Справа № 199/6476/22
(2/199/2624/22)
23 грудня 2022 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська
у складі: головуючого судді Якименко Л.Г.
за участю секретаря Свержевської В.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення,-
ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про виселення.
В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що їй на праві приватної власності належить кватира АДРЕСА_1 .
У вказаній квартирі з 27.03.2003 року зареєстрований та проживає син позивачки ОСОБА_2 .
Позивачка зазначає, що відповідач неодноразово чинив домашнє насильство відносно неї, а саме умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні в її сторону нецензурною лайкою, розтрату її власних коштів та погрозах фізичною розправою, внаслідок чого була завдана шкода психологічному здоров`ю позивачки.
Факт систематичного порушення відповідачем правил співжиття підтверджується численними протоколами про адміністративне правопорушення та терміновими заборонними приписами стосовно кривдника, починаючи з 2019 року.
Окрім цього, ОСОБА_2 був притягнутий до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП у справі №199/8553/19.
Також, станом на 29.08.2022 року на розгляді Амур-Нижньодніпровському районному суді м. Дніпропетровська наявна справа №199/4925/22 за вчинення домашнього насильства, невиконання термінового заборонного припису або неповідомлення про місце свого тимчасового перебування.
Тобто, відповідачем з 2019 року систематично порушуються правила співжиття, вжиття заходів попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів.
Тому, посилаючись на вказані обставини, позивачка просила суд виселити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із квартири АДРЕСА_1 , без надання іншого житлового приміщення.
Позивачка у судове засідання не з`явилася, надала суду клопотання, у якому позовні вимоги підтримала у повному обсязі, справу просила слухати за її відсутності, не заперечувала проти ухвалення по справі заочного рішення.
Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення); за ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідач у судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження, а також відзив на позов до суду не надав, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином через офіційний веб-сайт судової влади України, зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав.
У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить кватира АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу від 27.09.1994 року, посвідченого державним нотаріусом Кретовою Н.Б., зареєстровано в реєстрі за №5-8280 (а.с.11-12).
У вказаній квартирі з 27.03.2003 року зареєстрований та проживає син позивачки ОСОБА_2 , що підтверджується інформацією, наданою Департаментом адміністративних послуг та дозвільних процедур управління у сфері державної реєстрації відділом обліку проживання фізичних осіб від 02.08.2022 року (а.с. 13).
Відповідно до положення ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Зазначена норма визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.
Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 р. у справі №6-709цс16, яка залишилась незмінною у практиці Верховного Суду та враховується судом у рамках розгляду даної справи, згідно з ч.4 ст. 263 ЦПК України.
Відповідно до вимог ст.157 ЖК УРСР члена сім`ї власника житлового будинку може бути виселено у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення у випадках, передбачених ч.1 ст.116 цього Кодексу.
Частиною 1 ст.116 ЖК УРСР передбачено, якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.
Для застосування норм цієї статті (за аналогією) необхідна наявність двох умов: систематичне порушення правил співжиття, а також вжиття заходів попередження або громадського впливу, які не дали позитивних результатів. Під заходами впливу маються на увазі заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах мешканців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача.
У рамках розгляду даної справи судом встановлено, що відповідач протягом останніх кількох років систематично порушує правила співжиття, вчиняючи щодо позивачки домашнє насильство.
Вказані обставини підтверджуються наступними письмовими доказами: копіями термінового заборонного припису стосовно кривдника ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 від 27.09.2019 року, 20.06.2022 року, 10.08.2022 року, 13.09.2022 року (а.с.13 зворот., 14, 14 зворот.); постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 21.10.2019 року у справі №199/8553/19, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП; постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 19.08.2022 року у справі №199/4925/22, якою ОСОБА_2 звільнено від адміністративної відповідальності обмежившись усним зауваженням, та закрито адміністративну справу в силу малозначності скоєного ним правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.
Стороною відповідача вказаних обставин не спростовано.
Судом встановлено, що відповідач, систематично порушуючи правила співжиття, створює складні умови позивачці та іншим членам сім`ї для проживання з ним в одному житловому приміщенні, змінювати свою поведінку не бажає, попередні заходи впливу виявились безрезультатними. Своїми діями відповідач порушує право власності позивачки, чинить їй перешкоди у користуванні майном.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає позов задовольнити та виселити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із квартири АДРЕСА_1 , без надання іншого житлового приміщення.
Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому із відповідача на користь позивачки підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 992,40 гривень.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 80, 81, 82, 89, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, ст. 116, 157 ЖК УРСР, ст.391 ЦК України, суд,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення, - задовольнити.
Виселити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із квартири АДРЕСА_1 , без надання іншого житлового приміщення.
Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок судового збору.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою
відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти
днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було
вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання
заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення
йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частину рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя