Ухвала

16 листопада 2022 року

м. Київ

справа № 201/4408/17

провадження № 61-9713св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Ступак О. В.,

суддів: Олійник А. С., Погрібного С. О., Усика Г. І.,

Яремка В. В. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивачка - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Прокуратура Одеської області, Державна казначейська служба України,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Уповноважений Верховної Ради України з прав людини,

розглянув заяву Одеської обласної прокуратури про виправлення описки у постанові Верховного Суду від 29 червня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Одеської області і Державної казначейської служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Уповноважений Верховної Ради України з прав людини, про відшкодування моральної шкоди і витрат, зобов`язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою Одеської обласної прокуратури на постанову Дніпропетровського апеляційного суду від 19 травня 2021 року у складі колегії суддів: Городничої В. С., Лаченкової О. В., Петешенкової М. Ю.,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Прокуратури Одеської області, Державної казначейської служби України, просила стягнути з прокуратури за рахунок коштів Державного бюджету України 5 000 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди та 74 850,00 грн на повернення витрат, пов`язаних із проведенням експертиз, перекладів документів та отриманням правничої допомоги.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01 грудня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 березня 2018 року рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01 грудня 2017 року скасовано, ухвалено нове рішення про задоволення позову. Стягнуто на користь ОСОБА_1 5 000 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди та 74 850,00 грн на повернення витрат за рахунок коштів Державного бюджету України.

Постановою Верховного Суду від 20 січня 2021 року (провадження

№ 61-32265св18) постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 березня 2018 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 19 травня 2021 року рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01 грудня 2017 року скасовано, ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнуто з Прокуратури Одеської області на користь ОСОБА_2 на відшкодування моральної шкоди 5 000 000,00 грн та 49 000,00 грн на повернення судових витрат за рахунок коштів Державного бюджету України. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Постановою Верховного Суду від 29 червня 2022 року касаційну скаргу Одеської обласної прокуратури задоволено частково. Постанову Дніпровського апеляційного суду від 19 травня 2021 року в частині розміру та порядку відшкодування моральної шкоди, стягнутої на користь ОСОБА_1 , змінено, викладено її мотивувальну частину в редакції постанови Верховного Суду.

Резолютивну частину постанови Дніпровського апеляційного суду від 19 травня 2021 року викладено у такій редакції: «Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 10 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди та 98,00 грн на відшкодування витрат на правничу допомогу».

Компенсовано Одеській обласній прокуратурі за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, витрати зі сплати судового збору у розмірі 31 896,00 грн.

У серпні 2022 року до Верховного Суду надійшла заява Одеської обласної прокуратури про виправлення арифметичної помилки у постанові Верховного Суду від 29 червня 2022 року, допущеної при розподілі судових витрат, які підлягають компенсації Одеській обласній прокуратурі за рахунок держави, вказавши, що розмір компенсації витрат зі сплати судового збору становить «118 952,48 грн» замість «31 896,00 грн».

Заява Одеської обласної прокуратури підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 269 ЦПК України суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки.

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанцій, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до підпунктів «б», «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України у постанові суду касаційної інстанції має бути зазначено про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції та апеляційної інстанції, у разі скасування рішення та ухвалення нового рішення або зміни рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Згідно з частиною шостою статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Розмір заявлених позовних вимог у цій справі становить 5 000 000,00 грн, а розмір вимог, що підлягають задоволенню, - 10 000,00 грн.

Отже, відсоток задоволення позовних вимог складає 0,2 %.

За подання позовної заяви судовий збір підлягав сплаті у розмірі 8 000,00 грн

Верховний Суд, здійснюючи розподіл судових витрат, виходив з такого.

Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору, то судовий збір за подання позову підлягає стягненню з Одеської обласної прокуратури на користь держави пропорційно до задоволеної частини вимог у розмірі 16,00 грн (8 000,00 грн х 0,2/100 %).

ОСОБА_1 , не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, за подання якої судовий збір підлягав сплаті у розмірі 12 000,00 грн.

Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору, то судовий збір за подання апеляційної скарги підлягає стягненню з Одеської обласної прокуратури на користь держави пропорційно до задоволеної частини вимог у розмірі 24,00 грн (12 000,00 грн х 0,2/100%).

Відсоток задоволення скарг становить 99,80 %.

Верховний Суд за наслідками зміни постанови суду апеляційної інстанції в частині розміру та порядку відшкодування моральної шкоди, стягнутої на користь ОСОБА_1 , вирішив також питання компенсації Одеській обласній прокуратурі за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, витрат зі сплати судового збору за подання двох касаційних скарг.

Водночас, розраховуючи суму компенсації та застосувавши правило взаємозаліку обов`язку зі сплати судових витрат,суд допустив арифметичну помилку, оскільки у розрахунку не вказав усіх належних складових для цього.

Зокрема, суд, враховуючи відсоток задоволення касаційних скарг (99,80 %), розрахував судовий збір за подання двох касаційних скарг як такий, що становить по 15 968,00 грн за кожну касаційну скаргу (16 000,00 х 99,80 / 100 %), а разом 31 896,00 грн (15 968,00 грн + 15 698,00 грн - 16,00 грн - 24,00 грн).

Проте за основу розрахунку суд мав взяти не дві однакові суми сплати судового збору за подання касаційної скарги по 15 968,00 грн, а дві різні суми: 102 777,00 грн, сплачених за подання попередньої касаційної скарги, визначеної за ухвалою Верховного Суду від 08 червня 2018 року, з урахуванням ухвали Верховного Суду від 22 червня 2018 року про виправлення описки, та 17 280,00 грн, сплачених за подання другої касаційної скарги на виконання ухвали Верховного Суду від 05 липня 2021 року.

Отже, Одеська обласна прокуратура за подання двох касаційних скарг сплатила 120 057,00 грн судового збору, виходячи із сплачених сум у розмірі 102 777,00 грн та 17 280,00 грн.

Тому саме із указаних складових необхідно розраховувати компенсацію витрат зі сплати судового збору, а не із зазначених у постанові двох сум по 15 968,00 грн.

З урахуванням відсотку задоволення касаційних скарг (99,80 %) судовий збір за подання двох касаційних скарг становить 119 816,89 грн із розрахунку; ((102 777,00 грн х 99,80 / 100 %) + (17 280,00 грн х 99,80 / 100 %).

Застосувавши правило взаємозаліку обов`язку зі сплати судових витрат Одеській обласній прокуратури за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, необхідно компенсувати 119 776,89 грн (119 816,89 грн - 16,00 грн - 24,00 грн).

Отже, указана арифметична помилка щодо розрахунку та зазначення суми судових витрат, які підлягають компенсації Одеській обласній прокуратурі, підлягає виправленню у мотивувальній частині постанови Верховного Суду від 29 червня 2022 року, а також зазначення цієї уточненої суми у резолютивній частині постанови шляхом викладення абзацу п`ятого резолютивної частини у такій редакції: «Компенсувати Одеській обласній прокуратурі за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, витрати зі сплати судового збору у розмірі 119 776,89 грн».

Водночас зазначення заявником дещо іншого розміру компенсації витрат зі сплати судового збору, зокрема 118 952,48 грн, Верховний Суд до уваги не бере, оскільки заявник його вирахував внаслідок арифметичної помилки.

Керуючись статтею 269 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Заяву Одеської обласної прокуратури про виправлення арифметичної помилки задовольнити частково.

Виправити арифметичну помилку, допущену у постанові Верховного Суду від 29 червня 2022 року, при розрахунку судових витрат, які підлягають компенсації Одеській обласній прокуратурі за рахунок держави, виклавши розрахунки у редакції цієї ухвали.

Абзац п`ятий резолютивної частини постанови викласти у такій редакції: «Компенсувати Одеській обласній прокуратурі за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, витрати зі сплати судового збору у розмірі 119 776,89 грн».

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О. В. Ступак

Судді: А. С. Олійник

С. О. Погрібний

Г. І. Усик

В. В. Яремко