Дата документу 08.06.2022 Справа № 335/4363/21
Запорізький апеляційний суд
Єдиний унікальний № 335/4363/21 Головуючий у 1-й інстанції Рибалко Н.І.
Провадження №22-ц/807/1471/22
У Х В А Л А

08 червня 2022 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Онищенка Е.А., суддів: Бєлки В.Ю., Кухаря С.В., при вирішенні питання про відкриття апеляційного провадження у справі за апеляційною скаргою Концерну «Міські теплові мережі» на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 08 лютого 2022 року у справі за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 08 лютого 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Концерн «МТМ» подало апеляційну скаргу, в якій міститься клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 16 травня 2022 року апеляційну скаргу Концерну «Міські теплові мережі» на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 08 лютого 2022 року у цій справі залишено без руху. Надано скаржнику строк терміном десять днів з дня вручення копії ухвали суду для надання до суду апеляційної інстанції доказів на підтвердження отримання копії оскаржуваного рішення саме 21.03.2022 року чи 25.03.2022 року для вирішення клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та оригіналу квитанції про доплату судового збору в сумі 924 грн. на рахунок банківської установи, яка уповноважена на їх отримання, надати оновлену апеляційну скаргу із зазначенням місця проживання чи місцеперебування відповідачів у справі.

06 червня 2022 року на адресу апеляційного суду надійшло клопотання Концерну «Міські теплові мережі» про усунення недоліків апеляційної скарги.

На виконання ухвали апеляційного суду скаржником надано виправлену апеляційну скаргу із зазначенням вірної дати отримання рішення суду та квитанцію про сплату судового збору у розмірі 924 грн.

Проте, вимоги ухвали Запорізького апеляційного суду від 16 травня 2022 року в частині надання доказів отримання копії оскаржуваного рішення саме 25 березня 2022 року та в частині надання оновленої апеляційної скарги із зазначенням місця проживання чи місцеперебування відповідачів у справі Концерном «міські теплові мережі» надано не було.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що в матеріалах справи містяться докази отримання копії оскаржуваного рішення 25 березня 2022 року не підтвердженні належними та допустимими доказами, оскільки в матеріалах справи відсутні докази отримання позивачем копії оскаржуваного рішення саме 25 березня 2022 року. в матеріалах справи міститься лише заява позивача від 14.02.2022 року про ознайомлення з матеріалами справи (а.с. 105).

Таким чином, суд не вважає вказане клопотання про усунення недоліків апеляційної скарги виконанням ухвали Запорізького апеляційного суду від 16 травня 2022 року, оскільки скаржником не надано до Запорізького апеляційного суду доказів отримання копії оскаржуваного рішення саме 25 березня 2022 року та не надано оновленої апеляційної скарги із зазначенням місця проживання чи місцеперебування відповідачів у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Наведене свідчить, про те, що скаржник добросовісно не здійснює свої процесуальні дії.

Відповідно до ст.1 "Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод" Високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією права і свободи, визначенні в розділі І Конвенції.

В силу ст.13 розділу І Конвенції чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Ключовими принципами цієї статті є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

Так, у справі Delcourt v. Belgium, Європейський суд з прав людини зазначив, що у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення.

У справі Bellet у. France Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Право доступу до правосуддя, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, може зазнавати обмежень, що застосовуються на розсуд держави-члена. Суд повинен встановити "розумну пропорційність" зазначених обмежень меті їх запровадження, а також з`ясувати, чи не звужується вказане право в результаті їх застосування. (справа "Толстой-Милославський проти Сполученого Королівства Великобританії та Північної Ірландії" рішення від 23 червня 1995 року).

Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про дотримання права на справедливий суд, у контексті оцінки дій сторони в справі, спрямованих на захист свого права, або її бездіяльності, дійшов з урахуванням принципів, що випливають з прецедентної практики Суду, висновків про те, що: одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності; "право на суд" не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави; сторона в розумні інтервали часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження; право на вчинення процесуальних дій стороною або щодо певної сторони не є необмеженим, позаяк обмежується, зокрема, необхідністю дотримання прав іншої сторони в процесі та власне необхідністю забезпечити дотримання права на справедливий суд у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення від 19 червня 2001 року у справі "Креуз проти Польщі", рішення від 03 квітня 2008 у справі "Пономарьов проти України").

З матеріалів справи вбачається, що скаржником не усунуто недоліки апеляційної скарги в повному обсязі відповідно до ухвали Запорізького апеляційного суду від 16 травня 2022 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 357 ЦПК України, до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Разом із тим, відповідно до ч.7 ст.185 ЦПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись ч.3 ст. 185, ст.. 357 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Концерну «Міські теплові мережі» на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 08 лютого 2022 року у справі за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - визнати неподаною та повернути скаржнику.

Справу повернути до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді: