Справа № 201/5856/22
Провадження № 2/201/2740/2022
РІШЕННЯ

Іменем України

03 листопада 2022 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді Наумової О.С., за участю секретаря судового засідання Моренко Д.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» (третя особа - ОСОБА_2 ) про відшкодування шкоди, пов`язаної з лікуванням та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

22.08.2022р. ОСОБА_1 звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ТДВ «Страхова компанія «Кредо» (третя особа - ОСОБА_2 ) про відшкодування шкоди, пов`язаної з лікуванням та моральної шкоди (а.с. 2-9).

Ухвалою судді Наумової О.С. від 25.08.2022р. відкрите провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, витребувано у ТДВ «Страхова компанія «Кредо» належним чином завірену копію договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності № 203311880 від 26.03.2021р. (а.с. 81).

В обґрунтування позовних вимог позивачка посилалася на те, що 13.05.2021р. о 21 год. 12 хв. ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Lexus RX 350», р/н НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_3 , в районі електроопори АДРЕСА_1 , перевищуючи максимальну швидкість у населених пунктах, при зміні напрямку руху та перестроюванні праворуч не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, внаслідок чого відбулося зіткнення з попутним попереду автомобілем «AUDI Q3», р/н НОМЕР_2 , під керуванням позивача ОСОБА_1 .

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06.07.2021р. по справі про адміністративне правопорушення № 201/5961/21 ОСОБА_2 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у сумі 850,00 грн., яка набрала законної сили 19.07.2021р.

Автомобіль «AUDI Q3», р/н НОМЕР_2 належить позивачеві ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 05.07.2019р.

Цивільно-правова відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу «Lexus RX 350», р/н НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_2 , на момент ДТП була застрахована ТДВ «Страхова компанія «Кредо» за договором страхування № 203311880 від 26.03.2021р.

На виконання умов зазначеного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності страховиком ТДВ СК «Кредо» відшкодована шкода, заподіяна внаслідок зазначеної ДТП майну ОСОБА_1 у розмірі 127 500, 00 грн.

Згідно медичної документації та при огляді потерпілої ОСОБА_1 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забійної рани, синців та саден обличчя, субкон`юнктивального крововилива правого ока; синців на нижніх кінцівках, у зв`язку із чим остання зазнала фізичного болю та страждань.

У період з 13.05.2021р. по 22.07.2021р. ОСОБА_1 витрачено на діагностику, лікування та реабілітацію у закладах охорони здоров`я, лікуванням у домашніх умовах та на придбання лікарських засобів 23046,20 грн., що підтверджується відповідними квитанціями і чеками.

ОСОБА_1 двічі - у грудні 2021 року і у червні 2022 року направляла ТДВ «Страхова компанія «Кредо» заяви про страхове відшкодування з документами, що підтверджують витрати на лікування на суму 23 046,20 грн., про відшкодування моральної шкоди. Заяви отримані страховиком, але у визначений законом строк виплати не здійснені, відповідей не надано.

На підставі викладеного, просив стягнути з ТДВ «Страхова компанія «Кредо» на користь ОСОБА_1 шкоду, пов`язану з лікуванням, заподіяної внаслідок ДТП здоров`ю у розмірі 23046,20 грн., пеню за прострочення виплати страхового відшкодування у розмірі 3504,28 грн., інфляційні витрати у розмірі 2288,55 грн., три проценти річних у розмірі 295,50 грн., а всього 29134,53 грн., стягнути на відшкодування моральної шкоди 50 000,00 грн., а також компенсувати за рахунок відповідача судові витрати.

Відповідач ДТВ «Страхова компанія «Кредо» позовні вимоги визнало частково. 14.09.2022р. від представника відповідача генерального директора Кривцун В.В. надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 84-88), у якому відповідач зазначив, що дійсно 13.05.2021р. мало місце ДТП, про як вказує позивачка, остання була водієм автомобілю «Audi», д.н.з. НОМЕР_2 , і отримала легкі тілесні ушкодження.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність винного у ДТП водія автомобілю «Lexus RX 350», д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_2 була застрахована в ТДВ «Страхова компанія «Кредо» згідно з договором (полісом) № ЕР/203311880 від 25.03.2021р.

