Провадження №2/523/1230/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"05" грудня 2022 р. Суворовський районний суд міста Одеси в складі

головуючого - судді Сувертак І.В.

при секретарі Мельніченко Г. О.

розглянув в відкритому судовому засіданні в залі суду №5 в місті Одесі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Войцих агро» (54001, м. Миколаїв, вул. Шевченка, 71), третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шевченко Інна Леонтіївна (03039, м. Київ, вул. Голосіївська, буд. 17, оф. 605) про витребування нерухомого майна,-

Установив

У жовтні 2021 року на адресу суду надійшов позов ОСОБА_2 (зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 ) до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ліквідатор АТ «Дельта Банк» (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 17), Товариства з обмеженою відповідальністю «Войцих агро» (54001, м. Миколаїв, вул. Шевченка, 71), третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шевченко Інна Леонтіївна (03039, м. Київ, вул. Голосіївська, буд. 17, оф. 605) про витребування нерухомого майна.

В обґрунтування заявленого позову представник позивача посилається на те, що 03.08.2007 року між ОСОБА_3 (позичальник) та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (кредитор) був укладений Договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до умов якого позичальнику був наданий споживчий кредит в сумі 54000 доларів США строком до 03.08.2037 року під 12,5 % річних.

Представник позивача зазначає, що 03.08.2007 року на підставі договору купівлі-продажу № 674 ОСОБА_3 набула право власності на квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 37,4 кв.м.

Також представник позивача зазначає, що ОСОБА_3 з часу набуття права власності на квартиру АДРЕСА_3 , тобто з 2007 року по сьогоднішній час безперервно проживає у спірній квартирі разом зі своїми дітьми, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Іншого майна у позивачки не має.

З метою забезпечення вищенаведеного кредитного договору, як зазначає представник позивача, 03.08.2007 року між ОСОБА_3 (іпотекодавець) та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (іпотекодержатель) був укладений Іпотечний договір № 675, предметом якого було передача іпотекодавцем в іпотеку квартири АДРЕСА_3 , загальною площею 37,4 кв.м.

Представник позивачки зазначає, що зміна прізвища з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 » відбулось у зв`язку з укладанням шлюбу позивачкою, що підтверджує свідоцтвом про шлюб № НОМЕР_1 від 07.11.2013 року.

Заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 03 червня 2014 р. по справі № 523/1748/14-ц задоволено позов ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі та набуття у власність. Визнано за ПАТ «Дельта Банк» право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .

Постановою апеляційного суду Одеської області від 03.05.2018 року по справі № 523/1748/14-ц апеляційна скарга ОСОБА_8 , представника ОСОБА_2 задоволена частково, рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 03.06.2014 року скасоване, в задоволенні позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_3 відмовлено.

Представник позивача посилається на те, що відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 273610993 встановлено, що 14.11.2017 року ТОВ «Войцих агро» на підставі Договору купівлі-продажу № 968, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л. набуло право власності на квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 37,4 кв.м.

Враховуючи наведене, представник позивача вважає, що ОСОБА_2 у 2017 році була позбавлена свого законного права власності на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що свідчить про порушення її прав.

В обґрунтування позову представник позивача посилається на положення статей 15, 16, 387, 388 Цивільного кодексу України.

З урахуванням викладеного, ОСОБА_2 звернулася до суду з відповідним позовом про витребування нерухомого майна.

Відповідач про час та місце підготовчих та судових засідань повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень, які наявні у матеріалах справи, відзив на позовну заяву не надав. (а.с. 61,62,172,173).

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Суворовського районного суду м. Одеси Сувертак І. В.

Ухвалою судді Суворовського районного суду м. Одеси Сувертак І. В. від 05.10.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду за правилами загального позовного провадження та відкрито провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ліквідатор АТ «Дельта Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Войцих агро» (54001, м. Миколаїв, вул. Шевченка, 71, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шевченко Інна Леонтіївна про витребування нерухомого майна. Призначено підготовче засідання. (а.с. 52).

Ухвалою Суворовського районного суду міста Одеси від 05.10.2021 року залишено без задоволення заяву представника позивача про забезпечення позову в рамках розгляду даної цивільної справи. (а.с. 57-59).

Ухвалою Суворовського районного суду міста Одеси від 05.10.2021 задоволено клопотання позивача про витребування доказів в рамках розгляду цивільної та витребувано від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шевченко Інни Леонтіївни (03039, м. Київ, вул. Голосіївська, буд. 17, оф. 605) завірені належним чином копії усіх документів, які слугували підставою для посвідчення (видачі) договору купівлі-продажу, серія та номер 968, виданого 14.11.2017 року, а також належним чином засвідчену копію вказаного договору. (а.с. 54,55).

Ухвалою Суворовського районного суду міста Одеси від 26.09.2022 року задоволено клопотання представника АТ «Дельта Банк» Стрюкової Дар`ї про виключення АТ «Дельта Банк» з кола відповідачів та виключено Фонд гарантування вкладів фізичних осіб ліквідатор АТ «Дельта Банк» з числа відповідачів у даній справі. (а.с. 186,187).

Ухвалою Суворовського районного суду міста Одеси від 26.09.2022 року закрито підготовче провадження та призначено судовий розгляд по суті позову. (а.с. 185).

У судове засідання 05.12.2022 року позивач не з`явилась, однак її представник надав до канцелярії суду заяву, в якій просив розглянути справу за його та позивача відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити, а також вказав, що не заперечує проти заочного розгляду справи. (а.с. 183).

Відповідач про час та місце підготовчих та судових засідань повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень, які наявні у матеріалах справи, у підготовчі та судові засідання не з`явився, про поважність причин відсутності не повідомив, відзив на позовну заяву не надав.

Третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального

округу Шевченко Інна Леонтіївна, надіслала суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, прийняти обґрунтоване та законне рішення. (а.с. 67).

Відповідно до ст.ст. 280 ЦПК України Суворовським районним судом м. Одеси постановлена ухвала про заочний розгляд справи.

Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд, за наявними матеріалами, дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом у судовому засіданні 03.08.2007 року між ОСОБА_3 (позичальник) та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (кредитор) був укладений Договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до умов якого позичальнику був наданий споживчий кредит в сумі 54000 доларів США строком до 03.08.2037 року під 12,5 % річних.

03.08.2007 року на підставі договору купівлі-продажу № 674 ОСОБА_3 набула право власності на квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 37,4 кв.м. (а.с. 26).

При цьому, у вказаній квартирі з 2007 року по сьогоднішній час безперервно проживає Позивач разом зі своїми дітьми, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З метою забезпечення вищенаведеного кредитного договору, 03.08.2007 року між ОСОБА_3 (іпотекодавець) та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (іпотекодержатель) був укладений Іпотечний договір № 675, предметом якого було передача іпотекодавцем в іпотеку квартири АДРЕСА_3 , загальною площею 37,4 кв.м.

Відповідно до свідоцтва про шлюб № НОМЕР_1 від 07.11.2013 року, позивачка змінила прізвище з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 ». (а.с. 27).

В подальшому заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 03 червня 2014 р. по справі № 523/1748/14-ц задоволено позов ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі та набуття у власність. Визнано за ПАТ «Дельта Банк» право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .

З рішення суду вбачається, що 08.12.2011 року між ПАТ «Укрсиббанк» та ПАТ «Дельта банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами.

На підставі вказаного договору до ПАТ «Дельта банк» перейшло право вимоги, яке виникло з кредитного договору та договору іпотеки у обсязі та на умовах, що існували у первісного кредитора.

Постановою апеляційного суду Одеської області від 03.05.2018 року по справі № 523/1748/14-ц апеляційна скарга ОСОБА_8 , представника ОСОБА_2 задоволена частково, рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 03.06.2014 року скасоване, в задоволенні позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі та набуття у власність квартири АДРЕСА_3 , загальною площею 37,4 кв.м відмовлено. (а.с. 34-40).

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом

Згідно з інформацією Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 72688647 від 09.11.2016 року вбачається, що 03.11.2016 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» () на підставі рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 03.06.2014 р. по справі № 523/1748/14-ц набуло право власності на квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 37,4 кв.м.

Згідно з інформацією Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 273610993 - 14.11.2017 року ТОВ «Войцих агро» на підставі Договору купівлі-продажу № 968, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л. набуло право власності на квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 37,4 кв.м. Право власності Відповідача зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 14.11.2017 року (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101).

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частиною 1 ст. 317 Цивільного кодексу України встановлено належність власникові права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 387 ЦК України особа має право витребувати майно із чужого незаконного володіння.

Добросовісне набуття в розумінні ст. 388 ЦК України можливе лише у разі, коли майно придбано не безпосередньо у власника, а в особи, яка не мала права відчужувати це майно, наслідком договору, укладеного з таким порушенням, є не двостороння реституція, а повернення майна з чужого незаконного володіння.

У відповідності до ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване в нього.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б засвідчували неможливість витребувати спірне майно.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України передбачено, що у разі придбання майна за відплатним договором в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

За змістом ч. 1 ст. 388 ЦK України передбачено необхідність встановлення обставин вибуття майна із володіння власника, який вважає своє право власності порушеним та вимагає повернення майна, а не особи, яка в подальшому здійснила продаж цього майна відповідачу (постанова Верховного Суду України від 21 листопада 2012 р. у справі 6-136цс12).

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 14.11.2018 року у справі № 183/1617/16, задоволення вимог про витребування майна із чужого незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна із чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними. Власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 1.26 постанови від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснив, що відповідно до положень частини першої статті 388 ЦК власник має право витребувати своє майно із чужого незаконного володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі. При цьому суди повинні мати на увазі, що власник має право витребувати майно у добросовісного набувача лише у випадках, вичерпний перелік яких наведено в частині першій статті 388 ЦК.

Як вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо об`єкта нерухомого майна № 72688647 від 09.11.2016 року право власності на зазначену квартиру вперше зареєстровано на підставі рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 03.06.2014 р. по справі № 523/1748/14-ц, яке в подальшому скасоване постановою апеляційного суду Одеської області від 03.05.2018 року по справі № 523/1748/14-ц.

Судовим розглядом встановлено, що право власності на квартиру ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Войцих агро» набуто незаконно, оскільки підставою для реєстрації за ними права власності стало скасоване рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 03.06.2014 р. по справі № 523/1748/14-ц.

Відповідно ПАТ «Дельта Банк» не мало права відчужувати спірну квартиру на користь ТОВ «Войцих агро».

Судом встановлено, що власником спірної квартири до моменту її незаконного відчуження була позивачка, чиї інтереси в даному випадку порушені.

Отже, передачею квартири у власність ПАТ «Дельта Банк», потім ТОВ «Войцих агро», порушено права та інтереси позивачки.

Таким чином, майно, яке вибуло з володіння власника на підставі судового рішення, ухваленого щодо цього майна, але в подальшому скасованого, вважається таким, що вибуло з володіння власника поза його волею, а відтак може бути витребувано у добросовісного набувача.

До такого ж висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.12.2018 року у справі № 522/2202/15-ц в аналогічних правовідносинах.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що відповідач ТОВ «Войцих агро» набув право власності на квартиру без відповідної правової підстави, квартира вибула з володіння власника ОСОБА_1 не з її волі іншим шляхом, у зв`язку з чим вказана квартира має бути витребувана з володіння відповідача та повернута позивачці.

Таким чином, позов ОСОБА_2 про витребування від ТОВ «Войцих агро» квартири АДРЕСА_3 , загальною площею 37,4 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101), є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Пункт 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» містить роз`яснення стосовно того, що рішення суду про задоволення позову про повернення майна, переданого за недійсним правочином, чи витребування майна із чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає державній реєстрації, за власником,а також скасування попередньої реєстрації.

Метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно. Однією з підстав державної реєстрації права власності на нерухоме майно є рішення суду, яке набрало законної сили, щодо права власності на це майно (пункт 9 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Рішення суду про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння є таким рішенням і передбачає внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Таким чином, рішення суду про задоволення позову про витребування квартири з незаконного володіння ТОВ «Войцих агро» на користь ОСОБА_2 , є підставою для припинення права власності на квартиру за ТОВ «Войцих агро» та підставою для реєстрації права власності на вказану квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 37,4 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101 за ОСОБА_2 .

Відповідно до ст. 141 ЦПК України витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача ОСОБА_2 .

Керуючись ст.ст. 3, 4-7,1-13,17- 18,109,131,137, 141, 211, 223, 263-265, 268, 280, 352,354 ЦПК України,

Вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Войцих агро» (54001, м. Миколаїв, вул. Шевченка, 71), третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шевченко Інна Леонтіївна (03039, м. Київ, вул. Голосіївська, буд. 17, оф. 605) про витребування нерухомого майна задовольнити.

Витребувати у Товариства з обмеженою відповідальністю «Войцих агро» (код за , зареєстрований за адресою: 54001, місто Миколаїв, вулиця Шевченка, 71) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ), зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 ) квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 37,4 кв.м., житловою площею 18,1 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Войцих агро» (код за , зареєстрований за адресою: 54001, місто Миколаїв, вулиця Шевченка, 71) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ), зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 ) судовий збір у розмірі 5 343 (п`ять тисяч триста сорок три) грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Суворовський районний суд м. Одеси.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повний текст рішення складено 09 грудня 2022 року.

Суддя