Справа № 530/1180/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А І Н И
08.06.2022 року Зіньківський районний суд Полтавської області в складі: головуючого - судді Должко С.Р., секретаря Павловської В.В., представника позивача ОСОБА_1 , адвоката Кулика В.О., розглянувши в місті Зіньків справу за позовом
ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 до ОСОБА_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса фактичного проживання: АДРЕСА_2 ; треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Відділ "служба у справах дітей та сім`ї" виконавчого комітету Зіньківської міської ради, місце знаходження: м. Зіньків, вул. Воздвиженська, 40, Полтавського району, Полтавської області; Орган опіки та піклування Зіньківської міської ради, місце знаходження: м. Зіньків, вул. Воздвиженська, 40, Полтавського району, Полтавської області про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини та визначення способів участі батька у вихованні дитини,-
Відповідно до ч.1 ст.4 Цивільного процесуального кодексу України - кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Зіньківського районного суду Полтавської області з позовом до ОСОБА_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса фактичного проживання: АДРЕСА_2 ; треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Відділ "служба у справах дітей та сім`ї" виконавчого комітету Зіньківської міської ради, місце знаходження: м. Зіньків, вул. Воздвиженська, 40, Полтавського району, Полтавської області; Орган опіки та піклування Зіньківської міської ради, місце знаходження: м. Зіньків, вул. Воздвиженська, 40, Полтавського району, Полтавської області про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини та визначення способів участі батька у вихованні дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою Зіньківського районного суду Полтавської області від 05.08.2021 року відкрито провадження в цивільній справі позовного провадження. Сторонам по справі направлено ухвалу про відкриття провадження, відповідачу разом з копіями позовної заяви та доданими до неї документами та судові повістки про час дату та місце судового засідання, отримані відповідачем.
У судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник, адвокат Кулик В.О. з"явилися, підтримали позовні вимоги з урахуванням погодженої мирової угоди підтримали та просили їх задовольнити.
Відповідач: ОСОБА_2 , в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, у відповідності до вимог ст.ст. 129-131 ЦПК України, за останньою відомою судові адресою її місця реєстрації, що підтверджується розпискою про отримання судової повістки на 01.03.2022 року о 08 годині 30 хвилин та повідомленням про отримання судових повісток на 08.06.2022 року о 13 годині 30 хвилин. Причини своєї неявки суду не повідомила, відзиву на позов у встановлений судом строк не надала. Заяви про розгляд справи за її відсутності суду не надала.
Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: представник відділу "служба у справах дітей та сім`ї" виконавчого комітету Зіньківської міської ради, за довіреністю Степова О.В. з`явилася, проти задоволення позовних вимог не заперечувала.
Представник органу опіки та піклування Зіньківської міської ради, за довіреністю Білан А.А. у судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заперечень проти позову не надав.
Згідно зі ст. 280 ЦПК України, якщо у суду не має даних про причину неявки відповідача, сповіщеного про дату, час та місце судового засідання належним чином і він не з"явився в судове засідання без поважних і без повідомлення причин, не подавши відзив на позов, суд вважає можливим розглянути справу на підставі даних, які є в матеріалах справи та зі згоди позивача, який не заперечує проти вирішення справи в заочному порядку, ухвалити рішення при заочному розгляді справи в порядку спрощеного позовного провадження, що відповідає положенням ст.ст. 191 ч. 2, 281 ЦПК України.
Частиною першою статті 44 ЦПК України встановлений обов"язок учасників судового процесу та їхніх представників добросовісно користуватися процесуальними правами. В свою чергу судом вжито усіх заходів, передбачених процесуальним законодавством для інформування відповідача про розгляд справи. Згідно електронного сайту Зіньківського районного суду Полтавської області користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин, інформацію про призначенні судові засідання.
В зв`язку із викладеним та беручи до уваги вищевикладене суд встановив, що відповідач належним чином була повідомленою в судове засідання двічі не з"явилася знаючи про те, що в Зіньківському районному суді знаходиться цивільна справа про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини та визначення способів участі батька у вихованні дитини.
Судова повістка надсилалась відповідачу в порядку, передбаченому п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, на адресу місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку.
Враховуючи вказані факти, згоду позивача, суд вважає за можливе у відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України постановити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
В порядку ст.280 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі доказів та неявки відповідача в судове засідання без поважних причин, хоча відповідач був повідомлений про дату та час судового засідання належним чином.
Зважаючи на ці обставини, суд керується ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), яка згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, та яка визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»,ч.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989 р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (AlimentariaSandersS.A. v. Spain).
Строки, встановлені Цивільним процесуальним кодексом України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію (наприклад, строк оскарження судового рішення, строк подачі зауважень щодо журналу судового засідання). Зазначене є завданням цивільного судочинства та кримінального провадження (стаття 1 ЦПК, стаття 2 КПК). Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.
Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про дотримання права на справедливий суд, передбаченого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, у контексті оцінки дій сторони в справі, спрямованих на захист свого права, або її бездіяльності, дійшов з урахуванням принципів, що випливають з прецедентної практики Суду, висновків про те, що: одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності; «право на суд» не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави; сторона в розумні інтервалу часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження; право на вчинення процесуальних дій стороною або щодо певної сторони не є необмеженим, позаяк обмежується, зокрема, необхідністю дотримання прав іншої сторони в процесі та власне необхідністю забезпечити дотримання права на справедливий суд у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (п.п. 52, 53, 57 та ін.); рішення від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (п.п. 40, 41, 42 та ін.). У рішенні Європейського Суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»).
Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).
Як передбачено ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Відповідно до ст.24 Конституції України, громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом, не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Згідно ст. 10-13 ЦПК України - суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов"язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд застосовує норми права інших держав у разі, коли це передбачено законом України чи міжнародним договором, згода на обов"язковість якого надана Верховною Радою України. Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов"язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов"язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов"язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об"єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз"яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов"язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов"язків.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах - не є обов"язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Статтею 18 ЦПК України, встановлено - судові рішення, що набрали законної сили, обов"язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов"язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Обов"язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.
У відповідності до ст.ст. 76-83 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов"язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд - не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов"язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відмова від визнання обставин приймається судом, якщо сторона, яка відмовляється, доведе, що вона визнала ці обставини внаслідок помилки, що має істотне значення, обману, насильства, погрози чи тяжкої обставини, або що обставини визнано у результаті зловмисної домовленості її представника з другою стороною. Про прийняття відмови сторони від визнання обставин суд постановляє ухвалу. У разі прийняття судом відмови сторони від визнання обставин вони доводяться в загальному порядку.
Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.
Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили - не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили - не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.
Правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов"язковою для суду.
Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.
Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.
Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.
Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об"єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.
Копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними. Докази, які не додані до позовної заяви чи до відзиву на неї, якщо інше не передбачено цим Кодексом, подаються через канцелярію суду, з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або в судовому засіданні з клопотанням про їх приєднання до матеріалів справи.
У разі подання заяви про те, що доданий до справи або поданий до суду учасником справи для ознайомлення документ викликає сумнів з приводу його достовірності або є підробленим, особа, яка подала цей документ, може просити суд до закінчення підготовчого засідання виключити його з числа доказів і розглядати справу на підставі інших доказів.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цивільного процесуального кодексу України.
Як передбачено нормою ст. 3 ЦПК України, - цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та Закону України "Про міжнародне приватне право", законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору. Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Закон, який встановлює нові обов`язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам цивільного процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі.
Згідно положень пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 № 14 Про судове рішення у цивільній справі, - рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв`язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі (частина перша статті 213 ЦПК). Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). Якщо є суперечності між нормами процесуального чи матеріального права, які підлягають застосуванню при розгляді та вирішенні справи, то рішення є законним, якщо судом застосовано відповідно до частини четвертої статті 8 ЦПК норми, що мають вищу юридичну силу. У разі наявності суперечності між нормами законів (кодексів), що мають однакову юридичну силу, застосуванню підлягає той з них, який прийнято пізніше. При встановленні суперечностей між нормами права, які підлягають застосуванню при розгляді та вирішенні справи, суду також необхідно враховувати роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, що містяться в постанові від 1 листопада 1996 року № 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя". Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.
