Справа № 158/272/21 Головуючий у 1 інстанції: Костюкевич О. К.
Провадження № 22-ц/802/720/22 Категорія: 30 Доповідач: Осіпук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Осіпука В. В.,

суддів - Матвійчук Л. В., Федонюк С. Ю.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області, Броварського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди, за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 14 квітня 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд із зазначеним позовом.

Покликався на те, що 15 травня 2020 року відносно нього інспектором дорожнього нагляду Броварського відділу поліції ГУНП в Київській області був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ № 118889.

Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 серпня 2020 року провадження у справі № 361/3189/20 на підставі п. 7 ч. 2 ст. 247 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постановою Київського апеляційного суду від 11 грудня 2020 року скасовано постанову Броварського міськрайонного суду Київської області та провадження у справі закрито за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Крім того позивач вказував, що йому було завдано матеріальну шкоду, що полягає у витратах на правову допомогу у даній справі, а також моральну шкоду, внаслідок незаконного складення щодо нього протоколу про вчинення ним адміністративного правопорушення та проведення інших процесуальних дій працівниками поліції, в межах адміністративного провадження, що передбачено Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури та суду».

Також зазначав, що заподіяна йому моральна шкода полягає у тому, що незаконні дії поліцейських призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків і це вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя; безпідставне складення щодо нього протоколу про вчинене адміністративне правопорушення глибоко обурило його, завдало стрессу та спричинило моральну травму, що проявилась у підвищеній тривожності, болях в ділянці серця, підвищеному серцебитті, відсутності апетиту, безсонні та моральних переживаннях.

Враховуючи викладене, позивач ОСОБА_1 просив суд стягнути за рахунок коштів державного бюджету через Державну казначейську службу України на свою користь 38 892 грн на відшкодування моральної шкоди та 20 200 грн витрат за надану правову допомогу.

Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 14 квітня 2021 року в задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення, не врахував того, що закриття справи про адміністративне правопорушення через відсутність у діях його довірителя ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення свідчить про те, що останнього було притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, тим самим йому було заподіяно моральну шкоду, яка підлягає відшкодуванню. Відшкодування шкоди у такому випадку здійснюється незалежно від того, чи застосовувались з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом.

У відзивах на апеляційну скаргу відповідачі: Державна казначейська служба України, Головне управління Національної поліції у Київській області, посилаючись на безпідставність вимог апеляційної скарги та законність і обґрунтованість висновків суду першої інстанції, просили залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Постановою Волинського апеляційного суду від 01 липня 2021 року рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 14 квітня 2021 року залишено без змін.

Постановою Верховного суду від 18 травня 2022 року касаційну скаргу позивача задоволено частково, постанову Волинського апеляційного суду від 01 липня 2021 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що справа про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_1 була закрита саме з процесуальних підстав, а отже, діями працівників поліції не було завдано позивачу моральної шкоди. Також суд вважав, що оскільки позивача фактично не було притягнуто до будь-якої відповідальності, а сам факт складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення не свідчить про завдання йому будь-якої шкоди (як матеріальної, так і моральної), то підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Проте погодитись з таким висновком суду не можна.

Встановлено, що 15 травня 2020 року відносно позивача ОСОБА_1 , за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, інспектором дорожнього нагляду Броварського відділу поліції ГУНП в Київській області був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ № 118889, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 серпня 2020 року провадження у справі № 361/3189/20, на підставі п. 7 ч. 2 ст. 247 КУпАП, закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постановою Київського апеляційного суду від 11 грудня 2020 року у зазначеній вище справі про адміністративне правопорушення скасовано постанову Броварського міськрайонного суду Київської області та провадження у цій справі закрито за відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до частин першої та другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в тому числі, і відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової шкоди).

Стаття 23 ЦК України передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені статтями 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Загальноконституційні засади відносин між державою та громадянином, зокрема щодо відповідальності держави, закріплено в конституційні та цивільно-правові норми: стаття 56 Конституції України; статті 1173-1176 ЦК України, Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Статтями 2, 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття справи про адміністративне правопорушення.

Тобто, здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, отримання пояснень та інше).

