Провадження № 2/638/29/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2022 року м.Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Теслікова І.І.,

за участі секретаря судових засідань - Кисловській О.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом представника ОСОБА_1 - адвоката Приходько Олени Іванівни до Держави України в особі Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Державна казначейська служба України, про відшкодування моральної шкоди, завданої протиправною бездіяльністю органу державної влади,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Дзержинського районного суду м.Харкова, через свого представника - адвоката Приходько О.І., з позовною заявою до Держави України в особі Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (надалі ГУ ПФУ в Харківській обл.), в якій просить стягнути моральну шкоду, завдану внаслідок протиправної бездіяльності ГУ ПФУ в Харківській обл. у розмірі 12000,00 грн. шляхом безспірного списання Державною казначейською службою коштів з Державного бюджету України.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що він здобув право на отримання пенсії за вислугу років, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_1 , виданим ПФУ та з 01.08.2014 він перебуває на обліку в ПФУ. Згідно довідки № від 27.06.2018 він є внутрішньо переміщеною особою. Однак з червня 2018 року ПФУ перестало виплачувати йому пенсію, у зв`язку з чим він звернувся до суду за захистом своїх порушених прав. Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 17.10.2018 визнано протиправною бездіяльність УПФУ в Московському районі м.Харкова щодо невиплати пенсії ОСОБА_1 з 01.06.2018, зобов`язано УПФУ в Московському районі м.Харкова відновити виплату та нарахування пенсії ОСОБА_1 починаючи з 01.06.2018. Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.10.2018 набрало законної сили 19.11.2018. Виконавчий лист було пред`явлено 07.02.2019 за заявою представника позивача. 11.02.2019 виконавче провадження №58319740 відкрито.

В той же час представником позивача було направлено звернення до відповідача та Пенсійного фонду України. Листом №6308/30-13-01 від 05.03.2019 ГУ ПФУ в Харківській обл. повідомив, що пенсію за період з 01.06.2018 по 30.11.2018 нараховано, але не профінансовано, виплата доплати за минулий час внутрішньо переміщеної особи буде проводитись за окремим порядком після його затвердження КМУ. 14.03.2019 державному виконавцю була направлена заява щодо повідомлення про хід виконавчого провадження. Згідно відповіді №58319740/В-10 від 08.04.2019 ВПВР УДВС Головного територіального управління юстиції повідомлено, що на виконання постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження №58319740 УПФУ в Московському районі м.Харкова листом від 26.02.2019 №5489/30-13-01 повідомило, що розпорядженням управління від 02.11.2018 поновлено нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 в місячному розмірі, який становить 3079,18 грн. Борг за період з 01.06.2018 по 30.11.2018 в загальному розмірі 18415,68 грн. нараховано, але не профінансовано. Виплата вищезазначеної доплати за минулий час внутрішньо переміщеної особи проводиться за окремим порядком після його затвердження КМУ. На виконання постанови КМУ №628 від 22.08.2018 «Деякі питання функціонування територіальних органів Пенсійного фонду України» УПФУ в Московському районі м.Харкова реорганізовано шляхом приєднання до ГУ ПФУ в Харківській обл. Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 21.08.2019 замінено сторону виконавчого провадження боржника УПФУ в Московському районі м.Харкова на ГУ ПФУ в Харківській обл. 11.10.2019 старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Харківській області Мельник Т.О. винесено постанову про заміну сторони виконавчого провадження з УПФУ в Московському районі м.Харкова на ГУ ПФУ в Харківській обл. На даний час виконавче провадження завершене, без виплати належної позивачу суми.

