Справа № 146/130/22
Провадження № 22-ц/801/806/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Пилипчук О. В.
Доповідач:Панасюк О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2022 рокуСправа № 146/130/22м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Панасюка О. С. (суддя доповідач),

суддів Берегового О. Ю., Шемети Т. М.,

з участю секретаря судового засідання Ліннік Я. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу державного виконавця Томашпільського відділу державної виконавчої служби у Тульчинському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Ющишена В. В. на ухвалу Томашпільського районного суду Вінницької області у складі судді Пилипчука О. В. від 18 лютого 2022 року у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Томашпільського відділу державної виконавчої служби у Тульчинському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Ющишена В. В., заінтересована особа ОСОБА_2 , -

встановив:

У січні 2022 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Самар В. О., звернувся до суду з цією скаргою, за якою просив визнати дії державного виконавця Томашпільського відділу державної виконавчої служби у Тульчинському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (далі - Томашпільський ВДВС у Тульчинському районі Вінницької області ЦЗМУ Міністерства юстиції (м. Хмельницький)) Ющишена В. В. щодо нарахування йому заборгованості зі сплати аліментів у розмірі 41507 грн 92 к. у рамках виконавчого провадження № 28533200 протиправними та зобов`язати державного виконавця здійснити перерахунок заборгованості зі сплати аліментів із врахуванням відсутності заборгованості станом на 21 вересня 2021 року.

На обґрунтування скарги посилався на те, що рішенням Томашпільського районного суду від 18 червня 2008 року з нього на користь ОСОБА_2 стягнуті аліменти на сина ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частині всіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. 25 січня 2022 року він отримав розрахунок заборгованості по виплаті аліментів від 10 січня 2022 року у розмірі 41507 грн 42 к. та постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України. Проте, станом на 21 вересня 2021 року заборгованість зі сплати аліментів була відсутня, а тому вона не може перевищувати 11532 грн 00 к.

Ухвалою Томашпільського районного суду Вінницької області від 18 лютого 2022 року скаргу задоволено. Визнано дії державного виконавця Томашпільського ВДВС у Тульчинському районі Вінницької області ЦЗМУ Міністерства юстиції (м. Хмельницький)) Ющишена В. В. щодо нарахування ОСОБА_1 заборгованості зі сплати аліментів у розмірі 41507 грн 92 к. у рамках виконавчого провадження № 28533200 протиправними. Зобов`язано державного виконавця здійснити перерахунок заборгованості зі сплати аліментів скаржником у рамках виконавчого провадження № 28533200 із врахуванням відсутності у ОСОБА_1 заборгованості зі сплати аліментів станом на 21 вересня 2021 року.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що постановою державного виконавця від 21 вересня 2021 року у виконавчому провадженні № 28533200 скасовано тимчасове обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_1 за межі України з підстав відсутності заборгованості. Постанова державного виконавця на момент розгляду справи не змінена та не скасована, а тому нарахування ОСОБА_1 заборгованості зі сплати аліментів у розмірі 41507 грн 92 к. у рамках виконавчого провадження № 28533200 суперечить іншим матеріалам виконавчого провадження.

В апеляційній скарзі державний виконавець Томашпільського ВДВС у Тульчинському районі Вінницької області ЦЗМУ Міністерства юстиції (м. Хмельницький)) Ющишен В. В., посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для вирішення справи, просив скасувати ухвалу Томашпільського районного суду Вінницької області від 18 лютого 2022 року в частині зобов`язання державного виконавця здійснити перерахунок заборгованості зі сплати аліментів скаржником у рамках виконавчого провадження № 28533200.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилалася на те, що при винесені постанови про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України від 21 вересня 2021 року у виконавчому провадженні № 28533200 він мотивувався тим, що у боржника ОСОБА_1 є наявна заборгованість з виплати аліментів, але розмір якої не перевищував чотири щомісячних платежів аліментів, а відповідно до статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» для обмеження боржника у праві виїзду за межі України необхідна наявність боргу, який перевищує суму чотирьох щомісячних платежів. Вказував, що він свідомо виніс цю постанову і усвідомлював, що у боржника була наявна заборгованість. Оскільки мотивувальну частину цієї постанови реєстр формує автоматично, у зв`язку з великим навантаженням у роботі, він не встиг відкоригувати мотивувальну частину та зазначити, що заборгованість станом на 21 вересня 2021 року становить 6655 грн 32 к.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги апеляційний суд прийшов до висновку, що вона задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Частиною першою статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом статті 374 ЦПК України апеляційний суд залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (стаття 375 ЦПК України).

Судом встановлено такі обставини.

08 липня 2008 року ОСОБА_2 видано виконавчий лист № 2-733 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частині всіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Згідно з розрахунком заборгованості по виплаті аліментів ОСОБА_1 від 10 січня 2022 року загальний розмір заборгованості становить 41507 грн 92 к. Станом на вересень 2021 року сукупний розмір заборгованості становив 32207 грн 92 к.