У справі, яка переглядається, підставою для відшкодування шкоди є закриття справи про адміністративне правопорушення у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Разом із тим, це не спростовує того, що такими діями позивачу завдано моральної шкоди, оскільки закриття справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчить про те, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, а, крім того, відшкодування здійснюється незалежно від вини.

Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувались з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що закриття справ про адміністративне правопорушення, відповідно до частини першої статті 1176 ЦК України та статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», є підставою для відшкодування моральної шкоди не залежно від того, чи застосувались з боку держави будь-які заходи примусу та, чи понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом.

Отже, враховуючи наведене, на думку колегії суддів, суд першої інстанції, повно встановивши обставини справи, дав цим обставинам невірну правову оцінку, допустив неправильне тлумачення закону, який регулює правовідносини, що виникають між суб`єктом владних повноважень та фізичною особою у випадку незаконного притягнення останньої до адміністративної відповідальності та дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Тому, оскаржуване рішення суду першої інстанції не може залишатися в силі, а підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Статтею 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» визначено, що розмір відшкодування повинен бути не меншим одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи, але за час незаконного перебування громадянина під слідством чи судом він має бути не меншим однієї мінімальної заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством або судом.

Відшкодування моральної шкоди в цих випадках провадиться за рахунок коштів державного бюджету, незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати, що діє на час розгляду справи. Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат.

Шкода, завдана громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, підлягає відшкодуванню шляхом її стягнення з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку.

Розмір відшкодування слід розраховувати, виходячи з установленого законодавством розміру мінімальної заробітної плати на момент розгляду справи судом, за кожен місяць перебування під слідством та судом.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд має керуватися принципами поміркованості, розумності, справедливості, тобто розмір відшкодування шкоди у цьому випадку має бути не більш, аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» з 01 січня 2022 року мінімальна заробітна плата у місячному розмірі складає 6 500 грн (станом на момент вирішення справи).

Отже, внаслідок незаконного притягнення до адміністративної відповідальності позивачу ОСОБА_1 завдано моральну шкоду, право на відшкодування якої він набув на підставі постанови Київського апеляційного суду від 11 грудня 2020 року.

Враховуючи наведені обставини, а саме глибину та тривалість моральних страждань перенесених позивачем, його перебування протягом 6 повних місяців 26 днів під слідством та судом, що призвело до порушення нормальних життєвих зв`язків останнього, та враховуючи заявлену до відшкодування суму за заподіяну моральну шкоду, колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для стягнення моральної шкоди у розмірі 38 892 гривні.

У відповідності до пункту 4 статті 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» позивач має право на відшкодування (повернення) суми, ним сплаченої у зв`язку з наданням йому юридичної допомоги.

З приєднаної до матеріалів справи квитанції № 0.0..1 від 22 грудня 2020 року слідує, що позивач ОСОБА_1 , на підставі договору №155 від 16 травня 2020 року про надання правової допомоги в справі про адміністративне правопорушення № 361/3189/20, сплатив адвокату Бондарчуку В. О. 6 000 гривень.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи квитанції № 0.0..1 від 23 грудня 2020 року позивач ОСОБА_1 сплатив на рахунок адвокатського об`єднання «Серотюк, Скакун і партнери» 14 200 гривень за надані йому юридичні послуги у судовій справі № 361/3189/20 про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Враховуючи наведені обставини та вимоги зазначеної вище норми матеріального права, колегія суддів вважає, що ОСОБА_1 , як особа щодо якої проводились незаконні дії про притягнення його до адміністративної відповідальності, має право на відшкодування грошової суми, сплаченої ним за надану йому юридичну допомогу під час розгляду адміністративної справи судом в розмірі 20 200 гривень.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки оскаржуване рішення ухвалено судом першої інстанції з неправильним застосуванням норм матеріального права, то це рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 підлягає до задоволення, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Керуючись ст. 374, 376, 381, 382, 384, 389 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 14 квітня 2021 року скасувати, ухвалити нове.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області, Броварського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди задовольнити.

Стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України шляхом списання у безспірному порядку з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди 38 892 (тридцять вісім тисяч вісімсот дев`яносто дві) грн. та 20 200 (двадцять тисяч двісті) грн. понесених судових витрат на правничу допомогу.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді