ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7245/22 Справа № 426/57/19 Суддя у 1-й інстанції - Осіпенко Л.М. Суддя у 2-й інстанції - Пищида М. М.
УХВАЛА

07 грудня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Пищиди М.М.

суддів Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.

за участю секретаря судового засідання Лопакової А.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сватівського районного суду Луганської області від 04 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Сватівської районної державної адміністрації Луганської області про стягнення упущеної вигоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 , Сватівської районної державної адміністрації Луганської області про стягнення упущеної вигоди.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 28.12.2004 року між позивачем та Сватівською районною державною адміністрацією Луганської області у простій письмовій формі був укладений договір оренди водоймища, відповідно до якого орендодавець на підставі розпорядження Сватівської РДА від 08.04.2004 року № 168 надає, а орендар терміном на 50 років приймає у строкове платне користування земельну ділянку під водоймищем несільськогосподарського призначення площею 54,4 га нормативною грошовою оцінкою 422 254,98 грн., яка знаходиться на території Містківської сільської ради Сватівського району. Державна реєстрація договору здійснена 30.12.2004 року за № 37.

15.12.2009 року Сватівською РДА було видане розпорядження № 874/1 «Про дострокове припинення права користування земельною ділянкою під існуючим водним об`єктом, яка знаходиться на території Містківської сільської ради», відповідно до якої, з посиланням на рішення Сватівського районного суду Луганської області у справі № 2-461/2009, було достроково припинено право ОСОБА_2 на строкове платне користування вищезгаданою земельною ділянкою, та її передано до земель державної власності.

29.12.2009 року Сватівською РДА було видане розпорядження № 954 «Про надання земельної ділянки в оренду ОСОБА_3 », відповідно до якого ОСОБА_3 надано у довгострокове користування на умовах оренди, терміном на 49 років, земельну ділянку під існуючим водним об`єктом загальною площею 54,4 га, розташовану за межами населених пунктів, яка за даними державного земельного кадастру враховується на території Містківської сільської ради, цільове використання для господарських та інших потреб.

31.12.2009 року на підставі даного розпорядження між Сватівською РДА та ОСОБА_3 у простій письмовій формі був укладений договір оренди землі та водного об`єкту.

Рішенням Сватівського районного суду Луганської області від 16 травня 2018 року у справі № 426/4370/15-ц позовні вимоги ОСОБА_2 до Сватівської районної державної адміністрації Луганської області, ОСОБА_3 про визнання недійсним договору оренди землі та водного об`єкту від 30.12.2009 року, скасування державної реєстрації цього договору, визнання дійсним договору оренди земельної ділянки від 28.12.2004 року, та поновлення державної реєстрації вказаного договору оренди - задоволено.

Суд визнав недійсним та скасував державну реєстрацію договору оренди землі та водного об`єкту від 30.12.2009 року, укладеного між Сватівською районною державною адміністрацією Луганської області та ОСОБА_3 стосовно земельної ділянки водного фонду з розташованим на ній водним об`єктом (водоймищем) площею 54,4 га, яка знаходиться на території Містківської сільської ради Сватівського району Луганської області, та який зареєстровано у Сватівському районному реєстраційному окрузі Луганської регіональної філії Центру ДЗК 13.01.2010 року за № 20. Визнано дійсним та поновлено державну реєстрацію договору оренди водоймища, укладеного між Сватівською районною державною адміністрацією Луганської області та ОСОБА_2 від 28.12.2004 року стосовно земельної ділянки під водоймищем несільськогосподарського призначення, площею 54,4 га, яка знаходиться на території Містківської сільської ради Сватівського району Луганської області, та який було зареєстровано у Сватівському районному реєстраційному окрузі Луганської регіональної філії Центру ДЗК 30.12.2004 року за № 37. У задоволенні позову ОСОБА_3 до Сватівської районної державної адміністрації Луганської області, ОСОБА_2 про визнання договору оренди водоймища від 28.12.2004 року, укладеного між Сватівською районною державною адміністрацією Луганської області та ОСОБА_2 , недійсним відмовлено.

Враховуючи зазначене, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_3 , Сватівської районної державної адміністрації, у зв`язку із вчиненням недійсного правочину, упущену вигоду на його користь у розмірі 33 231 355,42 грн .

Рішенням Сватівського районного суду Луганської області від 04 лютого 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Сватівської районної державної адміністрації Луганської області про стягнення упущеної вигоди відмовлено.