Відповідно до постанови про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду особи за межі України від 21 вересня 2021 року у виконавчому провадженні № 28533200 станом на 21 вересня 2021 року заборгованість у ОСОБА_1 відсутня.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою статті 18 Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (пункт 1 частини другої статті 18 Закону).

Відповідно до пункту 6 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02 квітня 2012 року № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29 вересня 2016 року № 2832/5) та зареєстрованої Міністерством юстиції України 2 квітня 2012 року за № 489/20802 (далі Інструкція) під час здійснення виконавчого провадження виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Закону та іншими нормативно-правовими актами.

Якщо документ, винесений виконавцем, надсилається у формі електронного документа, на такий документ накладається кваліфікований електронний підпис із застосуванням засобів кваліфікованого електронного підпису, які мають вбудовані апаратно-програмні засоби, що забезпечують захист записаних на них даних від несанкціонованого доступу, від безпосереднього ознайомлення із значенням параметрів особистих ключів та їх копіювання.

Пунктом 7 Інструкції установлено, що постанова як окремий документ містить такі обов`язкові реквізити:

номер виконавчого провадження;

вступну частину із зазначенням:

назви постанови, дати видачі постанови та місця її винесення;

найменування органу державної виконавчої служби, прізвища, імені та по батькові державного виконавця, який виніс постанову або прізвища, імені та по батькові приватного виконавця, який виніс постанову, найменування виконавчого округу, в якому він здійснює діяльність;

назви виконавчого документа, коли та ким виданий, резолютивної частини документа (далі - реквізити виконавчого документа);

за зведеним виконавчим провадженням - прізвища, імені та по батькові боржника - фізичної особи, повного найменування боржника - юридичної особи та дати об`єднання виконавчих проваджень у зведене;

мотивувальну частину із зазначенням мотивів, з яких виконавець прийняв відповідне рішення (дійшов певних висновків), і посилання на норму закону, на підставі якого винесено постанову;

резолютивну частину із зазначенням:

прийнятого виконавцем рішення;

строку і порядку оскарження постанови.

До постанов можуть вноситись також інші відомості, визначені Законом, цією Інструкцією та іншими нормативно-правовими актами.

Постанова підписується виконавцем та скріплюється печаткою. Постанова складається у необхідній кількості примірників, один з яких залишається у виконавчому провадженні, а інші надсилаються за належністю.

Якщо постанова надсилається у формі електронного документа, на таку постанову накладається кваліфікований електронний підпис із застосуванням засобів кваліфікованого електронного підпису, які мають вбудовані апаратно-програмні засоби, що забезпечують захист записаних на них даних від несанкціонованого доступу, від безпосереднього ознайомлення із значенням параметрів особистих ключів та їх копіювання.

Постанови, винесені в межах виконавчого провадження, відкритого на підставі виконавчого документа, виданого у формі електронного документа, отримуються стягувачем за допомогою автоматизованої системи виконавчого провадження в рамках інформаційної взаємодії.

Отже, постанова є процесуальною формою рішення державного виконавця, у якій обов`язково мають міститися обставини, установлені виконавцем, як підстава (мотив), з яких він виходив при прийнятті рішення.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби урегульований розділом Х Закону.

Зокрема, відповідно до частин першої - третьої статті 74 Закону рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня.

Таким чином, до скасування постанови державного виконавця у встановленому законом порядку обставини, які стали підставою для винесення постанови і зазначені у її мотивувальній частині, є обов`язковими для врахування (вважаються установленими) для учасників виконавчого провадження, а також суду, який розглядає справу у порядку судового контролю за виконанням судових рішень, якщо предметом оскарження є інші рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби, а не безпосередньо постанова, якою такі обставини встановлені.

Відповідно до частини другої статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

За таких обставин, установивши, що постанова державного виконавця про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду особи за межі України від 21 вересня 2021 року у виконавчому провадженні № 28533200, якою встановлено, що станом на 21 вересня 2021 року заборгованість у ОСОБА_1 відсутня, у встановленому законом порядку не скасована, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про задоволення скарги ОСОБА_1 , зокрема й у частині зобов`язання державного виконавця здійснити перерахунок заборгованості зі сплати аліментів із врахуванням відсутності заборгованості зі сплати аліментів станом на 21 вересня 2021 року.

Відтак, доводи апеляційної інстанції не є істотними і не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які є підставою для скасування чи зміни ухвали суду першої інстанції.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381 - 383 ЦПК України апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу державного виконавця Томашпільського відділу державної виконавчої служби у Тульчинському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Ющишена В. В. залишити без задоволення, а ухвалу Томашпільського районного суду Вінницької області від 18 лютого 2022 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий О. С. Панасюк

Судді: О. Ю. Береговий

Т. М. Шемета