За змістом ст. 12 ЦПК України, - цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процессу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процессу їхні процесуальні права та обов`язки, неслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процессу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процессу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.
Відповідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Судом встановлено, що між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 15.03.2003 року укладений шлюб. У шлюбі у сторін народилося двоє дітей донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.20). Рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області від 11.03.2021 у справі №530/229/21, яке набрало законної сили 12.04.2021, шлюб, укладений 15.03.2003 року між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Зіньківського районного управління юстиції Полтавської області, актовий запис №9, розірваний. Після розірвання шлюбу відповідачу ОСОБА_2 залишено прізвище « ОСОБА_7 ». Вирішено питання про розподіл судових витрат (а.с.17-19). Ще до розірвання судом шлюбу, відповідач переїхала проживати до своїх батьків, а в цей період між сторонами фактично були припинені шлюбні відносини та ведення спільного господарства. Після переїзду ОСОБА_2 до батьків остання почала систематично перешкоджати позивачеві спілкуватися з неповнолітнім сином ОСОБА_3 .
11.02.2021 року позивачем на адресу фактичного проживання відповідача був направлений лист, який остання отримала 15.02.2021 року в якому ОСОБА_1 просив з метою позасудового врегулювання спору зустрітися, обговорити і знайти шляхи вирішення питань, які стосуються участі батька у вихованні дітей та спілкуванні з ними (а.с.21,22). Проте жодної відповіді, як усної, так і письмової на вказаний лист позивач не отримав. Разом з цим відповідач продовжує періодично чинити перешкоди у спілкуванні з сином. Враховуючи вищевикладене позивач звернувся з позовом до суду в якому просить зобов`язати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , а фактично проживає за адресою: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , не чинити перешкоди ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 у спілкуванні та вихованні дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Визначити спосіб участі батька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 у вихованні та спілкуванні з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :
-перший або другий (на вибір батька) та третій або четвертий (на вибір батька) тиждень місяця, за умови попереднього повідомлення матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за 5 днів до початку місяця, з 10.00 год. суботи по 17 год. неділі, в тому числі за місцем проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без присутності матері ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , та за умови дотримання ОСОБА_1 режиму дня та харчування дитини та з обов`язковим поверненням дитини до місця її проживання з матір`ю;
-дозволити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за умови повідомлення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , двічі в тиждень в будні дні забирати дитину із закладу виховання (дитячого садка, школи) та проводити з ним час в період з 15.00 год. до 18.00 год. за умови дотримання ОСОБА_1 режиму дня, харчування та навчання дитини з обов`язковим поверненням дитини до місця її проживання з матір`ю;
-встановити почергове святкування визначених чинним законодавством державних свят з кожним з батьків починаючи з матері дитини ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 ;
-дозволити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , двічі на рік протягом двох тижнів у літній період та протягом двох тижнів у зимовий період забирати дитину для від`їзду з ним на відпочинок на території України за умови попереднього повідомлення матері дитини з три тижні до такої події з обов`язковим поверненням дитини до місця її проживання з матір`ю;
-почергове святкування Дня народження ОСОБА_3 з одним з батьків починаючи з батька дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Судові витрати просить покласти на відповідача.
Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою, десятою статті 7 Сімейного Кодексу України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.
Відповідно до статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Згідно зі статями 18, 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
У пункті 1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Згідно з пунктом 3 статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.
Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
За статтею 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.
Відповідно до частин першої-третьої статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
Згідно зі статтею 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання.
Як вбачається з висновку відділу служби у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Зіньківської міської ради Полтавської області від 18.01.2022 року № 08-24/165 за місцем проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_2 , матері малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та за місцем проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 батька малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 створені всі необхідні умови для всебічного розвитку дитини. Батькам дитини при вирішенні питань спілкування та виховання ОСОБА_8 , в інтересах малолітньої дитини, необхідно дотримуватися взаємоузгодженості.