Постановою Луганського апеляційного суду 06 липня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення. Рішення Сватівського районного суду Луганської області від 04 лютого 2020 року залишено без змін.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, особа, яка не брала участі у справі ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує, що рішенням Сватівського районного суду Луганської області від 04 лютого 2020 року, порушуються права скаржника.

Зазначає, що вказаним рішенням суду, в якому він участі не брав, вирішено питання про його права та обов`язки, оскільки з грудня 2004 року по травень 2009 року скаржник вніс у сумісне ведення риборозведення та покращенням довкілля близько 40000грн власних коштів. Окрім того, апелянт є сином позивача, допомагав батьку у його бізнесі.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Стаття 16 ЦК також передбачає право кожної особи на захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Зі змісту наведених норм права та відповідно до усталеної судової практики право на позов (звернення до суду) в особи виникає лише тоді, коли її право, свободи чи інтереси або порушені, або невизнані, або оспорюються.

Отже, право на звернення до суду за захистом наділена особа, зокрема, в разі порушення саме її прав, свобод чи інтересів. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, а позивач посилається на формальне порушення закону, у суду немає правових підстав для задоволення позову (постанова Верховного Суду України від 9 грудня 2015 року у справі № 6-849цс15, постанова від 25 грудня 2013 року у справі № 6-84цс14).

Право на судовий захист забезпечується як правом на позов, так і правом на оскарження судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 352 ЦПК право апеляційного оскарження належить, зокрема, особам, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки.

Застосовуючи аналогічний підхід до визначення підстав права на апеляційне оскарження, можна дійти висновку, що апеляційному перегляду підлягають судові рішення, які порушують права як учасників справи, так і інших осіб, прав яких воно дійсно стосується.

Верховний Суд у постанові від 11 липня 2018 року (справа №911/2635/17) наголосив на тому, що судове рішення, оскаржуване не залученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є скаржник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах. Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб. В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

Звертаючись з апеляційною скаргою на судове рішення, ОСОБА_1 обгрунтовує порушення своїх прав тим, що він не брав участі у справі, але суд вирішив питання про його права та обов`язки.

З матеріалів справи вбачається, що згідно розпорядження голови Сватівської районної державної адміністрації № 168 від 08 квітня 2004 року між Сватівською районною державною адміністрацією та ОСОБА_2

28 грудня 2004 року укладений договір оренди землі та водного об`єкту площею 54,4 га, розташованої на території Містківської сільської ради, та який було зареєстровано у Сватівському районному комплексному відділі Луганської регіональної філії Центру ДЗК 30.12.2004 року за № 37.

30 грудня 2009 року за наявності дійсного договору оренди від 28 грудня 2004 року, укладеного із ОСОБА_2 , Сватівська районна державна адміністрація уклала договір оренди того самого водоймища, тобто землі та водного об`єкта, розташованого на території Містківської сільської ради, загальною площею 54,4 га, з ОСОБА_3 . Підставою для укладення цього договору було розпорядження голови Сватівської районної державної адміністрації від 29 грудня 2009 року № 954 «Про надання земельної ділянки в оренду ОСОБА_3 »

Рішенням Сватівського районного суду Луганської області від 16 травня 2018 року у справі № 426/4370/15-ц позовні вимоги ОСОБА_2 до Сватівської районної державної адміністрації Луганської області, ОСОБА_3 про визнання недійсним договору оренди землі та водного об`єкту від 30.12.2009 року, скасування державної реєстрації цього договору, визнання дійсним договору оренди земельної ділянки від 28.12.2004 року, та поновлення державної реєстрації вказаного договору оренди - задоволено. Суд визнав недійсним та скасував державну реєстрацію договору оренди землі та водного об`єкту від 30.12.2009 року, укладеного між Сватівською районною державною адміністрацією Луганської області та ОСОБА_3 стосовно земельної ділянки водного фонду з розташованим на ній водним об`єктом (водоймищем) площею 54,4 га, яка знаходиться на території Містківської сільської ради Сватівського району Луганської області, та який зареєстровано у Сватівському районному реєстраційному окрузі Луганської регіональної філії Центру ДЗК 13.01.2010 року за № 20. Визнано дійсним та поновлено державну реєстрацію договору оренди водоймища, укладеного між Сватівською районною державною адміністрацією Луганської області та ОСОБА_2 від 28.12.2004 року стосовно земельної ділянки під водоймищем несільськогосподарського призначення, площею 54,4 га, яка знаходиться на території Містківської сільської ради Сватівського району Луганської області, та який було зареєстровано у Сватівському районному реєстраційному окрузі Луганської регіональної філії Центру ДЗК 30.12.2004 року за № 37. У задоволенні позову ОСОБА_3 до Сватівської районної державної адміністрації Луганської області, ОСОБА_2 про визнання договору оренди водоймища від 28.12.2004 року, укладеного між Сватівською районною державною адміністрацією Луганської області та ОСОБА_2 , недійсним відмовлено (а.с.24-29).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять будь-які докази, які б свідчили про наявність риби та її кількість на грудень 2009 року, на момент коли, як вважає позивач, було порушене його право вільного користування орендованим ставком, а тому наведені ним розрахунки, за відсутності достовірних вихідних даних, не можуть бути реальними.

Частиною 1 статті 352 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Вказаною нормою визначено право особи подати апеляційну скаргу на рішення, яким розглянуто і вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких є скаржник, або міститься судження про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи у відповідних правовідносинах, виходячи з предмету та підстав позову. Якщо скаржник зазначає лише про те, що рішення може вплинути на його права та/або інтереси, та/або обов`язки, або зазначає (констатує) лише, що рішенням вирішено про його права та/або обов`язки чи інтереси, то такі посилання, виходячи з вищенаведеного, не можуть бути достатньою та належною підставою для відкриття апеляційного провадження.

Водночас, судове рішення, оскаржуване не залученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є скаржник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах. Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб. В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

Після прийняття апеляційної скарги особи, яка не брала участі у справі, суд апеляційної інстанції з`ясовує, чи прийнято оскаржуване судове рішення безпосередньо про права, інтереси та (або) обов`язки скаржника і які конкретно. Встановивши такі обставини, суд вирішує питання про залучення скаржника до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору та, як наслідок, скасування судового рішення на підставі пункту 4 частини 3 статті 376 ЦПК України, за змістом якого таке порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ст. 17 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження рішення.

Суд апеляційної інстанції лише в межах відкритого апеляційного провадження має процесуальну можливість зробити висновок щодо вирішення чи не вирішення судом першої інстанції питань про права та інтереси особи, яка не брала участі в розгляді справи судом першої інстанції та подала апеляційну скаргу. При цьому, якщо обставини вирішення судом першої інстанції питання про права, інтереси та свободи особи, яка не була залучена до участі в справі, не підтвердилися, апеляційне провадження підлягає закриттю (п. 3 ч. 1 ст. 362 ЦПК) (Постанови ВС: від 27.02.2019 у справі N 360/1938/16; від 08.04.2020 у справі N 2018/23638/11; від 17.02.2020 у справі 668/17285/13 (ОП КЦС ВС); від 16.01.2020 у справі N 925/1600/16 (ОП КГС).

Верховний Суд вказав, що відповідно до пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

У відповідності до вимог ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судому передбачених цим Кодексом випадках.

З тексту оскаржуваного судового рішення та заявлених позовних вимог вбачається, що спір виник між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , Сватівською районною державною адміністрацією Луганської області про стягнення упущеної вигоди.

Належних, допустимих та достатніх доказів щодо порушення прав ОСОБА_1 вказаним рішенням не надано.

Оскаржуване судове рішення, не містить висновків чи судження щодо прав та обов`язків скаржника у відповідних правовідносинах, оскільки суд першої інстанції вирішував питання щодо стягнення упущеної вигоди, до якого ОСОБА_1 не має відношення.

Посилання скаржника на те, що ухваленим рішенням, його права є порушеними, так як останній допомагав фінансово своєму батькові, тому має право на частку упущеної вигоди, не ґрунтуються на нормах права.

За наведених фактичних обставин, встановлених при перевірці доводів поданої апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки скаржника, враховуючи предмет спору не вирішувалися. Оскаржуване рішення суду не містять будь-яких висновків щодо прав та обов`язків скаржника та не порушує його прав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сватівського районного суду Луганської області від 04 лютого 2020 року необхідно закрити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 259, 268, 362, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сватівського районного суду Луганської області від 04 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Сватівської районної державної адміністрації Луганської області про стягнення упущеної вигоди.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді: