КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2022 року

справа № 761/14537/15-ц

провадження № 22-ц/824/6801/2022

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Музичко С.Г.,

суддів: Болотова Є.В., Кулікової С.В.,

при секретарі: Волошиній А.О.

учасники справи:

скаржник - Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» Грошової С.В.

заінтересовані особи: державний виконавець Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Шеремет Олександр Вікторович, ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк «Фінанси та кредит» на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 16 липня 2021 року, постановлену під головуванням судді Фролової І.В., у справі за скаргою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» Грошової С.В., заінтересовані особи: державний виконавець Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Шеремет Олександр Вікторович, ОСОБА_1, на дії державного виконавця,

В С Т А Н О В И В :

У травні 2021 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла скарга Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» Грошової С.В., в якій скаржник просить суд визнати неправомірними дії державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Шеремета Олександра Вікторовича щодо винесення постанови від 09.04.2021 про відкриття виконавчого провадження № 64162773 з примусового виконання виконавчого листа № 761/14537/15-ц, виданого 12 січня 2021 року Шевченківським районним судом міста Києва про стягнення з АТ «Банк «Фінанси та Кредит» витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2100,00 грн на користь ОСОБА_1 ; зобов`язати посадових осіб Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) вжити заходів щодо закінчення виконавчого провадження № 64162773 на підставі п. 4 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» з примусового виконання виконавчого листа № 761/14537/15-ц, виданого 12 січня 2021 року Шевченківським районним судом міста Києва про стягнення з АТ «Банк «Фінанси та Кредит» витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2100,00 грн на користь ОСОБА_1 та направити постанову про закінчення виконавчого провадження № 64162773 і виконавчий документ до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк «Фінанси та Кредит» за адресою: вул. Дегтярівська, 48, м. Київ, 04112, згідно Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», на підставі ч. 4 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Скарга обґрунтована тим, що 09 квітня 2021 року державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Шереметом Олександром Вікторовичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 64162773 з примусового виконання виконавчого листа №761/14537/15-ц, виданого 12 січня 2021 року Шевченківським районним судом міста Києва про стягнення з АТ «Банк «Фінанси та Кредит» витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2100,00 грн на користь ОСОБА_1. Проте, оскільки постановою Правління Національного банку України від 17.12.2015 №898 відкликано банківську ліцензію та розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», виконавчий документ підлягав поверненню стягувачу на підставі п. 4 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», а вже відкрите виконавче провадження підлягає закінченню на підставі п. 4 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 16 липня 2021 року скаргу ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» залишено без задоволення.

В поданій апеляційній скарзі уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» просить ухвалу суду скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення скарги.

В обґрунтування своїх вимог посилається на наявність в державного виконавця обов`язку щодо закінчення виконавчого провадження у разі прийняття НБУ рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку-боржника. Вказує, що судові рішення, боржником у яких виступає банк, що знаходиться в процедурі ліквідації, підлягають виконанню у спеціальному порядку, відмінному від встановленого Законом України «Про виконавче провадження». Також зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги правові позиції Верховного Суду, зокрема викладених у постанові від 03 жовтня 2018 року у справі 487/3355/13-ц, від 09 лютого 2021 року у справі 381/622/17.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 посилається на те, що відкриваючи виконавче провадження за виконавчим листом державний виконавець діяв на виконання судового рішення, яке набрало законної сили. Зазначає про правомірність відкриття державним виконавцем виконавчого провадження за виконавчим листом про стягнення коштів з банку, який перебуває в ліквідаційній процедурі, що підтверджується практикою Верховного Суду.

В судовому засіданні ОСОБА_1 проти задоволення апеляційної скарги заперечував.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про місце, дату та час розгляду справи повідомлялись належним чином.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні скарги суд першої інстанції виходив із висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 06 листопада 2019 року цій справі №761/14537/15-ц, про те, що наявність норми пункту 4 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», якою передбачено повернення стягувачу без прийняття до виконання виконавчого документу, якщо НБУ прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника, не може суперечити принципу верховенства права, меті й завданням цивільного судочинства, які спрямовані на захист порушеного права та виконання остаточного судового рішення.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що відповідно до постанови Правління Національного банку України від 17.12.2015 №898 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 18.12.2015 №230 «Про початок процедури ліквідації АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та делегування повноважень ліквідатора банку». Згідно з вказаним рішенням розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», призначено Уповноважену особу Фонду на ліквідацію АТ «Банк «Фінанси та Кредит», делеговано їй відповідні повноваження ліквідатора банку.

Судом також встановлено, що ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 14 серпня 2020 року у справі №761/14537/15-ц, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 17 грудня 2020 року, стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2100,00 грн.

Відповідний виконавчий лист від 12 січня 2021 року було пред`явлено на виконання до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Повідомленням державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Шеремета Олександра Вікторовича від 18 січня 2021 року виконавчий лист №761/14537/15-ц від 12 січня 2021 року повернуто стягувачу без прийняття до виконання на підставі пункту 4 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 15 березня 2021 року у справі №761/14537/15-ц, залишеною без змін у відповідній частині постановою Київського апеляційного суду від 08 липня 2021 року, визнано протиправним та скасовано рішення державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Шеремета Олександра Вікторовича від 18 січня 2021 року у формі повідомлення про повернення стягувачу без прийняття до виконання виконавчого листа № 761/14537/15-ц, виданого 12 січня 2021 року Шевченківським районним судом міста Києва. Зобов`язано Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) прийняти до виконання виконавчий лист №761/14537/15-ц, виданий 12 січня 2021 року Шевченківським районним судом міста Києва, відкрити виконавче провадження та вчинити усі необхідні та передбачені законом виконавчі та інші дії, спрямовані на своєчасне і в повному обсязі виконання судового рішення. Зобов`язано Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) в десятиденний строк повідомити суд та стягувача про виконання вказаної ухвали.

На виконання ухвали Шевченківського районного суду міста Києва від 15 березня 2021 року у справі №761/14537/15-ц державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Шереметом Олександром Вікторовичем постановою від 09 квітня 2021 року відкрито відповідне виконавче провадження №64162773 за виконавчим листом від 12 січня 2021 року з примусового виконання ухвали Шевченківського районного суду міста Києва від 14 серпня 2020 року у справі №761/14537/15-ц про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2100,00 грн.

За змістом статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно зі статтею 18 ЦПК України, статтею 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими особами, об`єднаннями громадян та іншими організаціями, громадянами та юридичними особами на всій території України; невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до частини першої статті 18 вказаного Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ч.ч. 5, 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Суд першої інстанції правильно урахував правовий висновок Верховного Суду у постанові від 06 листопада 2019 року саме у цій справі № 761/14537/15-ц яким встановлено, що норми пункту 4 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», якою передбачено повернення стягувачу без прийняття до виконання виконавчого документу, якщо НБУ прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника, не може суперечити принципу верховенства права, меті й завданням цивільного судочинства, які спрямовані на захист порушеного права та виконання остаточного судового рішення.

Зазначеною постановою Верховний Суд не тільки визнав неправомірним та скасував рішення державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Шеремета Олександра Вікторовича у формі повідомлення про повернення стягувачу без прийняття до виконання виконавчого листа, а й зобов`язав відповідний орган державної виконавчої служби прийняти до виконання виконавчий лист у цій справі №761/14537/15-ц, відкрити відповідне виконавче провадження та вчинити усі необхідні та передбачені законом виконавчі дії, спрямовані на своєчасне і в повному обсязі виконання рішення суду.

Аналогічних правових висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 16 квітня 2018 року у справі №910/11908/16 та від 15 квітня 2020 року у справі №761/24136/15-ц (щодо норми пункту 4 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відкриваючи виконавче провадження за виконавчим листом державний виконавець діяв на виконання судового рішення, яке набрало законної сили.

Предметом стягнення у виконавчому провадженні № 64162773 є не кошти банківського вкладу чи гарантованого відшкодування, а судові витрати, сплата яких відповідно до визначеного судом розподілу є процесуальним обов`язком учасника справи і не може вважатися «кредиторською вимогою» в розумінні Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб.

Судом першої інстанції також вірно зазначено про те, що судове рішення про стягнення коштів підлягає виконанню у чіткій і повній відповідності до його резолютивної частини, а саме шляхом виплати коштів, а не шляхом включення до восьмої чи іншої черги кредиторів. Законодавство не містить норм, які б дозволяли боржникам виконувати судові рішення «шляхом включення в чергу».

Колегія суддів погоджується із висновком суду про правомірність та законність дій державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Шеремета Олександра Вікторовича у виконавчому провадженні № 64162773 та відсутності підстави для задоволення скарги.

Доводи апеляційної скарги на правильність висновків суду першої інстанції не впливають та їх не спростовують.

Судом першої інстанції повно і всебічно досліджено наявні докази, правильно встановлено обставини справи, та постановлено законну й обґрунтовану ухвалу, відповідно до вимог матеріального і процесуального права.

Положеннями ч. 1 ст. 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача.

ОСОБА_1 подано до суду заяву про відшкодування витрат на правничу допомогу у розмірі 2400 грн, понесені останнім у зв`язку із розглядом справи.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження витрат на правничу допомогу заявником надано:

- копію договору № 5302/21 від 30 березня 2021 року про надання правової допомоги, укладеної між ним та АО «Арсена Маринушкіна»;

- копію додаткової угоди №27 до договору про надання правової допомоги, яким визначено вид, зміст правової допомоги та вартість оплати за її надання;

- детальний опис (акт) наданої правової допомоги від 05 липня 2022 року;

- копію квитанції щодо оплати послуг за надання правової допомоги у розмірі 2400 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до п. 4.4 договору про надання правової допомоги сторони домовились , що умовною одиницею при оцінці вартості професійної правничої допомоги є нормо-година, вартість якої становить 800,00 грн.

Згідно з детальним описом наданої правової допомоги АО «Арсена Маринушкіна» надано наступні послуги із зазначенням їх вартості, а саме:

- вивчення наданих матеріалів, розробка стратегії захисту, аналіз релевантної судової практики - 800 грн;

- складання відзиву на апеляційну скаргу- 800 грн;

- інструктаж клієнта у зв`язку із самопредставництвом в судовому засіданні при розгляді справи - 800 грн.

Враховуючи критерії співмірності складності справи та обсягу і складності виконаної роботи, необхідності подання відзиву на апеляційну скаргу та значимості таких дій у справі, беручи до уваги той факт, що відзив на апеляційну скаргу, клопотання підписані та подані безпосередньо ОСОБА_1 , а також відсутності представника в судовому засіданні, колегія суддів вважає зазначений розмір витрат на правничу допомогу є завищеним, а тому підлягає зменшенню до 1600 грн.

Керуючись ст.ст. 141, 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк «Фінанси та кредит» залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 16 липня 2021 року залишити без змін.

Стягнути з Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк «Фінанси та кредит» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 1600 грн.

В задоволенні інших вимог заяви відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач

Судді