Справа № 755/6623/22
Провадження №2/283/479/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

(заочне)

11 листопада 2022 року м.Малин

Малинський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді Саланди О.М., з секретарем судового засідання Совчик Я.Л., за участі представника позивача - адвоката Трофимової Г.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Малині цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві Державної адміністрації, Орган опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві Державної адміністрації про визначення місця проживання дитини,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Трофимова Г.М., звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, Орган опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації , в якому просить визначити місце проживання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що вона перебувала з 15.03.2017 року у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 , де вони проживали разом на території Туреччини. У період шлюбу з ОСОБА_4 в них народилася донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована громадянкою України. Шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано Судом із сімейних справ району Гебзе від 02.05.2019 року.

Підставою для розірвання шлюбу стало те, що в період шлюбу ОСОБА_1 постійно піддавалася домашньому насиллю з боку чоловіка. Так, у лютому 2019 року у зв`язку з черговим побиттям та нанесенням їй тілесних ушкоджень вона вимушена була звертатися до Районного відділу поліції району Гебзе, на підставі чого 19.02.2019 року винесено рішення про застосування до ОСОБА_2 запобіжних заходів. Зокрема у рішенні Суду із сімейних справ району Гебзе було наказано: «АЛПАЮ КИРУ протягом 30 днів утримуватись від будь-яких вербальних та фізичних дій щодо ОСОБА_5 , які містять загрозу насильства, образу та приниження, наказано АЛПАЮ КИРУ негайно виїхати з місця спільного проживання (перебування), а також не наближатися до ОСОБА_5 до її родичів, свідків та дітей».

Після розірвання шлюбу стосунки значно погіршилися і під час чергового скандалу, ОСОБА_6 вигнав її з дому та не давав можливість бачитися з донькою, після чого виїхав разом з донькою. Неодноразові спроби знайти дитину не дали результату, не отримавши жодного захисту на території Туреччини вона вимушена була повернутися додому в Україну без своєї доньки. Цілий рік вона займалася пошуками дитини та колишнього чоловіка, проходила психологічну реабілітацію, намагалася прийти до життя після довготривалої депресії. Літом 2020 року позивач дізналася де проживає колишній чоловік з донькою та повернулася до Туреччини, намагаючись хоч якось відновити з ними контакт. Весь цей час вона проживала там з донькою та колишнім чоловіком, піддавалася домашньому насиллю та нападами агресії з боку чоловіка, заради можливості бути разом з дитиною. Поки вона перебувала там, таємно від чоловіка почала оформлювати документи на дитину, з можливістю вивезти її до України. У травні 2022 року їй вдалося забрати дитину та виїхати до України. Наразі її колишній чоловік їй постійно погрожує фізичною розправою. Позивач знаходиться у стані відчаю та страху за себе та свою дитину, тому вимушена звертатися з позовом до суду для визначення місця проживання дитини з нею. Позивач створює всі належні умови для проживання доньки, у них взаємні теплі почуття з донькою, вона дбає про повне матеріальне забезпечення дитини, її духовний розвиток. Проживання доньки разом з нею у місті Києві створює великі можливості для всебічного розвитку дитини, заняття у найкращих секціях, спортивних клубах, дитячих садках та в подальшому школі. У такому середовищі серед сотні можливостей дитині буде зручніше адаптуватися до життя.

Ухвалою Малинського районного суду від 12 вересня 2022 року відкрито провадження в даній справі та вирішено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Крім того, до участі в справі залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору орган опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації.

Згідно ухвали Малинського районного суду Житомирської області від 29 вересня 2022 року закрито підготовче провадження у даній цивільній справі, справу призначено до судового розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлена належнпим чином.

Представник позивача - адвокат Трофимова Г.М в залі судового засідання позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просить їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_6 в зал судового засідання не прибув повторно, будучи належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду справи через оголошення на сайті судової влади. Причини неявки суду не повідомив.

Представник третьої особи Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання не прибув, у письмовій заяві, адресованій суду, просить розгляд справи проводити без присутності представника служби та органу опіки та піклування та прийняти рішення в найкращих інтересах дитини, надіслав до суду висновок органу опіки і піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини.

Суд ухвалив провести заочний розгляд справи та вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.

Заслухавши представника позивача, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

Частиною 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , 15.03.2017 року зареєстрували шлюб на території Туреччини, який розірвано рішенням Судом із сімейних справ району Гебзе від 02.05.2019 року ( а. с. 25-28).