Відповідно до п. 4 полісу №ЕР/203311880 розмір страхової суми на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю становить 260000,00 грн. Відповідно до п. 12.2. ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» франшиза при відшкодуванні шкоди, заподіяної життю та/або здоров`ю потерпілих, не застосовується. Таким чином, максимальний розмір страхового відшкодування у зв`язку зі ушкодженням здоров`я позивача становить 260 060,00 грн.

Відповідач вважає, що за наданими позивачкою чеками відшкодуванню підлягають витрати на суму 20496,60 грн., оскільки вони відповідають вимогам ст. 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Витрати на суму 2550,60 грн. не підлягають відшкодуванню, оскільки:

витрати на суму 1552,20 грн. згідно фіскального чеку №0078 від 27.05.2021р. із призначенням платежу «Vichy Dereos Aminexil Clinical» не може бути відшкодовано, оскільки даний засіб від випадіння волосся не призначався лікарем і відсутнє будь-яке призначення медичного закладу про необхідність придбання цього засобу;

витрати на суму 42,40 грн. згідно чеку №25298 від 04.06.2021р. із призначенням платежу «смекта апельсин ваниль» не можуть бути компенсовані, оскільки відсутнє призначення медичного закладу про необхідність придбання цих лікарській засобів;

витрати на суму 556 грн. згідно чеку номера № 36894 та квитанції № 1-312856-40 від 07.07.2021р. із призначенням платежу дослідження «COVІD-19 lgМ та дослідження COVID-19 lgG» не можуть бути компенсовані, оскільки відсутнє призначення медичного закладу про необхідність проведення даних досліджень;

витрати на суму 400,00 грн. згідно чеку номера № 297646 від 08.07.2021р. із призначенням платежу «консультація лікаря-психіатра» не можуть бути компенсовані, оскільки відсутнє призначення медичного закладу про необхідність проведення даних досліджень-консультацій.

Також вважав, що відповідно до ст. 26-1 Закону страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю, тобто: 20496,68 грн. х 5% = 1024,78 грн.

Щодо відшкодування 3% річних, інфляції, просив врахувати лист Торгово-промислової палати України № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022р. та указ Президента України від 24.02.2022р. №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку із військовою агресію Російської Федерації проти України, що визнано форс-мажорними обставинами (обставини непереборної сили), який пролонгується на період дії воєнного стану на території; України

Враховуючи викладене, просив стягнути витрати на лікування лише в сумі 20496,80 грн., моральну шкоду - у розмірі 1024,78 грн., в іншій частині відмовити; зменшити витрати на оплату правничої допомоги адвоката.

Також просив у відзиві розглядати справу без участі представника відповідача.

Позивачка 04.10.2022р. надала відповідь на відзив (а.с. 104 - 108), у якій не погодилася із позицією позивача щодо відсутності підстав для відшкодування 2550,60 грн. Зазначила, що вона у січні 2021 року тяжко перенесла хворобу COVID-19, що підтверджується консультативним висновком спеціаліста від 10.06.2021р. Одним із наслідків зазначеної хвороби є випадіння волосся, лікування якого здійснювалося з лютого 2021 року, а після ДТП 13.05.2021р. усі результати лікування були зведені до початкової стадії, враховуючи отримані пошкодження, набули загострення, у зв`язку з чим, саме за рекомендаціями терапевта і невропатолога був 27.05.2021р. придбаний зазначений лікарський засіб для продовження лікування на суму 1552,60 грн. Після ДТП усі лікарі протягом тривалого часу намагалися уникнути ускладнення з боку хвороби COVID-19 у сукупності з отриманими пошкодженнями від ДТП, тому позивачкою витрачено на дослідження 556,00 грн. 07.07.2021р. на захворювання на COVID-19.

ОСОБА_1 після ДТП 13.05.2021р. приймала велику кількість інших лікарських засобів для відновлення стану здоров`я, які були призначені різними лікарями, що призвело до порушення роботи кишечнику, швидке лікування та відновлення функції якого здійснюється загальновідомим та самим простим зазначеним засобом у вигляді «смекти», яка придбана за 42,40 грн. 04.06.2021р.

Первинним оглядом від 13.05.2021р. рекомендовано звернутися до невропатолога, за консультацією якого при повторному огляді від 08.07.2021р. рекомендовано звернутися за консультацією психотерапевта та психіатра, що підтверджується консультативним висновком спеціаліста від 08.07.2021р., тому позивачкою понесені витрати в розмір 400 грн. 08.07.2021р. на консультацію лікаря-психіатра.

Наполягала на відшкодуванні моральної шкоди у розмірі 50000,00 грн., оскільки відповідач після отримання заяв позивачки від 17.12.2021р. та від 08.06.2022р. не відшкодував страхові виплати, взагалі не повідомив про рішення страховика щодо відмови у здійсненні страхового відшкодування, у зв`язку із позивачка була змушена звернутися до суду із цим позовом. Відповідач фактично не визнав права потерпілої особи на передбачену законом страхову виплату моральної шкоди у розмірі 5% страхової виплати, а тому у зав`язку зі зверненням до суду обов`язок відшкодування моральної шкоди у розмірі 50 000,00 грн. виникає у відповідача на підставі рішення суду як способу захисту порушеного права потерпілої особи за нормами ЦК України.

Наполягала також на стягненні 3% річних, інфляції, пені, адже відповідач не довів , що обставини непереборної сили вплинули на строки виплати відшкодування. Порушення грошового зобов`язання не могло статися внаслідок непереборної сили, оскільки зазначені обставини виникли через 67 днів з дня отримання заяви на відшкодування шкоди.

Щодо відшкодування витрат на правничу допомогу, то на виконання вимог ч. 1 ст. 134 ЦПК України позивачем у позовній заяві поданий попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Представник позивачки - адвокат Куценко О.М. у судове засідання не з`явився, у відповіді на відзив просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримував у повному обсязі (а.с. 108).

Представник відповідача ТДВ «Страхова компанія «Кредо» у судове засідання не з`явився, просив у відзиві на позов розглядати справу без участі представника відповідача, з урахуванням позиції у відзиві (а.с. 88).

Третя особа - ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про дату, місце та час розгляду справи судом повідомлявся неодноразово належним чином (а.с. 110 112), про причини неявки не повідомив, заяв, клопотань до суду не надав.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Встановлено, що 13.05.2021р. о 21 год. 12 хв. сталася ДТП, за обставинами якої ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Lexus RX 350», р/н НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_3 , в районі електроопори АДРЕСА_1 , перевищуючи максимальну швидкість у населених пунктах, при зміні напрямку руху та перестроюванні праворуч не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, внаслідок чого відбулося зіткнення з попутним попереду автомобілем «AUDI Q3», р/н НОМЕР_2 , під керуванням позивача ОСОБА_1 .

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06.07.2021р. по справі про адміністративне правопорушення № 201/5961/21 ОСОБА_2 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у сумі 850,00 грн., яка набрала законної сили 19.07.2021р. (а.с. 13).

Автомобіль «AUDI Q3», р/н НОМЕР_2 належить позивачці ОСОБА_1 на праві власності згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу від 05.07.2019р. (а.с. 11).

Цивільно-правова відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу «Lexus RX 350», р/н НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_2 , застрахована ТДВ «Страхова компанія «Кредо» за договором страхування № ЕР/203311880 від 26.03.2021р., що сторонами не заперечується.

Відповідно до висновка спеціаліста судово-медичного експерта № 1185 від 24.05.2021р. за даними медичної документації та при огляді потерпілої ОСОБА_1 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забійної рани, синців та саден обличчя, субкон`юнктивального крововилива правого ока; синців на нижніх кінцівках, що спричинені від дії тупого твердого предмета (предметів), або при ударі об такий (такі), виявлені тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень (а.с. 30 33).

ОСОБА_1 17.12.2021р. на адресу ТДВ «Страхова компанія «Кредо» надіслала заяву про страхове відшкодування та документи, що підтверджують витрати, пов`язані з діагностикою, лікуванням та реабілітацією та придбання лікарських засобів на суму у розмірі 23 046,20 грн. в період з 13.05.2021р. по 22.07.2021р. (а.с. 14 19).

Заява ОСОБА_1 отримана страховиком 20.12.2021р., що підтверджується інформацією Укрпошта за трекінгом відправлення № 682 від 02.01.2022р. (а.с. 20).

08.06.2022р. позивачка вдруге звернулася до страховки із заявою про виплату витрат на лікування, моральної шкоди, просила повідомити про прийняте страховиком рішення (а.с. 21 22).

Відповідей на обидві заяви не отримала, що не спростовано відповідачем.

Відповідач у відзиві на позов визнає витрати на лікування, які були понесені позивачкою на суму 20496,60 грн. і вважає, що витрати у розмірі 2550,60 грн. не підлягають відшкодуванню. Зокрема, витрати на суму 1552,20 грн. згідно фіскального чеку №0078 від 27.05.2021р. із призначенням платежу «Vichy Dereos Aminexil Clinical» (засіб від випадіння волосся). Цей засіб не призначений лікарем і відсутнє будь-яке призначення медичного закладу про необхідність придбання цього засобу. Витрати на суму 42,40 грн. згідно чеку №25298 від 04.06.2021р. із призначенням платежу «смекта апельсин ваниль» - відсутнє призначення медичного закладу про необхідність придбання цих лікарській засобів. Витрати на суму 556,00 грн. згідно чеку номера № 36894 та квитанції № 1-312856-40 від 07.07.2021р. із призначенням платежу дослідження «COVІD-19 lgМ та дослідження COVID-19 lgG» - відсутнє призначення медичного закладу про необхідність проведення даних досліджень. Витрати на суму 400,00 грн. згідно чеку номера № 297646 від 08.07.2021р. із призначенням платежу «консультація лікаря-психіатра» - відсутнє призначення медичного закладу про необхідність проведення даних досліджень-консультацій.

Згідно зі ст. 24.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Зазначені в цьому пункті витрати, та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я.

Таким чином, страховик відшкодовує лише ті витрати, які підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я та пов`язані з наслідками дорожньо-транспортної пригоди.

Заявлені витрати на лікування повинні знаходитись в причинно-наслідковому зв`язку з травмами отриманими в результаті ДТП.

Витрати на лікування, необхідність здійснення яких не підтверджено відповідним медичним закладом не відшкодовуються.

При цьому, фіскальні чеки на купівлю медичних препаратів повинні містити назву препаратів, якщо в фіскальних чеках вказується лише загальна група препаратів до таких чеків мають надаватися товарні чеки, з вказаними назвами препаратів.

Чеки, які не містять конкретної назви медичних препаратів або медичних послуг, благодійні внески не відшкодовуються.

Суд погоджується із доводами відповідача про те, що витрати на суму 1552,20 грн. згідно фіскального чеку №0078 від 27.05.2021р. із призначенням платежу «Vichy Dereos Aminexil Ciinical» не підлягають відшкодуванню, оскільки даний засіб від випадіння волосся не був призначений лікарем. Суд вважає необґрунтованими доводи позивачки про те, що випадіння волосся пов`язане із лікування від наслідків ДТП, оскільки сама позивачка вказує, що випадіння волосся стало наслідком перенесення у січні 2021 року захворювання на COVID-19 і саме одним із наслідків цієї хвороби стало випадіння волосся, лікування здійснювалося ще з лютого 2021 року. Доказів того, що після ДТП 13.05.2021р. результати лікування зведені до початкової стадії матеріали справи не містять.

Також не можуть бути відшкодовані витрати на суму 42,40 грн. згідно чеку №25298 від 04.06.2021р. із призначенням платежу «смекта апельсин ваниль», оскільки відсутнє призначення лікаря на його придбання.

Не підлягають відшкодуванню й витрати на суму 556,00 грн. згідно чеку номер № 36894 та квитанції № 1-312856-40 від 07.07.2021р. із призначенням платежу дослідження «COVІD-19 lgМ та дослідження COVID-19 lgG». Сплата позивачкою 556,00 грн. за дослідження 07.07.2021р. на захворювання на COVID-19 не перебуває у причинно-наслідковому заявку із ДТП, яке сталося у травні 2021 року (через два місяці), доказів зворотного суду не надано.

