Справа № 489/1367/22
Провадження № 2/489/1347/22
22 грудня 2022 року м. Миколаїв
Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Костюченко Г.С., при секретарі Ревицької Р.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНС-КАРГО-СЕРВІС» про стягнення нарахованої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні
Як на підставу позовних вимог вказував, що перебував в трудових відносинах з ТОВ «ТРАНС-КАРГО-СЕРВІС». Відповідно до Наказу № 9-к від 14 квітня 2021 року його було звільнено на підставі п.1ч. 1 ст. 36 КЗпП України. На час звільнення з позивачем не було проведено повного розрахунку по заробітній платі, не повідомлено про нараховані суми.
05 жовтня до суду надійшла заява позивача про уточнення позовних вимог, відповідно до якою позивач зазначав, що його середньоденна заробітна плата складає 277 грн.
Та просив стягнути з ТОВ «ТРАНС-КАРГО-СЕРВІС» на його користь середній заробіток за час затримки сплати належних сум починаючи з 14 квітня 2021 року по день ухвалення судового рішення.
Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 01.06.2022 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням учасників справи.
Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 25.07.2022 судом вирішено судовий розгляд у справі здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.
Про розгляд справи сторони повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.
Від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав.
Відзиву на позовну заяву відповідачем не надано. В судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив.
Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 18.10.2022 судом відмовлено у задоволенні клопотання відповідача - ТОВ «ТРАНС-КАРГО-СЕРВІС» про зупинення провадження у справі.
Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову з ухваленням заочного рішення відповідно до ст. ст. 280-283 ЦПК України.
Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.
Суд, дослідивши матеріали справи та встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.
Із матеріалів справи встановлено, що 31.05.2017 ОСОБА_1 був прийнятий на роботу на посаду кур`єра, що підтверджується наказом № 16 від 31.05.2017 про прийняття на роботу до ТОВ «ТРАНС-КАРГО-СЕРВІС».
Відповідно до наказу № 9-к від 14 квітня 2021 року позивача було звільнено з займаної посади на підставі п.1ч. 1 ст. 36 КЗпП України.
Відповідачем не було надано суду інших відомостей щодо розміру середнього заробітку ОСОБА_1 , також не було надано розрахунку середньоденної заробітної плати позивача, не надано доказів проведення повного розрахунку при звільненні ОСОБА_1 .
Згідно зі статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Виплата заробітної плати працівнику гарантована статтею 43 Конституції України.
Відповідно до частини першої статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.
Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.
Згідно зі статтею 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100.
З урахуванням цих норм, зокрема абзацу третього пункту 2 Порядку, середньомісячна заробітна плата за час затримки розрахунку обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, тобто дню звільнення працівника з роботи.
Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час затримки розрахунку, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно пункту 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період.
Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час затримки розрахунку, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац другий пункту 8 Порядку).
Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац третій пункту 8 Порядку).
Крім того, положеннями розділу III Порядку передбачені виплати, які підлягають і не підлягають урахуванню (зокрема, одноразові виплати, соціальні виплати, окремі види премій тощо) при обчисленні середньої заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплати за час затримки розрахунку.
Така правова позиція викладена Верховним Судом України в постанові від 21.01.2015 у справі № 6-195цс14.
Частиною першою статті 116 КЗпП України визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.
Середній заробіток згідно зі статтею 117 КЗпП України за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, який нараховується у розмірі середнього заробітку і спрямований на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій) та є своєрідною санкцією для роботодавця за винні дії щодо порушення трудових прав найманого працівника.
На вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП України застосовується тримісячний строк звернення до суду, визначений частиною першою статті 233 КЗпП України, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично розрахувався з ним.
Отже, обчислення середньої заробітної плати необхідно проводити з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують звільненню, тобто за лютий та березень 2021 року.
Позивач працював п`ять днів на тиждень, отримував заробітну плату виключно як оклад, розмір якого становив 6100 грн.
Згідно наданої ТОВ «ТРАНС-КАРГО-СЕРВІС» довідкою № 33/2021 від 21.04.2021 заробітна плата позивача за лютий 2021 року становила 6100 грн. та за березень 2021 року 6100 грн.
Кількість робочих днів у лютому 2021 року 20, кількість робочих днів у березні 2021 року 22, загальна кількість робочих днів становить 44. Таким чином середньоденний розмір заробітної плати становить 277 грн.
Зазначену заяву відповідачем було отримано 31.01.2022 року.
Відповідно до Прикінцевих положень КЗпП України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
На час розгляду справи карантин, встановлений Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) продовжує свою дію.
Згідно з Законом України№2352-IX від 01.07.2022р., який набрав чинності 19.07.2022 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» внесено зміни: у статті 116: третє речення частини першої викласти в такій редакції: "Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати";
частину другу викласти в такій редакції: "У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму";
текст статті 117 викласти в такій редакції: "У разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.
При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті";
у частині третій статті 119 слова "зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток" замінити словами "зберігаються місце роботи і посада"; назву та частини першу і другу статті 233 викласти в такій редакції:
"Стаття 233. Строки звернення до суду за вирішенням трудових спорів
Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.
Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)"; текст статті 234 викласти в такій редакції: "У разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, суд може поновити ці строки, якщо з дня отримання копії наказу (розпорядження) про звільнення або письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні (стаття 116), минуло не більше одного року".
Таким, чином з урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог в частині стягнення суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з урахуванням встановленого ст.. 233 КЗпП України строку для звернення з такою вимогою, Закону України №2352-IX від 01.07.2022р., який набрав чинності 19.07.2022 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» та Прикінцевих положень КЗпП України.
Позивач є інвалідом другої групи тому звільнений від сплати судового збору.
Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 578,28 грн.
Керуючись ст..ст. 116, 117, 233 КЗпП України, ст..ст. 4, 19, 141, 263-265 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНС-КАРГО-СЕРВІС» про стягнення нарахованої заробітної плати та середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні задовольнити частково.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНС-КАРГО-СЕРВІС» на користь держави судовий збір у розмірі 578 грн. 28 коп.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено скорочене судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційні скарги подаються учасниками справи в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.
Відомості про учасників справи:
позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ;
Повний текст судового рішення складено 22.12.2022.

Суддя Г.С.Костюченко