У даному шлюбі в сторін народилась дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить свідоцтво про народження номер НОМЕР_1 , видане відділом реєстрації актів цивільного стану Турецької республіки 15.02.2019 року ( а. с. 14,15).

Згідно довідки про взяття на обік внутрішньо переміщеної особи № 3004-, виданої 26 червня 2022 року, позивач ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 , разом із дочкою ОСОБА_7 ( а. с. 16).

Згідно довідки про реєстрацію особи громадянином України, виданої 18 березня 2022 року № 61318/19-536-62 Генеральним консульством України в Стамбулі, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована громадянкою України ( а. с. 17).

У відповідності до висновку органу опіки і піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації щодо визначення місця проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , питання щодо надання висновку про визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації 26.10.2022 року. На час розгляду зазначеного питання Комісією встановлено, що батьки дитини ОСОБА_1 та ОСОБА_6 перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 02.05.2019 року. На даний час громадянка ОСОБА_1 звернулась до Малинського районного суду Житомирської області про визначення місця проживання дитини, так як між батьками існує спір щодо зазначеного питання.

На засіданні Комісії встановлено, що мати з донькою мешкають за адресою: АДРЕСА_1 . В квартирі створено належні умови для проживання та розвитку дитини. Громадянка ОСОБА_1 , має постійний дохід, підтверджує своє бажання, щоб малолітня донька ОСОБА_3 , 2017 року народження, і далі проживала з нею, так як в неї є можливість в повній мірі займатися її вихованням та утриманням. Дитина відвідує дошкільний навчальний заклад № 515 з вересня 2022 року. Батько дитини, громадянин Турецької Республіки ОСОБА_6 на засідання Комісії не з`явився, будь - яких пояснень не надав. Враховуючи рекомендації комісії з питань прав захисту дитини Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_1 ( а .с 49-50).

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно із частиною восьмою статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Частиною першою статті 160 Сімейного кодексу України передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Відповідно до частини першої статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може бути вирішено органом опіки та піклування або судом.

Згідно зі статтею 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

У відповідності до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, яка в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Суд виходить з того, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітніх дітей беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дітей до кожного з них, вік дітей, стан їх здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дітей для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дітей.

Питання про визначення місця проживання дітей має вирішуватись, насамперед, з урахуванням прав та законних інтересів дітей.

Відповідно до пункту 1 статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно із судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Зазначене узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18).

У принципі 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою.

Із системного тлумачення пункту 1 статті 3, статті 9 Конвенції, частин другої, третьої статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», статті 161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

Отже, при вирішенні питань про місце проживання дітей у випадку, коли їх батьки проживають окремо, необхідно дотримуватися принципу забезпечення найкращих інтересів дітей, обумовлених необхідністю забезпечити дітям повний і гармонійний фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток, а також необхідний для такого розвитку рівень життя.

Відповідно до положень частин четвертої-шостої статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Враховуючи те, що умови проживання позивача є належними для проживання дитини, та те, що судом не встановлено, що позивач зловживає спиртними напоями чи наркотичними засобами, чи веде аморальний спосіб життя, то суд, вважає, що відсутні виняткові обставини, коли малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір`ю.

Проживання дитини із позивачем саме по собі не є підставою для визнання позову таким, що до задоволення не підлягає, оскільки такий факт не позбавляє права позивача вимагати визначення місця проживання дитини в судовому порядку.

При ухвалені рішення суд враховує той факт, що позивач піддавалася фізичному та психологічному насильству зі сторони відповідача у присутності дітей, що підтверджено матеріалами справи.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити та визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 .

Крім того, суд зауважує, що батько дитини, у разі визначення місця проживання дитини з матір`ю, не обмежений у своєму праві на спілкування з дитиною, турботі відносно дитини та участі у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з матір`ю дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням.

В силу вимог статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 992,40 грн.

На підставі ст. ст. 7, 19, 141, 153, 155, 160, 161 СК України, ст.ст. 8, 11 Закону України «Про охорону дитинства», керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 82, 141, 258-268, 273, 280, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В АЛ И В :

Позов задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 992,40 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відповідачем може бути подано заяву до Малинського районного суду Житомирської області про перегляд заочного рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано позивачем протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Повний текст рішення складено: 17.11. 2022 року

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків невідомий .

Третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві Державної адміністрації, місцезнаходження: м. Київ, Харківське шосе, буд. 4а.

Третя особа: Орган опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві Державної адміністрації, місцезнаходження: м. Київ, Харківське шосе, буд. 4а.

Суддя: О. М. Саланда