Стосовно витрат у розмір 400,00 грн. згідно чеку номера № 297646 від 08.07.2021р. на консультацію лікаря-психіатра (а.с. 68), то з матеріалів справи видно, що під час первинного огляду нейрохірургом 13.05.2021р. позивачці надано рекомендації звернутися до невропатолога (а.с. 23). Згідно із консультативним висновком спеціаліста від 08.07.2021р. ТОВ «Дейлі Медікал», у якому є висновок лікаря про наявність у позивачки «посттарвматичного стресового розладу», позивачці рекомендовано звернутися за лікуванням до психотерапевта та до психіатра (а.с. 38-39). Отже, суд вважає, що сплачені 08.07.2021р. згідно чеку номера № 297646 кошти за консультацією лікаря-психіатра в сумі 400,00 грн. знаходитись в причинно-наслідковому зв`язку з травмами отриманими в результаті ДТП, а тому підлягають відшкодуванню із відповідача.

Відтак, із відповідача підлягає стягненню на відшкодування витрат на лікування всього 20895,60 грн. (23046,20 - 1552,20 - 42,40 - 556,00).

Відповідно до ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Отже, з відповідача підлягає стягненню моральна шкода у розмірі 1044,78 грн. (20895,60 х 5%).

Страхова сума - це грошова сума, у межах якої (тобто не більше) страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування (п. 1 ст. 9 Закону). Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування (п. 4 ст. 9 зазначеного Закону). Порядок та розмір страхової виплати визначається відповідно до статей 23 - 25 Закону.

Отже, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» чітко передбачає підстави і порядок відшкодування моральної шкоди лише у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Згідно з частиною 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відтак, решту розміру відшкодування моральної шкоди, яку позивач вважає заподіяною внаслідок ДТП може бути стягнута лише з безпосереднього її заподіювача.

А тому не підлягають вимоги позивача про стягнення моральної шкоди зі страховика у сумі 50000,00 грн., а лише в сумі 1044,78 грн.

Всього з відповідача підлягає стягненню на відшкодування витрат на лікування та на відшкодування моральної шкоди 21940,08 грн.

Згідно із п. 36.1 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.

Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону виплата страхового відшкодування здійснюється протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування.

Якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили.

У разі якщо заява про здійснення страхового відшкодування чи інші документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), подані з порушенням строку, встановленого цим Законом, строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та його виплату збільшується на кількість днів такого прострочення.

Як установлено під час розгляду справи, розмір страхового відшкодування сторонами не узгоджувався та був наявний відповідний спір, який позивачем передано на вирішення до суду.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що відсутні підстави для покладення на страховика відповідальності у вигляді сплати пені згідно ст. 36 Закону № 1961-IV.

В частині заявлених вимог про стягнення зі страхової компанії у відповідності до ст. 625 ЦК України інфляційних витрат та трьох відсотків річних, суд враховує таке.

За змістом ст. ст. 524, 533-535, 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

Ці висновки узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11.04.2018 року у справі №758/1303/15-ц.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).

Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.04.2018 року у справі №910/10156/17 вказала, що приписи ст. 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01.06.2016 року у справі №3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі.

Як роз`яснено судам в п. 21 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу страхувальника зобов`язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст. 526, ч. 2 ст. 625 ЦК).

Оскільки судом встановлено, що страховик відповідно до поданих позивачем документів не здійснив виплату страхового відшкодування, порушивши грошове зобов`язання, зі страховика підлягає до стягнення у відповідності до ч. 2 ст.625 ЦК України три відсотки річних та інфляційні витрати підлягають стягненню від суми 21940,08 грн.

Отже, із належної до сплати суми страхового відшкодування 21940,38 грн. за обраний позивачем період з 20.03.2022р. по 22.08.2022р. підлягає до сплати:

- 3% річних: 21940,38*3: 100 * 156 : 365=281,31 грн.

- індекс інфляції: 21940,38 * 109,930% (за квітень 2022 липень 202022) : 100% - 21940,38 = 2178,67 грн..

Відповідач методу вказаного розрахунку не спростував.

Відтак, всього з відповідача на користь позивача підлягає стягненню грошові кошти загалом в сумі 24400,38 грн. (20895,60 +1044,78+281,31+2178,67).

