Справа № 126/752/21
Провадження № 22-ц/801/782/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Хмель Р. В.
Доповідач Ковальчук О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2022 рокуСправа № 126/752/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчука О.В.,

суддів : Шемети Т. М., Якименко М. М.,

за участю секретаря Ліннік Я.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи Бершадського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Гайсинському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про встановлення факту реєстрації шлюбу,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою її представником - адвокатом Мазур Світланою Миколаївною, на рішення Бершадського районного суду Вінницької області, ухвалене у цій справі 17 січня 2022 року в м. Бершадь суддею цього суду Хмель Р. В., зі складанням його повного тексту 17 січня 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою за участю заінтересованої особи Бершадського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Гайсинському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (далі - Бершадський відділ ДРАЦС у Гайсинському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький))про встановлення факту реєстрації шлюбу, мотивуючи її тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_2 , після смерті якого відкрилася спадщина на належне йому майно.

ОСОБА_1 являється спадкоємицею першої черги на майно померлого, інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом немає. Маючи намір отримати свідоцтво про право на спадщину вона звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з тим, що у всіх правовстановлюючих документах ім`я чоловіка вказано « ОСОБА_2 », а в свідоцтві про шлюб помилково вказано « ОСОБА_2 ». Раніше на цю помилку уваги не звертали, а зараз виправити її неможливо через смерть чоловіка.

Зважаючи на викладене, вона просила встановити факт реєстрації шлюбу між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 17 січня 2022 року у задоволенні заяви відмовлено.

Не погодившись із ухваленим рішенням, ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Мазур С.М., посилаючись на порушення норм процесуального права та невірне застосування норм матеріального права, в апеляційній скарзі просить оскаржуване рішення скасувати, постановити нове рішення, яким задовольнити заяву в повному обсязі.

Від заінтересованої особи відзив не надійшов, однак 13 травня 2022 року на адресу суду надійшла заява, у якій Бершадський відділ ДРАЦС у Гайсинському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) не заперечує щодо задоволення заяви та просить провести розгляд справи за відсутності його представника.

В судове засідання заявник та її представник не з`явились. Від адвоката Мазур С.М. надійшло клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Від заінтересованої особи також надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника відділу ДРАЦС.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Однак, рішення суду першої інстанції цим вимогам відповідає не в повній мірі, тому апеляційний суд, відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, перевіривши його законність і обґрунтованість не тільки у межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви суд першої інстанції виходив з того, що в даному випадку заявниці слід звернутися із заявою про встановлення факту родинних відносин з померлим, а не факту реєстрації шлюбу.

Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви, однак не погоджується із мотивами, з яких виходив суд, зважаючи на наступне.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин (п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 264 ЦПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Положеннями ст. ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що заявник - ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією паспорта (а. с. 3).

ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а. с. 6).

Відповідно до свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 від 06 жовтня 1957 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_1 , 1935 року народження, уклали шлюб 06 жовтня 1957 року. Після одруження обом з подружжя присвоєно прізвище « ОСОБА_1 » (а. с. 7).

Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим виконкомом Сумівської сільської ради Бершадського району Вінницької області 14 вересня 2020 року, підтверджується, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у віці 81 рік (а. с. 5).

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії №33/02-31 від 25 березня 2021 року відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки при огляді свідоцтва про шлюб встановлено, що у ньому спадкодавець записаний як « ОСОБА_2 », а в свідоцтві про смерть - « ОСОБА_2 ». У зв`язку з цим зроблено запит у ДРАЦС та отримано інформацію де спадкодачець записаний як « ОСОБА_2 » (а. с. 8).

Відповідно до витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі №63801915 від 04 березня 2021 року, 04 березня 2021 року було заведено спадкову справу №67297278 щодо спадкового майна ОСОБА_2 (а. с. 9).

Статтею 293 ЦПК України передбачено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає, зокрема, справи про встановлення факту реєстрації шлюбу.

Предметом встановлення факту реєстрації шлюбу у суді є: існування факту реєстрації; якщо відповідний запис в органах РАЦСу не зберігся (відсутність архіву або відповідної книги реєстрації, а також за наявності книги, проте за відсутності запису в ній); якщо у поновленні такого запису органи РАЦСу відмовили у встановленому законом порядку; запис може бути поновлено лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації події.

Судом не встановлюються факти реєстрації шлюбу, розірвання а лише встановлюється факт його реєстрації в актових книгах, якщо в органах реєстрації актів цивільного стану не збереглися відповідні записи і ті відмовилися їх поновити, або вони можуть бути відновлені тільки на підставі рішення суду про встановлення їх реєстрації.

Із заявою про порушення справи можуть звернутися особи, для яких наявність факту реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення може породжувати юридичні наслідки. Такими особами можуть бути: особи, стосовно яких був здійснений реєстраційний запис, члени їх сім`ї; спадкоємці померлих.

До заяви про встановлення факту реєстрації шлюбу можуть додаватися такі документи та докази: довідка архіву органів РАЦСу, що підтверджує факт втрати у цих органах запису, та висновок районного (міського) відділу (бюро) РАЦСу про відмову в поновленні запису акта цивільного стану; докази, що підтверджують наявність цього юридичного факту (документи, акти, листи ділового та особистого характеру, які містять інформацію про реєстрацію шлюбу (довідку архіву РАЦСу про те, що актовий запис втрачено, довідки церковних архівів та інших установ, які реєстрували шлюб, виписку з паспорта, в яких є відмітка (штамп) про реєстрацію чи розірвання шлюбу, документи ділового характеру (анкети, особові справи), свідоцтва про народження дітей, актові записи про народження дітей, домові книги, показання свідків щодо факту реєстрації шлюбу, інші документи, які містять інформацію про реєстрацію шлюбу).

Порядок державної реєстрації актів цивільного стану, внесення до актових записів цивільного стану змін, їх поновлення і анулювання та засади діяльності органів державної реєстрації актів цивільного стану визначаються Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» № 2398-VІ від 01 липня 2010 року та Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затвердженими наказом Міністерства юстиції України № 96/5 від 12 січня 2011 року (далі - Правила).

Згідно з частинами першою - четвертою статті 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Пунктом 2.5 Правил визначено, що заява про внесення змін до актового запису цивільного стану подається серед інших спадкоємцем померлого.

Пунктом 2.12 Правил передбачено, що на підставі зібраних документів та за наслідками перевірки відділ державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичне представництво чи консульська установа України складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису (або декількох актових записів) цивільного стану або про відмову в цьому за формою, наведеною в додатку 2. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку мають бути чітко вказані причини відмови та зазначено про можливість її оскарження в судовому порядку.

Пунктом 2.13 Правил закріплено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.

З матеріалів справи вбачається, що заявником не надано документа, який би свідчив про звернення ОСОБА_1 до органів ДРАЦС для внесення змін у актовий запис та отримання відмови від відповідного органу, а тому звернення до суду із заявою про встановлення факту реєстрації шлюбу є передчасним, оскільки заявником не доведено неможливість вирішити це питання позасудовим шляхом.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Пунктом 7 цієї Постанови передбачено, що відповідно до п. 1 ст. 273 ( 1502-06) ЦПК суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника.

Під родинними відносинами слід розуміти кровний зв`язок між особами, які походять одне від одного (пряма лінія родинних відносин) і кровний зв`язок між особами, які походять від спільного предка (бічна лінія родинних відносин). У прямій лінії родинних відносин знаходяться: мати і син (або донька), батько і син (або донька), дід і внук (внучка), бабка і внук (внучка), прадід і правнук (правнучка), прабабка і правнук (правнучка). У бічній лінії родинних відносин знаходяться, наприклад: рідні брати і сестри, дядько і племінник (племінниця), тітка і племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри тощо. Розрізняють також ступені родинних відносин, які визначаються кількістю народжень, які відділяють народження одного родича від іншого. Родинні відносини є підставою для виникнення численної групи сімейних правовідносин (наприклад, між батьками і дітьми, братами і сестрами, бабкою, дідом і внуками).

Отже, родинні зв`язки виникають за наявності спільного пращура, а тому стосунки подружжя не можуть бути родинними.

Також при ухваленні рішення суд враховує роз`яснення, що містяться в інформаційному листі Верховного суду України від 01 січня 2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», згідно з яким дружина чи чоловік також мають право на спадкування у разі смерті одного з подружжя, однак такі члени сім`ї не перебувають у кровному спорідненні. Встановлення факту родинних відносин між такими особами чинним законодавством не передбачено, для них може мати правове значення встановлення факту реєстрації шлюбу чи факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу у відповідних випадках.

З урахуванням наведеного висновок суду про те, що в даному випадку заявниці слід звернутися до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин з померлим є невірним.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що в оскаржуваному рішенні суд першої інстанції допустив описку в написанні прізвища заявниці, зокрема замість правильного « ОСОБА_1 » невірно вказано « ОСОБА_1 », яка може бути виправлена судом першої інстанції з використанням правового механізму, передбаченого ст. 269 ЦПК України, а тому доводи апеляційної скарги про те, що така описка є підставою для скасування рішення відхиляються.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні вимог заяви, проте порушив норми процесуального права та неправильно застосував норми матеріального права, а відтак оскаржуване рішення необхідно змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 269, 367, 374, 376, 382 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану її представником - адвокатом Мазур Світланою Миколаївною задовольнити частково, рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 17 січня 2022 року змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Постанова набирає законної сили із дня її прийняття.

Касаційна скарга на постанову може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів із дня складання повного тексту постанови.

Головуючий О. В. Ковальчук

Судді : Т. М. Шемета

М. М. Якименко