умов праці працівника при підозрі в нього професійного захворювання (отруєння) щодо ОСОБА_1 № 3622/1/04.1-15, оскільки при його підготовці використані дані умов праці водія автомобіля БеЛаз-540, які не є аналогічними умовам праці водія автомобіля КАЗ, КАМАЗ-5320, МАЗ-54328, КАМАЗ-55102.

У трудовій книжці зазначені наступні відомості про роботу ОСОБА_1 :

1) служба в лавах Радянської армії

-з 12 травня 1987 року по 25 травня 1989 року

2) ВАТ «Червоноградська автобаза»

-з 04 грудня 1989 року по 30 квітня 1991 року - водій автомобіля марки КАЗ

-з 30 квітня 1991 року по 24 вересня 1992 року - водій автомобіля марки КАМАЗ-5320

-з 24 вересня 1992 року по 12 травня 1993 року - слюсар по ремонту автомобілів

-з 12 травня 1993 року по 02 вересня 1996 року - водій автомобіля марки КАМАЗ-5320

-з 02 вересня 1996 року по 19 серпня 1998 року - водій автомобіля марки МАЗ-54328

-з 19 серпня 1998 року по 14 березня 2003 року - водій автомобіля марки КАМАЗ-5320

3)ДП «Експрес-авто»

-з 14 березня 2003 року по 01 серпня 2004 року - водій автомобіля марки КАМАЗ-5320

4)ВАТ «Червоноградська автобаза»

-з 02 серпня 2004 року по 13 травня 2013 року - водій автомобіля марки КАМАЗ-55102

5)Червоноградський міський центр зайнятості

-з 20 червня 2013 року по 28 січня 2014 року

6)ВП «Шахта «Червоноградська»» ДП «Львіввугілля»

-з 29 січня 2014 року по 04 травня 2016 року - водій КАМАЗу

7)ВП «Шахта «Степова»» ДП «Львіввугілля»

-з 12 травня 2016 року по теперішній час - водій автотранспортних засобів.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з наступного.

Ст.173 КЗпП України регламентовано, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Розділом V Закону «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» врегульовані питання загальнообов`язкового державного соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності. Відповідно до п.10 ч.1 ст.1 цього Закону страховим випадком за соціальним страхуванням від нещасних випадків є нещасний випадок на виробництві або професійне захворювання (у тому числі встановлене чи виявлене в період, коли потерпілий не перебував у трудових відносинах з підприємством, на якому він захворів), що спричинили застрахованому професійно зумовлену фізичну чи психічну травму; нещасний випадок або професійне захворювання, яке сталося внаслідок порушення застрахованим нормативних актів про охорону праці, а за п. 7 - професійне захворювання - захворювання, що виникло внаслідок професійної діяльності застрахованого та зумовлюється виключно або переважно впливом шкідливих речовин і певних видів робіт та інших факторів, пов`язаних з роботою.

Відповідно до ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» підставою для оплати потерпілому витрат на медичну допомогу, проведення медичної, професійної та соціальної реабілітації, а також страхових виплат є акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання (отруєння) встановленої форми.

Згідно з абз. 1, 2 п. 63 Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою КМ України № 1232 від 30 листопада 2011 року до хронічного професійного захворювання належить захворювання, що виникло внаслідок провадження професійної діяльності працівника та зумовлюється виключно або переважно впливом шкідливих факторів виробничого середовища і трудового процесу, пов`язаних з роботою. До хронічного професійного захворювання належить також захворювання, що виникло після багатократного та/або тривалого впливу шкідливих виробничих факторів.

Відповідно до постанови КМУкраїни «Про затвердження переліку професійних захворювань» № 1662 від 08 листопада 2000 року, для виникнення захворювань, виявлених у ОСОБА_1 , необхідною є наявність наступних факторів:

- вібраційна хвороба - тривалий систематичний вплив виробничої вібрації, що передається на верхні кінцівки працюючих, та вібрації робочих місць;

- нейросенсорна приглухуватість - систематичний вплив виробничого шуму;

- вегетативно-сенсорна поліневропатія верхніх кінцівок - контактна передача ультразвуку на верхні кінцівки.

Для жодного із зазначених захворювань не є характерним вплив негативних факторів протягом якогось конкретного часу, тому скасування доповнення до санітарно-гігієнічних умов праці на ВАТ «Червоноградська автобаза» не тягне за собою відсутності зв`язку між професійним захворюванням ОСОБА_1 та умовами праці.

Санітарно-гігієнічна характеристика умов праці ОСОБА_1 складена за професією згідно ДК-003-2010 - водій автотранспортних засобів (без вказівки на марку автомобіля).