У судовому засіданні під час розгляду справи представник позивача адвокат Кулик В.О. надав до суду погоджену сторонами мирову угоду по цивільній справі № 530/1180/21 складену між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про те що:
1. Сторони, домовилися:
1.1. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , а фактично проживає за адресою: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , зобов`язується не чинити перешкоди ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 у спілкуванні та вихованні дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
1.2. Визначити наступні способи участі батька ОСОБА_1 ,
ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований за адресою:
АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 у вихованні та спілкуванні з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :
-перший або другий (на вибір батька) та третій або четвертий (на вибір батька) тиждень місяця, за умови попереднього повідомлення матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за 5 днів до початку місяця, з 10.00 год. суботи по 11 год. неділі, в тому числі за місцем проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без присутності матері ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , та за умови дотримання ОСОБА_1 режиму дня, харчування та навчання дитини та з обов`язковим поверненням дитини до місця її проживання з матір`ю;
-дозволити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за умови попереднього повідомлення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до 12 год. поточного дня двічі в тиждень в будні дні забирати дитину із навчального закладу або інших позашкільних заходів та проводити з ним час в період з 16.00 год. до 18.00 год. за умови обов`язкового дотримання ОСОБА_1 режиму дня, харчування та навчання дитини з обов`язковим поверненням дитини до місця її проживання з матір`ю. При виконанні сторонами цього пункту мирової угоди, у випадку співпадіння графіку спілкування дитини з батьком та графіку навчального процесу, пріоритет надається дотриманню батьком графіку навчального процесу;
-встановити почергове святкування визначених чинним законодавством державних свят з кожним з батьків починаючи з матері дитини ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 ;
-дозволити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , двічі на рік протягом двох тижнів у літній період та протягом одного тижня у зимовий період забирати дитину для від`їзду з ним на відпочинок на території України за умови попереднього повідомлення матері дитини з три тижні до такої події з обов`язковим поверненням дитини до місця її проживання з матір`ю;
-почергове святкування Дня народження ОСОБА_3 з одним з батьків починаючи з батька дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , але з обов`язковим урахуванням бажання дитини щодо варіантів святкування Дня народження.
1.3. Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , фактично проживає:
АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 ,
ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований за адресою:
АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 судові витрати в сумі 908 (дев`ятсот вісім гривень) 00 коп..
2. У випадку дотримання Сторонами всіх умов даної Мирової угоди, її істотні умови не переглядаються.
3. Сторони стверджують, що жодна з них не поставлена даною ОСОБА_9 угодою у надзвичайно невигідне становище. Вказана Мирова угода відповідає нашим дійсним намірам і не носить характеру фіктивного та удаваного правочину, укладається нами у відповідності з нашою справжньою волею, без будь-якого застосування фізичного чи психічного тиску та на вигідних для нас умовах і не є результатом впливу тяжких обставин. Мирова угода укладається нами, Сторонами, без застосування обману чи приховування фактів, які мають істотне значення, ми однаково розуміємо значення, умови Мирової угоди, природу і правові наслідки, бажаємо настання саме тих правових наслідків, що створюються даною Мировою угодою.
4. Сторони підтверджують, що спір повністю врегульовано Сторонами цією Мировою угодою.
5. Сторони дійшли згоди про те, що судові витрати з розгляду даної цивільної справи будуть розподілятися у відповідності до п. 1.3 даної Мирової угоди. Інших претензій щодо розподілу судових витрат Сторони одна до одної не мають.
6. Ухвала про затвердження Мирової угоди є виконавчим документом. Стягувачем за даним виконавчим документом є ОСОБА_1 , Боржником ОСОБА_2 .
7. Дана Мирова угода складена в трьох екземплярах, по одному для кожної із Сторін і для Зіньківського районного суду Полтавської області.
8. Мирова угода набуває законної сили після її затвердження Зіньківським районним судом Полтавської області.
Наслідки закриття провадження в справі, передбачені ст. 256 ЦПК України нам відомі та зрозумілі.
Умови та наслідки мирової угоди сторонами було погоджено, але враховуючи те, що 24 лютого 2022 року указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який в подальшому продовжено до 23.08.2022 року зв`язок з відповідачем було втрачено та мирова угода не була підписана.
При цьому, як встановлено в судовому засіданні, а також вбачається з матеріалів справи та пояснень учасників судового розгляду, доказів про те, що спілкування ОСОБА_1 з сином не буде відповідати інтересам останнього або негативно вплине на розвиток дитини, суду не надано.
Частинами першою та другою статті 159 СК України передбачено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.
Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі, й на рівномірне виховання батьками.
Згідно положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка була ратифікована Україною 27.02.1991 року та набрала чинності для України 27.09.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.
При цьому, як встановлено рішенням Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 року по справі «Хант проти України», дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та рівними права батьків щодо спілкування з дитиною, особлива увага має бути приділена найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.
Таким чином, на підставі встановлених судом обставин, враховуючи, що позивач має рівні права на участь у вихованні малолітньої дитини, та те, що сторони не заперечували проти визначеного ними графіку спілкування, бажання батька брати участь у вихованні та спілкуванні з дитиною, про що погодили мирову угоду, але в силу вищезазначених обставин та подій, які відбуваються на території України у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації, підписати угоду не постало за можливе, виходячи виключно з інтересів та віку малолітньої дитини, а також балансу інтересів дитини, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 з урахуванням погодженої мирової угоди підлягають задоволенню
За змістом ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 8, 124, 1291 Конституції України, ст.ст.8,15 Закону України «Про охорону дитинства» ст. ст. 7,141,153,157,158,159 СК України, ст. ст. 2, 3, 10, 12, 13, 76-81, 259, 263-265, 354-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-
В И Р І Ш И В:
Позовну заяву ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 до ОСОБА_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса фактичного проживання: АДРЕСА_2 ; треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Відділ "служба у справах дітей та сім`ї" виконавчого комітету Зіньківської міської ради, місце знаходження: м. Зіньків, вул. Воздвиженська, 40, Полтавського району, Полтавської області; Орган опіки та піклування Зіньківської міської ради, місце знаходження: м.Зіньків, вул.Воздвиженська, 40, Полтавського району, Полтавської області про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини та визначення способів участі батька у вихованні дитини задоволити.
Зобов`язати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , а фактично проживає за адресою: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , не чинити перешкоди ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 у спілкуванні та вихованні дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Визначити наступні способи участі батька ОСОБА_1 ,
ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований за адресою:
АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 у вихованні та спілкуванні з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :
-перший або другий (на вибір батька) та третій або четвертий (на вибір батька) тиждень місяця, за умови попереднього повідомлення матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за 5 днів до початку місяця, з 10.00 год. суботи по 11 год. неділі, в тому числі за місцем проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без присутності матері ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , та за умови дотримання ОСОБА_1 режиму дня, харчування та навчання дитини та з обов`язковим поверненням дитини до місця її проживання з матір`ю;
-дозволити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за умови попереднього повідомлення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до 12 год. поточного дня двічі в тиждень в будні дні забирати дитину із навчального закладу або інших позашкільних заходів та проводити з ним час в період з 16.00 год. до 18.00 год. за умови обов`язкового дотримання ОСОБА_1 режиму дня, харчування та навчання дитини з обов`язковим поверненням дитини до місця її проживання з матір`ю. При виконанні сторонами цього пункту мирової угоди, у випадку співпадіння графіку спілкування дитини з батьком та графіку навчального процесу, пріоритет надається дотриманню батьком графіку навчального процесу;
-встановити почергове святкування визначених чинним законодавством державних свят з кожним з батьків починаючи з матері дитини ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 ;
-дозволити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , двічі на рік протягом двох тижнів у літній період та протягом одного тижня у зимовий період забирати дитину для від`їзду з ним на відпочинок на території України за умови попереднього повідомлення матері дитини з три тижні до такої події з обов`язковим поверненням дитини до місця її проживання з матір`ю;
-почергове святкування Дня народження ОСОБА_3 з одним з батьків починаючи з батька дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , але з обов`язковим урахуванням бажання дитини щодо варіантів святкування Дня народження.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , фактично проживає: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 908 (дев`ятсот вісім гривень) 00 коп. витрат по сплаті судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подано заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду через Зіньківський районний суд Полтавської області в 30 денний строк з дня його проголошення. Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Написано власноручно.
Суддя Зіньківського районного суду
Полтавської області С.Р.Должко