В квітні 2019 року позивачем подано до Московського ВП ГУНП у Харківській обл. заяву про вчинення кримінальних правопорушень щодо невиконання рішення суду, передбачених ст.175, ч.ч. 2, 3 ст.382 КК України. В заяві йшлося про те, що посадові особи ГУ ПФУ в Харківській обл. протиправно, безпідставно не виплатили йому пенсію з 01.06.2018, чим порушили його право на соціальний захист. Не отримавши відповідь на вказану заяву, 22.04.2019 представником позивача була подана до Московського ВП ГУНП в Харківській обл. заява щодо повідомлення про результати розгляду заяви про вчинення кримінального правопорушення. Однак, жодних дій, спрямованих на внесення відомостей до ЄРДР та здійснення досудового слідства Московським ВП ГУНП у Харківській області не вчинялося. Представник позивача, в порядку ст.214 КПК України, звернувся зі скаргою до Харківської місцевої прокуратури №4. Листом від 25.07.2019 Харківською місцевою прокуратурою №4 було направлено матеріали ОСОБА_1 було направлено до поліції для внесення відомостей до ЄРДР. Протягом 2019-2020 років позивач намагався примусити ГУ ПФУ в Харківській обл. виконати рішення суду шляхом встановлення судового контролю за виконанням судового рішення по справі, в порядку ст.382 КАС України. Однак до теперішнього часу ГУ ПФУ в Харківській обл. не здійснив позивачу виплату заборгованості по пенсії, що призводить до подальшої незаконної бездіяльності органу державної влади. В зв`язку з чим позивач отримав моральні страждання, у вигляді відчуття приниження людської та громадської гідності, гарантування останньому безпеки, захищеності, відсутність коштів позначилась на якості життя, не достатньому життєвому рівні, та був змушений звернутися до суду з позовом.

Ухвалою судді Дзержинського районного суду м. Харкова Невеніцина Є.В. від 04.01.2022 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовною заявою в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 14.01.2022 у задоволенні клопотання представника позивача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції відмовлено.

На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями та розпорядження керівника апарату суду №02-06/55 від 25.10.2022 про повторний авторозподіл справ в провадження судді Теслікової І.І. надійшла вищевказана справа.

Ухвалою суду від 27.10.2022 справа прийнята до провадження судді та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

За правилами спрощеного позовного провадження представником відповідача ГУ ПФУ в Харківській області подано відзив на позовну заяву, у якому він заперечує проти задоволення позовних вимог з посиланням, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 17.10.2019 по справі №2040/7619/18 зобов`язано ГУ ПФУ в Харківській обл. відновити нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.06.2018. Також, зобов`язано допустити до негайного виконання рішення суду в частині присудження виплати пенсії у межах суми стягнення за один місяць. Згідно рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.10.2019 по справі №2040/7619/18 ОСОБА_1 було виплачено пенсію в межах суми платежу за один місяць, у грудні 2018 року. Після спливу тридцяти днів з дня проголошення рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.10.2018 по справі №2040/7619/18, рішення суду виконано, пенсію за період з 01.06.2018 по 30.11.2018 нараховано, але не профінансовано. Виплата заборгованості буде здійснено відповідно до Порядку виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), не виплачених за період до місяця відновлення їх виплати, внутрішньо переміщеним особам та особам, які відмовилися відповідно до п.1 ч.1 ст.12 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо осіб» від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і зареєстрували місце проживання та постійно проживають на контрольованій Україною території», затвердженого постановою КМУ від 10.11.2021 №1165, та за наявності відповідного фінансування.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЗУ «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

При цьому видатки ПФУ, як органу влади, на фінансування пенсійних виплат, передбачених чинними нормативно-правовими актами, є об`єктивно прогнозованими, та держава має обов`язок щодо відшкодування розміру майбутніх виплат. Однак, видатки на виконання рішень судів, які будуть підлягати виконанню в майбутньому, не є об`єктивно відомими заздалегідь, тому встановлення механізму виділення коштів на виконання таких судових рішень є необхідним.

Виплата заборгованості за рішенням суду здійснюється виключно за рахунок коштів Державного бюджету України за відповідним бюджетним призначенням.

Крім того, зазначив, що позивачем не надано достатніх та належних доказів обставин, які б свідчили про заподіяння моральних страждань йому внаслідок дій ГУ ПФУ в Харківській обл., наслідки таких страждань та причинно-наслідковий зв`язок між діями та наслідками.

Представником третьої особи Державної казначейської служби України подано відзив на позовну заяву, у якому він заперечує проти задоволення позовних вимог з посиланням, що сам лише факт порушення прав позивача не може слугувати виключною підставою для стягнення моральної шкоди, оскільки моральна шкода має бути обов`язково аргументована поза розумним сумнівом із зазначенням того, які конкретні дії (бездіяльність) спричинила моральні переживання та наскільки вони були інтенсивними, щоб сягнути рівня страждань. Безумовно, порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють шкоду. Разом з тим, позивач не надав суду жодних переконливих доказів на підтвердження причинного зв`язку між бездіяльністю відповідача та завданням моральної шкоди (у вигляді розладів здоров`я внаслідок душевних страждань, психологічних переживань, тощо) та не надав належних доказів понесених моральних втрат (покази свідків, висновків експерта, тощо). Отже, тривале невиконання рішення суду, на який посилається позивач як на підставу позовних вимог про відшкодування майнової шкоди, не є достатньою підставою для висновку про наявність причинного зв`язку між несвоєчасним виконанням рішення, яке набрало законної сили, та завданою шкодою.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 від 15.10.2009 ОСОБА_1 є пенсіонером.

Згідно довідок № від 12.12.2014 та № від 27.06.2018 ОСОБА_1 взято на облік як внутрішньо переміщену особу. Фактичне місце проживання/перебування позивача, як внутрішньо переміщеної особи є: АДРЕСА_1 .

Позивач отримує пенсію за віком відповідно до вимог Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Виплата пенсії в Московському районі м.Харкова провадиться як внутрішньо переміщеній особі за даними отриманої справи з 01.08.2014.

Відповідно до рішення Харківського окружного адміністративного суду у справі № 2040/7619/18 від 17.10.2018 адміністративний позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Московському районі м.Харкова про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено. Визнано протиправною бездіяльність управління Пенсійного фонду України в Московському районі м.Харкова щодо невиплати пенсії ОСОБА_1 з 01 червня 2018 року. Зобов`язано управління Пенсійного фонду України в Московському районі м.Харкова відновити виплату та нарахування пенсії ОСОБА_1 , починаючи з 01 червня 2018 року. Рішення набрало законної сили19 листопада 2018 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Постановою про заміну сторони виконавчого провадження від 11.10.2019, у виконавчому провадженні №58319740, на виконання ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 21.08.2019 по справі №2040/7619/18, замінено сторону виконавчого провадження з Управління ПФУ в Московському районі м.Харкова на Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

Згідно повідомлення старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 08.04.2019 представника ОСОБА_1 - Приходько О.І. повідомлено, що на виконання постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження ВП № 58319740, управління ПФУ в Московському районі м.Харкова листом від 26.02.2019 за №5489/30-13-01 повідомило, що розпорядженням управління від 02.11.2018 поновлено нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 в місячному розмірі, який становить 3079,18 грн. Борг за період з 01.06.2018 по 30.11.2018 в загальній сумі 18415,68 грн. нараховано, але не профінансовано. Виплата вищезазначеної доплати за минулий час внутрішньо переміщеної особи проводиться за окремим порядком після його затвердження Кабінетом Міністрів України.

Згідно листа Управління пенсійного фонду України в Московському районі м.Харкова №6308/30-13-01 від 05.03.2019, листа Департаменту пенсійного забезпечення Пенсійного фонду України №8449/02-23 від 22.03.2019 та листа Головного управління ПФУ в Харківській області №9892/02-20 від 04.04.2019 повідомлено, що управлінням ПФУ в Московському районі м.Харкова виконано рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.10.2018 по справі №2040/7619/18. ОСОБА_1 було виплачено пенсію в межах суми платежу за один місяць, у грудні 2018 року, поновлено виплату пенсії, а пенсію за період з 01.06.2018 по 30.11.2018 нараховано, але не профінансовано, виплата доплати за минулий час внутрішньо переміщеної особи буде проводитись за окремим порядком після його затвердження Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Видатки Пенсійного фонду України, як органу влади, на фінансування пенсійних виплат, передбачених чинними нормативно-правовими актами, є об`єктивно прогнозованими, та держава має обов`язок щодо відшкодування розміру майбутніх виплат. Однак, видатки на виконання рішень судів, які будуть підлягати виконанню в майбутньому, не є об`єктивно відомими заздалегідь, тому встановлення механізму виділення коштів на виконання таких судових рішень є необхідним.

Виплата заборгованості за рішенням суду здійснюється виключно за рахунок коштів Державного бюджету України за відповідним бюджетним призначенням.

Відповідно до правових висновків Конституційного суду України від 26.12.2011 №20-рп/2011 передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними, а оскільки держава зобов`язана регулювати економічні процеси, то механізм реалізації цих прав може бути зменшений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження справедливого балансу між інтересами окремих осіб і інтересами всього суспільства.

Згідно з пунктом 4 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2014 № 280, Пенсійний фонд України відповідно до покладених на нього завдань: розробляє проект бюджету Пенсійного фонду України та подає його Міністрові соціальної політики для внесення в установленому порядку на розгляд Кабінету Міністрів України, здійснює ефективний розподіл фінансових ресурсів для пенсійного забезпечення, складає звіт про виконання бюджету Пенсійного фонду України.

Згідно ст. 73 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» кошти Пенсійного фонду використовуються на: 1) виплату пенсій, передбачених цим Законом; 2) надання соціальних послуг, передбачених цим Законом; 3) фінансування адміністративних витрат, пов`язаних з виконанням функцій, покладених на органи Пенсійного фонду; 4) оплату послуг з виплати та доставки пенсій; 5) формування резерву коштів Пенсійного фонду. Забороняється використання коштів Пенсійного фонду на цілі, не передбачені цим Законом.

Відповідно до ч.ч.1. 2 ст. 23 Бюджетного кодексу України, будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України.

Згідно з п. 20 та п. 29 ст. 116 Бюджетного кодексу України, взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушеннями бюджетного законодавства.

Отже, враховуючи вищезазначене, в діях Головного управління відсутня протиправність, оскільки відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 № 335 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 № 365» суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного КМУ.

Таким чином, заборгованість обліковується в Пенсійному фонді України та виплачується за умови прийняття Кабінетом Міністрів України окремого порядку та при наявності відповідного фінансового забезпечення.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Правилами ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Предметом спору у даній цивільній справі є стягнення на моральної шкоди у розмірі 12000,00 грн., завдану внаслідок протиправної бездіяльності відповідача, та яка, на його думку, підлягає стягненню на його користь з відповідача.

Статтею 56 Конституції України, гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної чи моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

За змістом ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Тобто, ч.1 ст. 1167 ЦК України визначає: по-перше, відповідальну за моральну шкоду особу, а саме: особу, яка її завдала; та по-друге, загальні умови відшкодування моральної шкоди - і серед інших, - наявність вини заподіювача, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст.1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Згідно зі статтею 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Разом з тим, згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Пунктом 5 вказаної Постанови визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Факт наявності моральної шкоди потребує доведення у встановленому законом порядку, оскільки така шкода є самостійним видом шкоди, і умовою цивільно-правової відповідальності.

Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади, були сформульовані Верховним Судом у постанові від 10 квітня 2019 року у справі №464/3789/17. Зокрема, Суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту. Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого (Постанова ВП ВС від 08.04.2020 у справі №180/1560/16-а).

Відповідно до статті 81 Цивільного процесуального кодексу сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, Позивач був зобов`язаний довести суду ті обставини, які свідчать про факт заподіяння йому моральної шкоди (у чому полягає така шкода) та довести розмір заподіяної йому моральної шкоди, який заявлено до відшкодування. Однак, на думку суду, Позивачем не доведено та не надано належних та допустимих доказів на підтвердження наявності заподіяної йому моральної шкоди, причинного зв`язку між шкодою і протиправною бездіяльністю відповідача, що на підставі статті 81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком, суд вважає необхідним в задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 3, 4, 10, 258, 259, 264, 265, 268, 272, 352, 354 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов представника ОСОБА_1 - адвоката Приходько Олени Іванівни до Держави України в особі Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Державна казначейська служба України, про відшкодування моральної шкоди, завданої протиправною бездіяльністю органу державної влади - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Теслікова І.І.