справа № 208/1093/21
№ провадження 2/208/790/22
18 серпня 2022 р. м. Кам`янське
Заводський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області в складі:
Головуючого, судді - Івченко Т.П.
За участю: секретаря судового засідання - Оніщук Д.Р,
розглянув у відкритому судовому засіданні у місті Кам`янське Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини, до досягнення дитиною трирічного віку»,-
У лютому 2021 року до провадження Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області надійшов зазначений позов, за яким позивач заявила позовні вимоги:
-Стягнути з відповідача на її користь, аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення із позовом до суду і до досягнення дитиною віку повноліття;
-Стягнути з відповідача на її користь, аліменти на її утримання, у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), до досягнення дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку.
В обґрунтування позову позивач зазначила, що 20 січня 2020 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб, від якого народився син - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
З літа 2020 року, відповідач пішов з сім`ї і по теперішній час живе окремо від них, та його місцезнаходження позивачу невідомо.
Враховуючи що вона знаходиться з дитиною, вік якої менше ніж три роки, і не має можливості працювати та доходів які б забезпечили її та сина, просить стягнути заявлені аліменти на її користь.
2. Позиція відповідача.
Відповідач, ОСОБА_6 про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, згідно з вимогами ст.130 ЦПК України, про причини неявки суду не повідомив, судова повістка - виклик направлена відповідачу на останню відому суду адресу і в силу ст.131 ЦПК України вважається доставленою, на підставі ст. 223 ЦПК України суд вважає причини неявки відповідача неповажними. Відзив відповідач на позов не подав. Заяв та клопотань про проведення розгляду за його відсутності не подавав.
3. Процесуальні питання пов`язанні з розглядом справи.
16 лютого 2021 року позивач звернулась до Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області з позовом про стягнення аліментів.
19 лютого 2021 року з підстав недотримання вимог ст.ст. 175, 177 ЦПК України, позовну заяву було залишено без руху для усунення недоліків у позовній заяві.
26 березня 2021 року позивачем на виконання ухвали від 19 лютого 2021 року, усунути недоліки в позовній заяві.
05 квітня 2021 року хвалою Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області відкрито справу в порядку спрощеного позовного провадження.
Позивач ОСОБА_7 користуючись своїм правом подала заяву про проведення судового розгляду за своєю відсутності, підтримала заявлені позовні вимоги в повному обсязі.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, що дозволило суду вважати за необхідне визнати його неявку з неповажних причин, провести заочний розгляд справи, розглянути справу на підставі наявних у справі доказів.
4. Фактичні обставини встановлені судом.
23 січня 2020 року між ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця міста Анкара, громадянином Турецької Республіки, і ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянкою України, зареєстровано шлюб, згідно до актового запису № 14 від 23 січня 2020 року Дніпровським районним у місті Кам`ясньке відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), що підтверджено копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с. 4). Після реєстрації шлюбу, ОСОБА_9 , змінила прізвище на ОСОБА_10 .
ІНФОРМАЦІЯ_4 народився ОСОБА_5 , батьками якого зареєстровані ОСОБА_11 , громадянин Турецької Республіки, і ОСОБА_1 , громадянка України, що підтверджено копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , реєстрація проведена Заводським районним у місті Кам`янське відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (а.с. 5).
Судом встановлено що позивач залишилася проживати разом із сином, а відповідач ОСОБА_11 з літа 2020 року пішов із сім`ї.
5. Правові норми законодавства застосовані судом.
Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Ст. 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами:
1) письмовими, речовими і електронними доказами;
2) висновками експертів;
3) показаннями свідків.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.
5.1. Щодо підстав для стягнення аліментів на утримання дитини.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Положеннями ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція) передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
У відповідності до статті 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Згідно частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.
Пленум Верховного Суду України в п. 17 своєї Постанови від 15.05.2006 року №3 роз`яснив судам, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.
При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальний стан сторін, стан здоров`я дітей, наявність на утриманні у платника аліментів інших неповнолітніх дітей та інших непрацездатних членів сім`ї.
Даних про наявність на утриманні відповідача інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім`ї відповідачем суду не надано.
Відповідно до ст.180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При встановленні розміру аліментів, суд керується вимогами ст.182 СК України та роз`ясненнями, які містяться в п.17 Постанови пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», та вирішуючи питання щодо розміру аліментів враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
5.2. Щодо підстав для стягнення аліментів на утримання дружини.
Статтею 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання.
Так, ч. 4 статті 84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Не перешкоджатиме виникненню цього права і застування інституту недійсності шлюбу у випадках, коли дружина не знала і не могла знати про перешкоди до реєстрації шлюбу.
У Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" зазначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до ч.1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.
7. Висновки та мотиви прийнятого рішення.
Згідно до діючого законодавства України та міжнародних актів, інтереси дитини превалюють, та батьки є зобов`язаними щодо забезпечення належного рівня розвитку дитини, її забезпечення, надання їй відповідних умов для життя, розвитку.
А тому, батьки - як мати так і батько, при народженні дитини, набувають як права так і обов`язки щодо дитини.
Дитина це особа віком до 18 років, і цей вік є визначений законодавцем як вік до якого батьки зобов`язані перед дитиною в її матеріальному забезпеченні в тому числі.
Судом встановлено, що сторони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та фактично проживає з позивачем - матір`ю дитини.
Місце знаходження відповідача не встановлено, останнє відоме місце його проживання та реєстрації, є місцем реєстрації та проживання позивача і дитини.
Зазначені обставини не перекладають весь тягар лише на одного із батьків, але і не звільняють жодного з них від виконання такого обов`язку.
Судом враховується, що відповідач не скористався своїм правом на участь в розгляді справи, поданні належних та допустимих доказів на визначення фактичних обставин що мають значення для справи.
А тому, враховуючи що позивачем обгрунтовані вимоги щодо стягнення аліментів на дитину із відповідача як батька дитини, і заявлений розмір узгоджується із приписами діючого законодавства, то вимоги позивача в цій частині є обгрунтованими і такими що підлягають задоволенню.
Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання саме позивача як дружини до трирічного віку дитини, то суд виходить з того, що позивачем на підставі належних та допустимих доказів підтверджено факт наявності спільної з відповідачем дитини - ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якому на час як звернення із позовом, так і на час розгляду справи по суті, не виповнилося трирічного віку.
В межах справи не встановлено, що позивачка має фінансове забезпечення в будь-якому виді для покриття витрат на забезпечення життєвих потреб, а тому судом враховується, що у разі позбавлення матері дитини, віком до трьох років, матеріального забезпечення, це буде мати негативні фактори як для неї так і для дитини, так як позбавить можливості покриття витрат на харчування, придбання предметів першої необхідності, ліків, тощо….
Передбачених законом підстав для звільнення ОСОБА_2 від обов`язку утримання як дитини, так і матері дитини до трирічного віку їх спільного сина, судом не встановлено. Домовленості між батьками, щодо способу утримання як дитини, так і позивача, - не досягнута.
Оцінивши надані докази по справі, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги узгоджуються із вимогами діючого законодавства, а їх розмір відповідає гарантованому мінімуму.
Таким чином, оцінюючи фактичні данні встановлені в межах справах, обґрунтованість позивачем позиції на підставі достатніх, допустимих доказів, надає підстави для задоволення позовної заяви вцілому.
8. Розподіл судових витрат між сторонами.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення.
Отже, у зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України "Про судовий збір", судовий збір на користь держави компенсується за рахунок відповідача. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 908,00 грн.
Керуючись вимогами ст.ст. 10, 76, 141, 259, 260, 263-265 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини, до досягнення дитиною трирічного віку» - задовольнити у повному обсязі.
Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина Турецької Республіки, посвідка на проживання № НОМЕР_3 строком до 30 серпня 2021 року, видана органом № 1203, остання адреса проживання АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянки України, РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованої за адресою АДРЕСА_1 , - аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення із позовом до суду - 16 лютого 2021 року, і до досягнення дитиною віку повноліття - ІНФОРМАЦІЯ_5 .
В силу ст. 430 ЦПК України рішення по справі в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.
Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина Турецької Республіки, посвідка на проживання № НОМЕР_3 строком до 30 серпня 2021 року, видана органом № 1203, остання адреса проживання АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянки України, РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованої за адресою АДРЕСА_1 , аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно починаючи стягнення з 16 лютого 2021 року, і до досягнення дитиною - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років.
В силу ст. 430 ЦПК України рішення по справі в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина Турецької Республіки, посвідка на проживання № НОМЕР_3 строком до 30 серпня 2021 року, видана органом № 1203, остання адреса проживання АДРЕСА_1 , - в дохід держави судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивачем заочне рішення суду може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Відповідачем заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянка України, РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 ,
Відповідач - ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин Турецької Республіки, посвідка на проживання № НОМЕР_3 строком до 30 серпня 2021 року, видана органом № 1203, остання адреса проживання АДРЕСА_1 .
Суддя Івченко Т. П.