Провадження № 2/127/2068/22
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

02 серпня 2022 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Іщук Т. П., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності на нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності на нерухоме майно.

Зазначена позовна заява не відповідає вимогам, встановленим ст. 175, 177 ЦПК України, а тому є підстави для залишення її без руху відповідно до ч.1 ст. 185 ЦПК України з метою усунення недоліків.

Так, у порушення п.3 ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява не містить ціни позову в позовах про право власності на нерухоме майно.

До того ж, у порушення ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Згідно ч.2 ст. 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, становить 1% ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (992,40 грн) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (12405 грн); ставка судового збору за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (992,40 грн).

Суд звертає увагу позивача, що відповідно до ст.6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий та немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. Аналогічні роз`яснення містить і постанова Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року №10.

Оскільки позовна заява містить вимогу немайнового (встановлення факту родинних відносин) та дві вимоги майнового характеру (визнання права власності на квартиру та земельну ділянку), тому вони підлягають оплаті судовим збором відповідно до вищевказаної норми.

Натомість, як убачається з матеріалів позовної заяви, в порушення вимог п.3 .ч.3 ст. 175 ЦПК України, позивач, не вказуючи ціни позову та будь-яких доказів щодо дійсної вартості спірного нерухомого майна сплатив судовий збір лише в розмірі 992,40 грн, що не може вважитись належним підтвердженням сплати судового збору у встановленому законом розмірі відповідно до заявленого розміру позовних вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», у разі, якщо судовий збір сплачується за подання позовної заяви до суду в розмірі, визначеному з урахуванням ціни позову, а встановлена при цьому позивачем ціна позову не відповідає дійсній вартості спірного майна або якщо на день подання позову неможливо встановити точну його ціну, розмір судового збору попередньо визначає суд з подальшою сплатою недоплаченої суми або з поверненням суми переплати судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом у процесі розгляду справи.

Враховуючи, що в суду відсутня можливість встановлення ціни позову на день подання позову (в матеріалах відсутні докази щодо підтвердження дійсної вартості спірного майна), суд вважає за необхідне попередньо визначити розмір судового збору в сумі 12405 грн.

Отже сплата позивачем судового збору в розмірі 992,40 грн відповідно до квитанції від 25 липня 2022 №5890-0755-5961-3427 (АТ «Банк Траст-Капітал») є не повною та є розміром судового збору сплаченого за позовну вимогу немайнового характеру. Позивачу слід сплатити судовий збір за подання до суду позовної заяви за вимогою майнового характеру в розмірі, встановленому судом, а саме доплатити 12405 грн або ж провести його оплату виходячи з дійсної вартості майна.

При цьому, позивачу необхідно зазначити обставини та надати докази щодо дійсної вартості спірного майна (квартири і земельної ділянки), вказавши відповідну ціну позову (п.9 ч.1 ст.176, п.3 ч.3 ст.175 ЦПК України).

Платiжнi реквiзити для перерахування судового збору наступні:

отримувач коштів: ГУК у Вінн.обл./м.Вінниця/22030101; код ЄДРПОУ отримувача: 37979858; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA0002856.

При цьому, слід звернути увагу позивача, що за практикою ЄСПЛ вимога про сплату зборів судам у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду (рішення від 19.06.2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (Case of Kreuz v. Poland), заява №28249/95, п. 60).

Також, відповідно до п.5. ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити, зокрема, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Відповідно до ст. ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви (ч.3 ст.83 ЦПК України).

З поданої позовної заяви слідує, що позивач з посиланням на положення ст. 1261 ЦК України просить, зокрема визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1 , яка згідно Свідоцтва про право власності на житло, виданого 26.02.1998 виконавчим комітетом Вінницької міської ради, належить на праві спільної часткової власності у рівних частках позивачці та членам її сім`ї, які померли, а також визнати право власності на земельну ділянку, яка була передана у приватну власність її чоловіку ОСОБА_3 згідно рішення Вінницько-Хутірської сільської Ради народних депутатів Вінницького району Вінницької області від 17.10.1997. Вказує на те, що пропустила строк для прийняття спадщини та відсутні підтверджуючі документу родинних зв`язків із одним із спадкодавців, що перешкоджає реалізувати її відповідне право на набуття спадкового майна. Разом з тим, позовна заява в цій частині позовних вимог не містить обґрунтувань щодо підстав переходу права власності до позивача від спадкодавця ОСОБА_3 , адже спадщина після останнього, як убачається з матеріалів позову, відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_1 та могла спадкуватись, що найменше на загальних підставах з урахуванням проживання на момент відкриття спадщини. Обставини та докази щодо цього позивачем не зазначені.

При цьому позивачем також не зазначено та не надано доказів щодо неможливості оформлення спадщини, зокрема її частини в нотаріальному порядку.

Окремо слід також звернути увагу позивача на діюче земельне законодавство України як на момент ухвалення рішення сільською радою про передачу земельної ділянки ОСОБА_3 , так і в теперішній час щодо набуття права власності на таке нерухоме майно за особою як на об`єкт цивільного права (положення ст. 22, 23 Земельного кодексу України від 1990 року, який втратив чинність та ст. 125, 126 діючого Земельного кодексу України від 2001 року). Враховуючи вказані положення законів позивачем не зазначено підтверджуючих документів належності до обсягу спадкового майна вказаної у позові земельної ділянки.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З наведених норм слідує, що звертаючись із позовною заявою до суду, позивач визначає в останній, зокрема і спосіб захисту своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Отже, зверненню до суду із позовною заявою передує наявність обставин щодо порушення права позивача.

Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. Під порушенням цивільного права слід розуміти наслідок протиправної поведінки контрагента (правопорушника), діями якого завдано шкоду суб`єктивним правам та інтересам правомочної сторони.

Звертаючись до суду з цим позовом відповідно до обраного позивачем способу захисту порушених прав, нею не зазначено у позовній заяві в чому саме полягає порушення, невизнання або оспорювання її прав з боку відповідачки.

Враховуючи вищезазначене, наявні підстави для залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасник цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У зв`язку з наведеним, залишення позову без руху з підстав, передбачених законом (несплата судового збору, зазначення та надання доказів тощо) не є порушенням права на справедливий судовий захист.

На підставі викладеного та керуючись ст. 175, 177, 185, 260, 261 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності на нерухоме майно - залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків не більше п`яти днів з дня отримання ухвали.

У разі невиконання ухвали суду у зазначений строк заяву вважати неподаною та повернути заявникові зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з дня її підписання суддею.

Суддя: