КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у суді першої інстанції Плахотнюк К.Г.
Єдиний унікальний номер справи № 752/1557/21
Апеляційне провадження №22ц/824/6373/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2022року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Мережко М.В.,

суддів - Савченка С.І., Ігнатченко Н.В.

секретар - Олешко Л.Ю.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Говорова Павла Володимировича на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 15 квітня 2021 року у справі за позовом приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова Павла Володимировича до акціонерного товариства « Альфа-Банк» про стягнення заборгованості за договором про надання послуг

Заслухавши доповідь судді апеляційного суд, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, -

В с т а н о в и в :

У листопаді 2019 року приватний виконавець виконавчого округу Київської області Говоров П.В. звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором про надання послуг з ПАТ «Укрсоцбанк»..

Провадження у справі було відкрито 11 грудня 2019 року з призначенням справи до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Справа прийнята до провадження головуючим суддею 03 серпня 2020 року ..

Ухвалою суду від 19 жовтня 2020 року замінено відповідача ПАТ «Укрсоцбанк» на його правонаступника АТ «Альфа-Банк».

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 15 квітня 2021 року позовну заяву залишено без розгляду з підстав п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України ( належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи ) .

Позивач Говоров П.В. подав апеляційну скаргу на ухвалу , в якій просить суд скасувати ухвалу посилаючись на порушення норм процесуального права , справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В апеляційній скарзі зазначив, що суд не взяв до уваги , що позивач не був належним чином повідомлений про судові засідання , а відтак він не міг реалізувати свої права сторони судової справи .

Відповідно до ст. 44 ЦПК України, особи , які беруть участь у справі зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. Відповідно до ст.ст 128-131 ЦПК України сторони були своєчасно повідомлені про день та час розгляду справи на 28 липня 2022 року за адресами , які були зазначені в матеріалах справи.. Заяв щодо зміни місця проживання або місцезнаходження від сторін не надходило. Заяв про причини неявки в судове засідання від сторін не надходило .

Відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи , що особи , які приймають участь у справі, належним чином повідомлені про день та час розгляду справи , про причини неявки сторони суд не повідомили , тому колегія суддів вважає , що підстави вважати причини неявки осіб поважними відсутні .

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість:

1) керує ходом судового процесу;

2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;

3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;

4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;

5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд першої інстанції ,залишаючи позов без розгляду помилково виходив із того, що позивач належним чином повідомлений про день та час розгляду справи , без поважних причин повторно не з"явилися в судове засідання , і ніяких заяв від позивача про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило.

Як видно із матеріалів , справа перебуває у провадженні із 2019 року . Призначалась до розгляду неодноразово , протягом тривалого часу . Так , справа була призначена до розгляду

у підготовче засіданн на 19 жовтня 2020 року , на 11 листопада 2020 року , на 15 квітня 2021 року .

У судове засідання 19 жовтня 2020 року сторони не з`явились, будь-які докази направлення судових повісток сторонам ,відповідно до ст. 128 ЦПК України матеріали справи не містять .( т.2 а.с. 124) .

Судове засідання призначене на 11 листопада 2020 року не відбулося у зв`язку із перебуванням судді Плахотнюк К.Г. на лікарняному .( т.2 а.с. 134) .

В судове засідання призначене на 15 квітня 2021 року сторони не з`явились ( т.2 а.с. 143 ) , натомість докази належного повідомлення позивача Говорова П.В. про дату розгляду справи в матеріалах справи відсутні .

Враховуючи наявні в матеріалах справи докази , висновок суду ,що позивач належним чином був повідомлений про підготовчі засідання у справі, призначені на 19 жовтня, 11 листопада 2020 року та 15 квітня 2021 року є безпідставним .

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки , крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи .

За змістом статті 257 ЦПК України повторне неприбуття позивача, належними чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, в судове засідання необхідно розуміти як неприбуття вдруге на розгляд справи за наявності у справі достовірних даних (доказів) щодо належного повідомлення позивача про дату, час і місце судового розгляду.

Якщо від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, то в такому випадку суд не вправі залишити його позов без розгляду.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить з того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Європейський суд з прав людини дотримується позиції, що проявляти ініціативу щодо своєчасного розгляду справи повинен саме позивач.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнова проти України").

Застосування правових наслідків, передбачених ст.ст. 223, 257 ЦПК України, залежить від таких обставин: належне, відповідно до встановленого процесуальними нормами порядку, повідомлення особи, яка не з`явилась в судове засідання, про час і місце розгляду справи; поважність причини неявки; наявність заяви від позивача про розгляд справи за його відсутності.

Як видно з матеріалів справи, 11 листопада 2020 року справа не розглядалася у зв`язку із перебуванням судді на лікарняному, а відтак ніяких процесуальних дій не відбувалося, а відтак висновок суду про повторну неявку позивача без поважних причин є помилковим.

Крім того в ухвалі суду не зазначено жодних доводів, що неявка позивача перешкоджає розгляду справи .

Залишення позову без розгляду - це форма закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення судового рішення у зв`язку із виникненням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому.

Однією з підстав для залишення позову без розгляду є повторна, тобто двічі поспіль, неявка в судове засідання позивача, якщо від нього не надходило заяви про розгляд справи без його участі та існують перешкоди для такого розгляду.

При цьому позивач має бути належним чином і в установленому порядку повідомлений про дату, час і місце як першого, так і другого судового засідання, в яке він не з`явився.

Процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд залишає позовну заяву без розгляду, якщо нез`явлення позивача є перешкодою для розгляду справи. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він має право подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Правове значення в даному випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.

Вказана позиція неодноразово підтримувалася Верховним Судом, зокрема у постановах від 07 серпня 2020 року у справі № 405/8125/15-ц, від 21 вересня 2020 року у справі № 658/1141/18.

Отже, враховуючи те, що справа тривалий час перебувала на розгляді в суді, розгляд справи неодноразово відкладався, позивач належним чином не був повідомлений про призначення справи до розгляду, про дату та час розгляду справи, відсутність повторної неявки ( двічі поспіль ) позивача у судове засідання, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про залишення позову без розгляду на підставі пункту 3 ч.1 статті 257 ЦПК України.

Виходячи з наведеного, доводи апеляційної скарги слід визнати обґрунтованими, а оскаржувану ухвалу такою, що постановлена з порушенням норм процесуального права.

Відповідно п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України зазначене є підставою для скасування ухвали суду та передачі даного питання для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 365, 367,369, 374, 379, 381 - 384 ЦПК України , суд ,-

П о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Говорова Павла Володимировича задовольнити.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 15 квітня 2021 року скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини судового рішення з дня складення повного судового рішення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст судового рішення виготовлений 01 серпня 2022 року .

Головуючий

Судді