Справа № 523/9729/21
Провадження №2/523/2031/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"07" червня 2022 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Аліна С.С.

при секретарі - Вовкович І.В.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення аліментів,-

В С Т А Н О В И В :

До Суворовського районного суду м. Одеси надійшов уточнений позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення аліментів, у розмірі 44 972, 16 гривень.

Позивачка ОСОБА_1 обґрунтувала позов тим, що вона перебувала у шлюбних відносинах з відповідачем ОСОБА_2 . Від спільного життя у сторін народилася дитина син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 23.04.2015 року шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу, малолітній син ОСОБА_3 залишався проживати з матір`ю.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 06.03.2019 року, з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 стягнуто аліменти у розмірі ј частини з усіх видів заробітку щомісячно з індексацією відповідно до закону, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до його повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 включно, починаючи з 09.11.2018 року.

Як зазначає позивачка ОСОБА_1 відповідач сплачує аліменти в неповному обсязі, у зв`язку із чим виникла заборгованість зі сплати аліментів.

Також, позивачка ОСОБА_1 вказує на те, що аліменти з відповідача було стягнуто у розмірі ј частини з усіх видів заробітку щомісячно з індексацією відповідно до закону, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку гривень з 09.11.2018 року до повноліття сина, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 , а тому загальний розмір заборгованості по виконавчому листу №523/15777/18, який виданий 06.03.2019 року складає 55 854,50 гривень відповідно до розрахунку заборгованості.

У судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася судом належним чином. В матеріалах справи міститься заява, в якій позовні вимоги підтримала, просила задовольнити в повному обсязі, а також просила розгляд справи провести за її відсутності.

У судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином. В матеріалах справи міститься заява представника відповідача ОСОБА_4 , в якій просив розгляд справи провести за відсутності відповідача та його представника. з урахуванням викладених письмових пояснень.

В матеріалах справи містяться письмові пояснення представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_4 на позовну заяву ОСОБА_1 , в яких просить в задоволенні позову відмовити, оскільки, вважає, що позов є не обґрунтованим (арк.сп.44-47).

У письмових поясненнях представник відповідача вказує про те, що відповідач не заперечує наявності у нього заборгованості. Однак, на утриманні відповідача знаходяться троє неповнолітніх дітей, а саме: дочка від першого шлюбу ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , син від другого шлюбу ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочка від третього шлюбу ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Також, в письмових поясненнях вказано, що відповідач є безробітним, не має постійного стабільного заробітку, також не має фактично жодного майна та частково погашає заборгованість по сплаті аліментів в силу своїх фінансових можливостей.

Крім того, представник відповідача зазначає про те, що наявність розрахунку заборгованості не може бути однозначним доказом вини відповідача та ухилення від виконання своїх обов`язків.

У зв`язку з викладеним, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін, так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280-282 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає про те, що позов є недоказаним, є необґрунтованим, тому не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено про те, що 06.03.2019 року рішенням Суворовського районного суду м. Одеси позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј частини з усіх видів заробітку щомісячно з індексацією відповідно до закону, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до його повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 включно, починаючи з 09.11.2018 року.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 768 гривень 401 копійок на користь держави.

Рішення набрало законної сили 01.03.2019 року.

06.03.2019 року Суворовським районним судом м. Одеси був виданий виконавчий лист № 523/15777/18 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј частини з усіх видів заробітку щомісячно з індексацією відповідно до закону, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до його повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 включно, починаючи з 09.11.2018 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

В обґрунтування позовних вимог про стягнення заборгованості по аліментам позивач ОСОБА_1 посилається на те, що відповідач не виконує рішення суду по сплаті аліментів, однак, виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених письмових доказів, суд приходить до висновку про те, що доводи позивача щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості по аліментам не відповідають обставинам справи та положенням закону.

Згідно ч. 3 ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів, тощо може бути пред`явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі. Порядок стягнення аліментів на утримання дітей визначено ст. ст. 194-197 СК України та ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину.

Ст.195 СК України визначено, що заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору судом.

Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений Законом України «Про виконавче провадження» і суд вирішує питання заборгованості лише у разі спору про її розмір.

Таким чином, при відсутності такого спору заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону, а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості. Саме до цього зводяться висновки ВСУ викладені під час розгляду справи №6-850 св 17.

Враховуючи викладене, сума заборгованості по аліментах в даному випадку не підлягає стягненню в судовому порядку, а має стягуватись державним виконавцем у порядку передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду, передбачений ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» і відповідно до ч. 7 цієї статті, суд вирішує питання заборгованості по аліментах лише у разі спору про її розмір. При відсутності такого спору заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону, а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості. Повторне стягнення із боржника суми, яка має бути ним виплачена в порядку виконання рішення суду про стягнення аліментів недопустиме.

Таким чином, для стягнення заборгованості за аліментами, які стягуються на підставі судового рішення, законодавець не вимагає окремого рішення суду про стягнення такої заборгованості, а встановлює порядок її стягнення в межах виконавчого провадження за рішенням суду про стягнення аліментів.

Оскільки стягнення заборгованості по аліментах, як самостійний предмет позову при наявності виконавчого листа про стягнення аліментів, не передбачений нормами матеріального права, а порядок стягнення аліментів та заборгованості за ними проводиться в порядку ст.ст. 194-195 СК України та ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження».

Суд не приймає до уваги наданий позивачкою ОСОБА_1 розрахунок пені за прострочення платежів, оскільки даний розрахунок був проведений самою позивачкою, а не державним виконавцем в рамках виконавчого провадження відкритого за виконавчим листом.

Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 не надала до суду письмові докази в підтвердження викладених обставин.

Також, суд вважає, що позивачка не довела суду ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

При таких обставинах, позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення аліментів не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 13, 76-81, 265, 280-282 ЦПК України, ст. ст. 180, 195 СК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення аліментів залишити без задоволення.

Копію заочного рішення направити сторонам по справі.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду через Суворовський районний суд м. Одеси, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено та підписано 07.06.2022 року.

Суддя: Аліна С.С.