Справа № 539/3388/22
Провадження № 2-о/539/79/2022
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2022 року м.Лубни

Суддя Лубенського міськрайонного суду Полтавської області Просіна Я.В., ознайомившись в приміщенні суду в місті Лубни заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересовані особи: Ромоданівська селищна рада Миргородського району Полтавської області

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області з заявою, в якій просить: встановити факт родинних відносин, а саме те, що ОСОБА_2 , померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 дійсно доводиться рідним сином ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Розглянувши подану заяву, вважаю за необхідне залишити зазначену заяву без руху з таких підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Пунктом 5 частини 3 статті 175 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Відповідно до ст. 318 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт.

Заявник звертаючись до суду з вимогою про встановлення факту родинних відносин вказує, що метою такого звернення є подальша реалізація права на спадкування, та зазначає про здійснення ним звернення до нотаріуса з приводу отримання свідоцтва про право на спадщину на частку (пай) та отримання роз`яснень від нотаріуса про необхідність надання документів, що підтверджують родинні відносини.

При цьому, заявник не надає суду докази, що підтверджують вказані обставини, зокрема звернення до нотаріуса, наявності відкритої спадкової справи, роз`яснення щодо необхідності надати документи.

Відсутність даних доказів також свідчить про необґрунтованість залучення заявником заінтересованою особою Ромоданівську селищну раду Миргородського району Полтавської області, оскільки відсутні дані про звернення до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини.

В той же час, в заяві взагалі не вказано про наявність чи відсутність інших спадкоємців та не зазначено чи наявний спір про право, який має розглядатися в порядку позовного провадження.

Крім того, з поданої заяви вбачається, що батько заявника ОСОБА_2 народився в російській федерації та отримати будь-які відомості про його народження у відділах ДРАЦС України не можливо, однак заявник не зазначає, чому в нього виникла потреба в отримані відомостей про народження батька, за яких підстав свідоцтво про народження батька не зберіглося, та за яких обставин воно втрачене, а також заявником не зазначено, що він звертався до відповідних органів з метою відновлення документів, але їх не отримав. До заяви не додано доказів, що підтверджують ці обставини.

Окрім того, додана до заяви копія свідоцтва про смерть ОСОБА_2 не містить зазначення його місця народження.

При цьому будь-яких відомостей про те, що які-небудь докази не можуть бути подані заявником або він потребує допомоги суду (у зв`язку із доведеною неможливістю їх самостійного отримання) заява не містить.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року, в яких зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв`язку з наведеним, вказані вимоги суду не є порушенням права на справедливий судовий захист, залишення позовної заяви без руху жодним чином не перешкоджає позивачу у доступі до правосуддя після усунення недоліків заяви.

Керуючись ст. 175, 177, 185, 258, 260, 261, 294, 353, 354 ЦПК України, суддя

постановив:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, залишити без руху.

Надати заявнику для усунення зазначених недоліків строк тривалістю десять днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Роз`яснити заявнику, що у випадку не усунення зазначених недоліків у встановлений строк, заява буде йому повернута. Повернення заяви у такому випадку не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Копію ухвали надіслати заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Я.В. Просіна