Провадження № 2/752/827/22
Заочне Р І Ш Е Н Н Я
09 грудня 2022 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі
головуючого судді Плахотнюк К.Г.
за участі секретаря судового засідання Сітайла В.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
10.10.2019 року позивач АТ «Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідачки ОСОБА_1 на користь банку заборгованість за кредитним договором б/н від 16.09.2011 року, у розмірі 126 796, 47 грн. та судовий збір у розмірі 1 921, 00 грн..
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено про те, що відповідно до укладеного договору б/н від 16.09.2011 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 50 000, 00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.
ОСОБА_1 підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Правилами користування платіжною карткою», а також «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www/priwatbank/ua, складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.
Відносини між банком та клієнтом, які регулюються Договором про надання банківських послуг можуть вирішуватися як шляхом підписання окремих договорів або додаткових угод до цього Договору, так і шляхом обміну інформацією/узгодження по питанням банківського обслуговування з клієнтом через web-сайт банку (www.privatbank.ua: або інший Інтернет/SMS-ресурс, зазначений банком).
При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 cт. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованої договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
На виконання умов договору АТ КБ «Приватбанк» було надано позичальниці ОСОБА_1 можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту., а також набір засобів доступу до картрахунку через віддалені канали обслуговування.
Відповідачка не надала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, відповідно не виконує свої зобов`язання за кредитним договором в частині погашення заборгованості по кредиту та не виконує свої зобов`язання у повному обсязі за кредитним договором в частині сплати відсотків у строки та розмірах, визначених умовами договору. Станом на 11.09.2019 року має заборгованість - 192 116, 40 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту - 52 419, 99 грн., заборгованості по процентах за користування кредитом - 139 696, 41 грн.
Від визначеної суми боргу позивач віднімає суму, яка була стягнута з відповідачки рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 18.11.2015 року яка складала 75 925, 75 грн. з яких: 51 919, 20 грн. заборгованість за кредитом, 19 914, 85 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 500, 00 штраф (фіксована частина), 3 591, 70 грн. штраф (процентна складова), різниця становить 120 282, 35 грн. Відповідно позивач зазначає, що заборгованість до стягнення становить 126 796, 47 грн., яка складається з: 500, 79 грн. заборгованості за тілом кредиту; 119 781, 56 грн. заборгованості по відсоткам за користування кредитом; 500, 00 штрафу (фіксована частина), 6 014, 12 грн. штраф (процентна складова).
З підстав невиконання позичальником умов кредитного договору в частині повернення кредиту просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором у розмірі 126 796, 74 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 921, 00 грн.
У судовому засіданні сторони відсутні.
Позивач, звертаючись до суду з позовом, просив розглянути справу за відсутності його представника, повідомивши суд, що позивач підтримує заявлені вимоги у повному обсязі, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення у справі.
У судове засідання відповідачка не з`явилася, про день, час та місце судового засідання була повідомлена судом у встановленому законом порядку, однак судову повістку повернуто до суду з відміткою віддлу зв`язку про закінчення встановленого строку зберігання за вказаною адресою, що за правилами ч. 5 ст. 130, ч. 1 ст. 131 ЦПК України є підставою для висновку суду про належне повідомлення сторони у справі.
Відповідно до вимог статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, вважав за можливе розглянути справу без участі відповідача та ухвалити по справі заочне рішення.
Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані у справі докази, суд надходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність задоволення позовних вимог тільки в частині стягнення тіла кредиту, з наступних підстав.
Відповідно до Умов і правил надання банківських послуг, розміщених на офіційному сайті банку, а саме: п. 2.1.1.5.5., 2.1.1.5.6., 2.1.1.7.6. умов договору: клієнт зобов`язаний погашати заборгованість по кредиту, процентам за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісії; у випадку не виконання зобов`язань за кредитним договором, на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (в тому числі простроченого кредиту і овердрафту), сплатити винагороду банку; при порушенні строків платежів клієнтом по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити штраф в розмірі 500, 00 грн. та 5% від суми позову (а.с. 8-31).
Відповідно до ст. ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.
Зобов`язання згідно ст. 526 ЦК України, має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу інших актів цивільного законодавства.
За правилами ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором, або законом.
Судом встановлено, що кредитор виконав свої зобов`язання перед ОСОБА_1 щодо надання кредиту, а остання порушила порядок та строки виконання зобов`язань за кредитним договором у частині, що стосується щомісячного погашення кредиту та щомісячної сплати відсотків за користування кредитними коштами, в повному обсязі.
За проведеним позивачем розрахунком заборгованості, станом на 11.09.2019 року заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором становить 192 116, 40 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту - 52 419, 99 грн.; заборгованості за простроченими відсотками - 139 696, 41 грн..
Звертаючись до суду з позовом, позивач стверджує про невиконання позичальником зобов`язань щодо погашення заборгованості за договором від 16.09.2011 року, а також дострокового повернення кредиту з підстав порушення умов цього ж договору, просить суд стягнути тільки частину заборгованості з урахування ухваленого 18.11.2015 року Голосіївським районним судом міста Києва рішення про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за цим же договором, яка станом на 10.08.2015 року складала 75 925, 75 грн. з яких: 51 919, 20 грн. заборгованість за кредитом, 19 914, 85 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 500, 00 штраф (фіксована частина), 3 591, 70 грн. штраф (процентна складова).
Посилаючись на те, що різниця між нарахованим розміром боргу відповідачки станом на 11.09.2019 року у розмірі 192 116, 40 грн. та вже стягнутим боргом у розмірі 75 925, 75 грн. становить 120 282, 35 грн., позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 126 796, 47 грн., яка складається з: 500, 79 грн. заборгованості за тілом кредиту; 119 781, 56 грн. заборгованості по відсоткам за користування кредитом; 500, 00 штрафу (фіксована частина), 6 014, 12 грн. штраф (процентна складова).
Відповідно до правил частин 1,2,3,4 статті 263 ЦПК України: судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим; законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; судове рішення має відповівдати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом; при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Вирішуючи заявлений АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 спір суд має врахувати зроблені Верховним Судом у постанові від 03 липня 2019 року № 342/180/17-ц. висновки щодо подібних правовідносин.
Як видно зі змісту, ухваленого 18.11.2015 року рішення суду, щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором кредиту на користь АТ КБ «Приватбанк» суд не посилається на анкету-заяву відповідачки від 16.09.2011 року в якій йшлося б про розмір процентної ставки за користування кредитом, а також про умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.
Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками.
Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 11.09.2019 року, посилався витяг з умов та правил надання банківських послуг, затверджених 06.03.2010 року.
Відповідно до частини першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами).
За змістом статтей 626,628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови , які є обов`язковими вілповідно до актів цивільного законодавства.
Правилами частини першої статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами догвору є умови про предмет договору , умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України, передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якоговстановлені однією із сторін у формулярах або в інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Оскільки умови договору, з приводу якого заявлено спір розроблялися банком, відповідно повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що споживач послуг банку лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 зазначеного вище Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначенні родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Отже , в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Анкета-заява ОСОБА_1 про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку позивачем не додана в додатку до позовної заяви, а зі змісту рішення суду від 18.11.2015 року ухваленого за результатами розгляду позову АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за цим же договором №б/н від 16.09.2011 року не встановлено посилання суду на дослідження анкети-заяви ОСОБА_1 в якій містилися б дані про встановлену процентну ставку за користування позикою, ні умови щодо відповідальності у вигляді неустойки (пені,штрафів) за порушення зобов`язань не зазначені.
Звертаючись до суду з позовом, позивач просить стягнути тіло крдиту, заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами, а також пеню і штрафи за несовєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитом.
Витяг з умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 року №СП-2010-256, що надані позивачем на підтвердження заявлених позовних вимог, не містять визначення пільгового періоду користування коштами, процентну ставку, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема сплату пені за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штрафу за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`зань та їх рзміри і порядок нарахування.
При цьому, позивачем не надано доказів на підтверження того, що саме ці Умови та правила розуміла відповідачка та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (штрафів, пені), та зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядку нарахування.
Наразі, за відсутності підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяги з Тарифів та Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена для укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідачка ОСОБА_1 відповідно до умов договору б/н від 16.09.2011 року станом на 11.09.2019 року отримала від позивача кредитні кошти в розмірі 52 419, 99 грн., що відповідно до наданого позивачем розрахунку складають розмір неповернутого тіла кредиту та не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом.
З 16.09.2011 року договір фактично виконувався сторонами.
ОСОБА_1 належним чином не виконала умови кредитного договору, з огляду на що, заявлені позовні вимоги в частині стягнення 500, 79 грн. заборгованості за тілом кредиту, що заявлені позивачем до стягнення, з урахуванням вже стягнутого боргу рішенням суду від 18.11.2015 року підлягають задоволенню судом.
З урахуванням часткового задоволення позову та відповідно до правил ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідачки також підлягає сплачена позивачем при зверненні до суду грошова сума судового збору.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 526, 549, 551, 625, 1046, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 13, 81,141, 258, 263, 265, 273, 280, 354 ЦПК України, суд,
позовні вимоги акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , місце реєстрації проживання: АДРЕСА_1 ) на користь акціонерного товариства «Комерційного банку «ПриватБанк», заборгованість за кредитним договором б/н від 16.09.2011 року у розмірі 500, 79 грн., судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1921, 00 гривень, що разом складає належну до стягнення суму в розмірі 2 421 (дві тисячі чотириста двадцять одну) гривню 79 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуто Голосіївським районним судом м. Києва за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя К.Г. Плахотнюк