Відповідно до п. 1.10 наказу МОЗ України від 13 грудня 2004 року № 614 «Про затвердження Порядку складання та вимоги до санітарно-гігієнічних характеристик умов праці» (чинного на час перебігу спірних правовідносин), у разі, коли працівник працював на декількох підприємствах, санітарно-гігієнічна характеристика складається закладом державної санітарно-епідеміологічної служби, який здійснював державний санітарно-епідеміологічний нагляд за останнім підприємством, де працював працівник, з доданням при потребі інформаційних довідок від інших закладів державної санітарно-епідеміологічної служби, які здійснювали державний санітарно-епідеміологічний нагляд за підприємствами, де він працював раніше. За п. 1.12 цього наказу при виникненні підозри на профзахворювання (профотруєння) після припинення контакту працівника з шкідливими виробничими факторами (пізній силікоз, деякі захворювання на пухлини тощо), а також у разі неможливості отримання даних про його умови праці (ліквідація підприємства, цеху, дільниці, робочого місця або в разі тривалої зупинки виробничого процесу, відсутності даних в архівах підприємства та закладу державної санітарно-епідеміологічної служби, робота за кордоном тощо) інформаційна довідка складається на підставі даних трудової книжки, санітарно-гігієнічної характеристики умов праці на аналогічних робочих місцях, за результатами наукових досліджень за аналогічними професіями.

Згідно з п. 1.8 Порядку складання та вимог до санітарно-гігієнічних характеристик умов праці, затвердженого наказом МОЗ України № 614 від 13 грудня 2004 року (чинного на час перебігу спірних відносин) ЛПЗ, яким надано право встановлювати остаточний діагноз щодо професійних захворювань, можуть надсилати запит в заклади державної санітарно-епідеміологічної служби з обґрунтуванням необхідності доповнень до санітарно-гігієнічної характеристики.

Абзацом 1 п. 67 Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою КМ України № 1232 від 30 листопада 2011 року (чинного на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що спеціалізовані профпатологічні лікувально-профілактичні заклади проводять амбулаторне та/або стаціонарне обстеження хворих і встановлюють діагноз професійного захворювання. Вказаний нормативно-правовий акт не містить зобов`язання проходити повторні огляди з метою підтвердження професійного захворювання. Згідно із абз. 2, 3 п. 67 цього Порядку діагноз професійного захворювання може бути змінений або відмінений спеціалізованим профпатологічним лікувально-профілактичним закладом, який його встановив раніше, на підставі результатів додатково поданих відомостей або проведених досліджень та повторної експертизи. Відповідальність за встановлення або відміну діагнозу професійного захворювання покладається на керівників таких закладів та голів лікарсько-експертних комісій. Рішення про підтвердження або відміну раніше встановленого діагнозу професійного захворювання оформляється висновком лікарсько-експертної комісії.

Відповідно до п. 68 цього Порядку оскарженню в судовому порядку підлягає рішення центральної лікарсько-експертної комісії державної установи «Інститут медицини праці Національної академії медичних наук України», а суб`єктами такого оскарження є хворий або роботодавець. Такожцим Порядком не передбачено проведення повторного розслідування причин встановленого професійного захворювання. Окрім того, складання акту розслідування причин професійного захворювання не зачіпає та не порушує прав та інтересів Фонду соціального страхування, а отже, він не належить до суб`єктів, які мають право оскаржувати такий акт.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У свою чергу, за ч. 1 ст. 76 цього Кодексу доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України), а кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач не довів факту порушення, оспорювання або невизнання його прав, свобод чи законних інтересів.

Розглядаючи питання про застосування позовної давності, про що було подано заяву відповідачем, суд першої інстанції зазначив наступне.

Акт розслідування причин виникнення професійного захворювання за формою П-4 щодо ОСОБА_1 було складено 17 серпня 2018 року та затверджено Головним управлінням Держпраці у Львівській області 20 серпня 2018 року.

Водночас, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області подало позовну заяву 26 серпня 2021 року. При цьому позивач не обґрунтовував причин пропуску строку позовної давності.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За ст. 257 цього Кодексу - загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відтак, з матеріалів справи вбачається порушення позивачем зазначеного строку.

Згідно із ч. 1 ст. 260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Таким чином, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. (ч. 1 ст. 261ЦК України), а строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку (ст. 254ЦК України).

Статтею 267 ЦК України визначено наслідки спливу строку позовної давності. Зокрема, у ч. 2 цієї статті вказано, що заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. За ч. 3 цієї статті позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. У свою чергу, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Суд першої інстанції правильно звернув увагу на те, що Велика палата ВС у постанові від 07.08.2019 у справі № 2004/1979/12 наголосила, що суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач.

Таким чином, суд першої інстанції правильно відмовив у задоволенні позову за безпідставністю позовних вимог.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення немає.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Також, відповідно до практики ЄСПЛ, зокрема у справі «Гарсіа Руіз проти Іспанії (Garcia Ruiz v. Spain) від 21.01.1999 року (заява 30544/96), п. 26: «…при відхиленні скарги апеляційний суд може в принципі просто схвалити обґрунтування рішення суду нижчого суду…».

Зважаючи на вказане колегія суддів вважає за можливе в цілому схвалити мотиви суду першої інстанції щодо розгляду усіх позовних вимог, викладені в оскаржуваному рішенні, вважаючи такі належними та відповідними до встановлених обставин, що мають значення та вимог закону, без додаткового дублювання.

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області залишити без задоволення.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 19 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 03 червня 2022 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.