Провадження № 2-з/756/229/22
УХВАЛА

09 грудня 2022 року м. Київ

Суддя Оболонського районного суду міста Києва Діденко Є.В., розглянувши заяву про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

до суду надійшла позовна заява, у якій позивач просить: стягнути з ОСОБА_2 суму боргу згідно з розписками від 19.04.2019 року в розмірі 13027,73 доларів США та 10 000,00 доларів США.

Позов обґрунтований тим, що 17.04.2022 року відповідач взяв в борг у позивача грошові кошти в сумі 12 000,00 та 10 000,00 доларів США про що складені розписки, та зобов`язався повернути борг до 31.12.2019 року. Але відповідач борг не повернув.

Ухвалою суду від 21.11.2022 року в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено. Зроблено запит про місце реєстрації відповідача.

07.12.2022 р. представником позивача ОСОБА_3 повторно подано заяву про забезпечення позову, у якій просить: накласти арешт на нерухоме майно, яке належить ОСОБА_2 , а саме: житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 ; земельну ділянку кадастровий номер :04:001:5018; земельну ділянку кадастровий номер :04:001:0086 за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Ходосівка; земельну ділянку кадастровий номер :04:001:5023 за адресою: АДРЕСА_2 .

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що відповідач кошти не повернув, незважаючи на неодноразові звернення до нього, і не має наміру їх повертати. У зв`язку з цим існує загроза відчуження відповідачем наявного у нього нерухомого майна з метою ухилення від виконання договору. На підтвердження належного нерухомого майна відповідачу надав копію договору про поділ майна подружжя від 09.09.2022 р. та посилається на раніше надані документи.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи, та без фіксації судового процесу, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши доводи заяви про забезпечення позову та надані докази, суд вважає, що вона підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до пункту 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Пунктом 4 постанови № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» пленум Верховного Суду України звертає увагу на те, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що підставою для забезпечення позову є обґрунтоване припущення, що невжиття певних заходів утруднить або зробить неможливим виконання судового рішення. Таке обґрунтоване припущення може будуватись на доказах, аргументах, поведінці відповідача чи третіх осіб у співставленні з обставинами конкретної справи та предметом спору.

Відповідно до наданих суду документів, строк виконання за договором позики на суму 12 000 доларів США минув 31.12.2019 р., доказів часткового виконання договору матеріали справи не містять. Тому, з наданих документів слідує, що між сторонами дійсно виник спір.

Згідно з наданими відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, власником об`єктів нерухомого майна: житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 ; земельну ділянку кадастровий номер :04:001:5018; земельну ділянку кадастровий номер :04:001:0086 за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Ходосівка; земельну ділянку кадастровий номер :04:001:5023 за адресою: АДРЕСА_2 , є ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 . Такий же РНОКПП і паспортні дані, зазначені у розписках про отримання боргу, вказані у договорі про поділ майна подружжя від 09.09.2022 р.

Таким чином, дійсно можливо дійти висновку про належність відповідачу вказаного нерухомого майна.

Приймаючи до уваги ціну позову та викладені у заяві про забезпечення обставини, суд вважає, що позивачем на цій стадії доведено обґрунтоване припущення про те, що відповідач може вчинити дії, спрямовані на ухилення від виконання рішення суду, у разі задоволення позову, зокрема, позбутись нерухомого майна.

Проте, враховуючи обставини справи, обсяг позовних вимог та те, що позивачем не надано доказів реальної вартості майна, на яке він просить накласти арешт, для дотримання співмірності є достатнім накладення арешту на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , та земельну ділянку кадастровий номер :04:001:5018, площею 0,0528 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Відповідно до ст. 154 ЦПК України, зустрічне забезпечення не є обов`язковим.

При цьому слід зазначити, що забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою ускладнення чи неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача, який не позбавлений права клопотати про скасування заходів забезпечення позову повністю або частково у разі, якщо перестануть існувати підстави для його застосування.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 149, 150, 247, 258, 259, 260 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Заяву представника позивача ОСОБА_3 про забезпечення позову - задовольнити частково.

Накласти арешт на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , та земельну ділянку кадастровий номер :04:001:5018, площею 0,0528 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що належать на праві приватної власності ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

В іншій частині заяви - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала складена і підписана 09 грудня 2022 року.

Суддя Є.В. Діденко