Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 серпня 2022 року справа № 542/1706/21

провадження № 2/542/83/22

Новосанжарський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Кашуби М.І.,

за участю секретаря судового засідання Нестеренко О.В.,

представника позивачки ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Нові Санжари цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Новосанжарської селищної ради Полтавського району Полтавської області про визнання права власності на спадкове майно,-

встановив:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Новосанжарської селищної ради Полтавського району Полтавської області про визнання права власності на спадщину, в якій просила визнати за нею право власності на:

- житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , як за спадкоємницею за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловіка ОСОБА_3 ;

- земельну ділянку площею 0,43 гектарів в межах згідно з планом, цільове призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд та ведення особистого селянського господарства, місце знаходження земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , як за спадкоємницею за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловіка ОСОБА_3 .

Позовні вимоги обгрунтовувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_3 , який мешкав за адресою: АДРЕСА_1 . Після смерті чоловіка відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку з господарськими будівлями та земельної ділянки площею 0.43 гектарів в межах згідно з планом, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначила, що вона постійно проживала разом із чоловіком на час відкриття спадщини, а тому фактично прийняла спадщину після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

Вказала, що у Новосанжарській державній нотаріальній конторі Полтавської області заведена спадкова справа, від неї подана заява про прийняття спадщини після померлого чоловіка. Постановою державного нотаріуса Новосанжарської нотаріальної контори Полтавської області №546/02-31 від 27.10.2021 їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки нею не надано правовстановлюючого документу, що підтверджує право власності на вищевказаний житловий будинок з господарськими побудовами та на земельну ділянку.

З цих підстав позивачка звернулася до суду з даним позовом.

Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 22 листопада 2021 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання (а.с. 30).

Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 18 січня 2022 року витребувано з Новосанжарської державної нотаріальної контори (39300, Полтавська область, Полтавський район, смт Нові Санжари, площа Перемоги, 11) належним чином засвідчену копію спадкової справи після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , який проживав за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 47-47).

26.01.2022 на адресу суду надійшла належним чином засвідчена копія спадкової справи №164/2007 від 03 квітня 2007 року після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 (а.с. 55-68).

Ухвалою суду від 25 липня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 155).

В судове засідання позивачка не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи (а.с.158).

Представник позивачки адвокат Євтухова Т.Д. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Пояснення надала аналогічні, викладеним у позові.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив судове засідання проводити за його відсутності, не заперечував проти задоволення позовних вимог (а.с. 160).

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність учасників справи, які не з`явилися.

Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, встановивши на їх підставі фактичні обставини справи та характер спірних правовідносин, визначивши правові норми, що підлягають застосуванню, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у зв`язку з наступним.

Згідно з частиною першою статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до положень ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до змісту статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до частини другої статті 1220 та статті 1221 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

За змістом положень ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За правилами частини 1, 3, 5 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Так, судом встановлено, що, згідно з свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим Старосанжарською сільською радою Новосанжарського району Полтавської області 15 листопада 2006 року, актовий запис № 32 ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 12).

Спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_3 є його дружина- позивачка ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с. 58).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, яка складається, зокрема, з житлового будинку з господарськими будівлями та земельної ділянки, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

За змістом довідки Старосанжарської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області № 128 від 20.02.2007, ОСОБА_2 фактично прийняла спадщину після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 чоловіка ОСОБА_3 шляхом постійного проживання в одному домоволодінні в АДРЕСА_1 з 1989 року до дня смерті чоловіка і по даний час (а.с. 60- зворот).

Позивачка ОСОБА_2 звернулась до Новосанжарської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка ОСОБА_3 . На підставі поданої заяви була заведена спадкова справа № 164/2007 від 03 квітня 2007 (а.с. 56-57).

29 травня 2007 року нотаріусом Новосанжарської державної нотаріальної контори Охрей М.А. було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого спадкоємцем приватизованої земельної ділянки, площею 2,84 га, яка розташована на території Старосанжарської сільської ради, Новосанжарського району Полтавської області, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та належить померлому ОСОБА_3 , на підставі державного акту на право приватної власності на землю, виданого Новосанжарською районною державною адміністрацією, Новосанжарського району, Полтавської області серії ПЛ № 179566, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 40 від 19.12.2005 року є дружина ОСОБА_2 ( а.с. 61).

Також 07 серпня 2007 року нотаріусом Новосанжарської державної нотаріальної контори Охрей М.А. було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого спадкоємцем майнового паю, що знаходиться в колективному сільськогосподарському підприємстві с. Старосанжарська ТОВ Агрофірма Старосанжарська с. Старі Санжари Новосанжарського району Полтавської області, що визначений у розмірі 7491 грн. 00 коп., або 0,152% та належить померлому ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ПО XVI №170916, виданого Старосанжарською сільською радою Новосанжарського району Полтавської області 31 липня 2003 року є дружина ОСОБА_2 ( а.с. 66).

Водночас, постановою державного нотаріуса Новосанжарської державної нотаріальної контори Уманця М.В. №546/02-31 від 27.10.2021 ОСОБА_4 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок та приватизовану земельну ділянку, площею 0,43 га., передану для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого селянського господарства, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 у зв`язку з тим, що нею не надано правовстановлюючого документу, що підтверджує право власності на вищевказаний житловий будинок з господарськими побудовами та на земельну ділянку (а.с. 14).

За правилом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законом порядку (ВС/КЦС № 343/1048/17 від 18.03.19р.).

До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини.

За приписами ч. 2 ст. 331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Згідно з ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Виникнення права власності до 1992 року регулювалось, зокрема, положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України від 25 грудня 1974 року «Про державний нотаріат», постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР», Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31жовтня 1975 року №45/5, Законом України «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування» № 533-ХІІ від 07.12.1990 р. Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню книг погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими наказом Центрального статистичного управління СРСР від 13 квітня 1979 року №112/5, а згодом - аналогічними Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року за №5-24/26 та Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69.

За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002року № 7/5 і зареєстроване в Мінюсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 із змінами. Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції), проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Водночас, за змістом положень п. 80 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою КМУ від 25 грудня 2015 р. № 1127 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23 серпня 2016 р. № 553), державна реєстрація права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р. та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, може проводитися на підставі документів, передбачених статтею 31 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Відповідно до ст. 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, і щодо зазначених об`єктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються:

1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою;

2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав.

Для здійснення державної реєстрації прав власності на зазначені об`єкти документом, що посвідчує речові права на земельну ділянку під таким об`єктом, може також вважатися рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність.

Для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, проведення технічної інвентаризації щодо зазначених об`єктів нерухомості є необов`язковим.

Судом встановлено, що згідно з довідкою ПП ПБТІ «Інвентаризатор» від 10.11.2021 за № 15929, станом на 31.12.2012 реєстрація права власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 не проводилася (а.с. 18), а згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 06.07.2021, відомості про реєстрацію права власності за адресою: АДРЕСА_1 відсутні (а.с. 19).

Водночас, відповідно до будівельного паспорту на забудову земельної ділянки, виділеної для індивідуального забудовника, виписки із рішення про дозвіл на будівництво та проекту забудови земельної ділянки, ОСОБА_3 на виділеній 12 лютого 1985 року земельній ділянці було дозволено будівництво житлового будинку в с. Решетники Новосанжарського району (а.с. 74, 75).

Згідно з рішенням восьмої сесії Новосанжарської районної ради народних депутатів Полтавської області двадцять першого скликання від 26 грудня 1991 року перейменовано назву села Решетники та відновлено назву села «Старі Санжари» (а.с 123), а згідно з архівним витягом Державного архіву Полтавської області Полтавської обласної військової адміністрації від 04.07.2022 №04-17/52, Постановою Президії Верховної Ради України від 20 квітня 1992 року за № 430 селу Решетники Новосанжарського району Полтавської області відновлено колишнє найменування Старі Санжари (а.с. 148).

Відповідно до рішення 16 сесії Старосанжарської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області 21 скликання від 27 грудня 1993 року «Про передачу безоплатно у приватну власність земельних ділянок громадянам», ОСОБА_3 передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку загальною площею 0,25 га (а.с. 78).

В подальшому, рішенням 3 сесії Старосанжарської сільської ради народних депутатів Новосанжарського району Полтавської області 24 скликання від 01 серпня 2002 року, внесено зміни до рішення Старосанжарської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області від 27 грудня 1993 року та передано безоплатно в приватну власність ОСОБА_3 для обслуговування жилого будинку земельну ділянку площею 0, 25 га та для ведення особистого селянського господарства земельну ділянку площею 0,18 га (а.с. 79).