Суд не приймає посилання відповідача на те, що несвоєчасна несплата страхового відшкодування сталася внаслідок форс-мажорних обставин.

Так, дійсно торгово-промислова палата України (ТПП України) листом від 28.02.2022р. № 2024/02.0-7.1 засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою запровадження воєнного стану, та підтвердила, що зазначені обставини з 24.02.2022р. до їх офіційного закінчення є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору.

Також ТПП України ухвалила рішення спростити процедуру засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), зазначивши на офіційному сайті, що не обов`язково звертатись до ТПП України та уповноважених нею регіональних ТПП. Для посвідчення форс-мажору пропонується роздрукувати загальний офіційний лист ТПП України щодо засвідчення форс-мажорних обставин та посилатись на нього.

Відповідно до ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Задля встановлення загальних умов відповідальності слід встановити: протиправну поведінку, збитки (шкоду), причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками (шкодою) та наявності вини особи, яка заподіяла збитки (шкоду). За відсутності хоча б одного з цих елементів, відповідальність у вигляді відшкодування збитків не настає (постанова Великої Палати Верховного Суду у справі № 910/20261/16 від 26 листопада 2019 року, постанови Верховного Суду у справах № 923/1315/16 від 4 вересня 2018 року, № 910/2018/17 від 4 квітня 2018 року, № 904/982/19 від 24 лютого 2021 року).

Окрім того, у постановах Верховного Суду від 15 червня 2018 року у справі № 915/531/17, від 26 травня 2020 року у справі № 918/289/19, від 17 грудня 2020 року у справі № 913/785/17 викладено висновок щодо застосування статті 141 ЗУ «Про торгово-промислові палати в Україні», відповідно до якого, статтею 141 ЗУ «Про торгово-промислові палати в Україні» визначено, що засвідчення дії непереборної сили шляхом видачі сертифіката про форс-мажорні обставини покладено на Торгово-промислову палату України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати; форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і в разі їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна не тільки довести наявність таких обставин самих собою, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання; доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.

У постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16 липня 2019 року у справі № 917/1053/18 зазначено, що саме лише посилання сторони у справі на наявність обставин непереборної сили та надання відповідних доказів на підтвердження своїх доводів не може вважатися безумовним доведенням відповідних обставин, яке не потребує оцінки суду, оскільки саме суд повинен на підставі наявних у матеріалах доказів встановити, чи дійсно такі обставини, на які посилається сторона, є надзвичайними і невідворотними, що об`єктивно унеможливили належне виконання стороною свого обов`язку.

Статтями 77-80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (допустимі докази). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідачем не доведено, що саме внаслідок обставин непереборної сили відповідач не виконав свого обов`язку що виплати позивачці страхового відшкодування.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, з урахуванням того, що позов задоволено частково, їх слід розподілити таким чином.

При подачі позову позивачкою сплачений судовий збір відповідно до ставок, встановлених ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в сумі 1984,80 грн. за позовні вимоги майнового характеру (992,40 грн. - за позовні вимоги про стягнення страхового відшкодування і 992,40 грн. за вимоги про відшкодування моральної шкоди), які підлягають стягненню із відповідача, з урахуванням того такий розмір є мінімальною ставкою судового збору, менше якої не сплачується.

Питання про стягнення оплати за отримання правничої допомоги з відповідача судом не вирішується, оскільки відповідні докази позивачкою не надані і лише зазначено у позові про орієнтований розмір витрат на правову допомогу у розмірі 33956,72 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 128-131, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» (третя особа - ОСОБА_2 ) про відшкодування шкоди, пов`язаної з лікуванням та моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» (ЄДРПОУ 13622789) на користь ОСОБА_1 (РОНКПП НОМЕР_3 ) в рахунок відшкодування шкоди, пов`язаної з лікуванням та моральної шкоди 21940,38 грн., індекс інфляції в розмірі 2178,67 грн., три проценти річних в розмірі 281,31 грн., а всього 24400,38 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» () на користь ОСОБА_1 (РОНКПП НОМЕР_3 ) судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 1984,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Повний текст рішення виготовлений 11 листопада 2022 року.

Суддя О.С. Наумова