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_3 було розроблено технічну документацію по складанню державного акту на право приватної власності на землю на підставі рішення 3 сесії 24 скликання Старосанжарської сільської ради від 01.08.2002 (а.с. 96-99).

Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ПЛ №056523, ОСОБА_3 належить земельна ділянка площею 0,43 га для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд та ведення особистого селянського господарства, місце знаходження земельної ділянки за адресою: с. Старі Санжари Новосанжарського району Полтавської області, яка була йому передана на підставі рішення 3 сесії 24 скликання Старосанжарської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області від 01 серпня 2002 року. Державний акт зареєстровано в книзі видачі державних актів за № 410 (а.с. 20).

Водночас, Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ПЛ №056523 було втрачено, про що було розміщено оголошення в друкованих засобах масової інформації за місцем розташування нерухомого майна- в газеті «Світлиця» № 85-87, випуск за 16 липня 2021 року (а.с. 21).

Разом з тим, у книзі видачі державних актів за порядковим номером 410 мається запис про видачу 29.12.2002 ОСОБА_3 на підставі рішення 3 сесії 24 скликання від 1.08.02 державного акту серії ІІ-ПЛ № 056523 для ведення особистого господарства 0,18 га та для обслуговування житлового будинку 0,25 га, всього- 0,43 га.

Згідно із випискою з погосподарської книги №1 за 2006-2010 роки, с. Старі Санжари Новосанжарського району Полтавської області, номер погосподарського обліку 14, АДРЕСА_1 , за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 рахується житловий будинок 1989 року побудови та земельна ділянка площею 0,43 га, з яких 0,18 га для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та 0,25 га для ведення особистого селянського господарства (а.с. 15, 124).

Як зазначено у довідці Старосанжарської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області №497 від 16.07.2021, будинок та надвірні будівлі, які знаходяться за адресою - АДРЕСА_1 , належать померлому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Дата смерті: ІНФОРМАЦІЯ_1 а/з №32 від 15.11.2006. Правовстановлюючі документи відсутні (а.с.17).

Таким чином, з матеріалів справи встановлено, що після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на належне йому майно, зокрема, на житловий будинок та земельну ділянку площею 0,43 га., передану для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого селянського господарства, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Спадкоємицею за законом першої черги після смерті ОСОБА_3 є його дружина ОСОБА_2 , яка в силу положень процитованих норм прийняла спадщину у встановленому законом порядку, шляхом постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. При цьому заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори не подавала. З матеріалів спадкової справи вбачається, що інші спадкоємці відсутні.

Частиною 1 статті 1296 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

З матеріалів справи встановлено, що позивачка позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті її чоловіка у нотаріальній конторі.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованих Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 55 Конституції України кожному гарантовано право на судовий захист оспорюваних або не визнаних прав.

Згідно зі ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги той факт, що судом достовірно встановлено факт належності спадкодавцеві на праві власності спірного майна, спадкоємиця ОСОБА_2 у встановленому законом порядку прийняла спадщину після померлого чоловіка, однак позбавлена можливості оформити спадкові права у нотаріальному порядку, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_2 .

При цьому, в матеріалах справи відсутні докази на спростування зазначеного висновку суду.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про обгрунтованість позову та необхідність його задоволення.

Керуючись статтями 4, 12, 13, 76, 77, 79, 89, 258, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України , суд,

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_2 до Новосанжарської селищної ради Полтавського району Полтавської області про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , як за спадкоємницею за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловіка ОСОБА_3 .

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 право власності на земельну ділянку, площею 0,43 гектарів в межах згідно з планом, цільове призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд та ведення особистого селянського господарства, місце знаходження земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , як за спадкоємницею за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловіка ОСОБА_3 .

Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони у справі:

позивач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;

відповідач: Новосанжарська селищна рада Полтавського району Полтавської області, місце знаходження: вул. Незалежності, 41, смт Нові Санжари, Полтавського району Полтавської області.

Суддя Новосанжарського районного суду

Полтавської області Кашуба М.І.

Повне рішення складено 05 серпня 2022 року.