Справа № 136/1821/17
провадження № 2/136/86/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" травня 2022 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді Кривенка Д.Т.,

за участю секретаря судового засідання Марчук Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Липовець, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАС АГРО ЗАХІД" визнання додаткової угоди недійсною,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 , правонаступником якої надалі стала ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася, через свого представника, з позовом до ТОВ "Концерн "Сімекс-Агро", надалі правонаступником якого стало ТОВ "ТАС АГРО ЗАХІД" (далі - відповідач), з урахуванням заяви про зміну предмета позову від 12.02.2018, з вимогою:

- визнати недійсною додаткову угоду до договору оренди землі №373 від 21.08.2007, яка укладена між ОСОБА_2 та ТОВ "Конценр "Сімекс-Агро" (зареєстрована Вінницькою філією ДП "Центр ДЗК" 06.09.2010, про що в Державному реєстрі земель вчинено запис за № 37).

Позивачем було обґрунтовано свій позов наступними обставинами.

ОСОБА_2 , являлася власником земельної ділянки площею 3,1973 га, що розташована на території Зозівківської сільської ради Вінницької області. Надалі ОСОБА_2 дізналася про наявність укладеної додаткової угоди від 24.09.2007 до договору оренди землі №373 від 21.08.2007, яка укладена між ОСОБА_2 та ТОВ "Конценр "Сімекс-Агро". За умовами такої додаткової угоди строк дії договору оренди становить 20 років. Однак, ОСОБА_2 заперечувала факт підписання нею оспорюваної додаткової угоди з умовами якої вона категорично не була згодна. В ході розгляду справи ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, а її правонаступником стала ОСОБА_1 , яка успадкувала земельну ділянку, яка є об`єктом оспорюваного правочину, а тому наполягала на визнанні додаткової угоди недійсною.

Викладені обставини послугували підставою для звернення до суду.

Ухвалою суду від 20.11.2017 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду, а ухвалою суду від 18.12.2017 вирішено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов.

Відповідач, через свого представника, подав до суду відзив із запереченнями проти позову.

Відповідач обґрунтовує свої заперечення наступними обставинами.

Основною причиною, яка є підставою для визнання додаткової угоди до договору оренди землі недійсною, на думку позивача, є те, що додаткова угода до договору оренди земельної ділянки підписана не ОСОБА_2 особисто, а невідомою особою. Проте, дане твердження позивача не відповідає дійсності з огляду на те, що підпис у договорі оренди земельної ділянки є аналогічним підпису в оспорюваній додатковій угоді, який у свою відповідає підпису, що міститься у її паспорті, а тому на дату підписання договору оренди та додаткової угоди до нього їх умови були погоджені ОСОБА_2 за її волевиявленням. Крім того, ОСОБА_2 отримувала орендну плату за умовами оспорюваної нею додаткової угоди. Таким чином позивач не могла не знати про нібито порушені її права, а отже строк позовної давності пропущений, а заява про застосування строку позовної давності додається до відзиву.

Позивачем відповіді на відзив не подано.

Ухвалою суду від 04.01.2018 призначено у справі за судову почеркознавчу експертизу в ТОВ "Експертно-юридична фірма СОЛОМОН", на вирішення якої поставлено питання щодо виконання підпису в оспорюваній додатковій угоді №373 від 21.08.2007, укладеної між ТОВ «Концерн «Сімекс Агро» та ОСОБА_2 , останньою чи іншою особою? Також витребувано оригінальний примірник угоди.

Ухвалою суду від 12.02.2018 прийнято до розгляду заяву представника позивача про зміну предмета позову від 12.02.2018, з викладенням позовної вимоги в редакції: "Визнати недійсною додаткову угоду до договору оренди землі №373 від 21.08.2007, яка укладена між ОСОБА_2 та ТОВ "Конценр "Сімекс-Агро" (зареєстрована Вінницькою філією ДП "Центр ДЗК" 06.09.2010, про що в Державному реєстрі земель вчинено запис за №37)".

Ухвалою суду від 20.04.2018 постановлено проводити експертизу Вінницькому відділенню КНДІСЕ МЮ України, а в розпорядження експертів надано матеріали справи, провадження у справі зупинено.

Ухвалою суду від 17.08.2018 відновлено провадження у справі.

Ухвалою суду від 13.09.2018 після оплати експертизи вирішено її продовжити та зупинено провадження у справі.

До суду надійшов висновок експертів Вінницького відділення КНДІСЕ МЮ України, за №5438/5439/18-21 від 19.12.2018 де на раніше визначене ухвалою суду від 04.01.2018 питання, експерти встановили, що підпис в оспорюваній додатковій угоді виконаний рукописним способом без попередньої технічної підготовки і засобів та виконаний не ОСОБА_2 , а іншою особою.

Ухвалою суду від 27.12.2018 відновлено провадження у справі.

Згідно розпорядження керівника апарату суду від 17.01.2019 вищевказана цивільна справа була передана на розгляд судді Кривенку Д.Т.

Ухвалою суду від 18.01.2019 справу прийнято до провадження та призначено її розгляд за правилами загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою суду від 19.03.2019 на часткове задоволення клопотання представника відповідача про проведення додаткової судово-почеркознавчої експертизи, судом було призначено судово-почеркознавчу в Вінницькому відділені КНДІСЕ, а на вирішення поставлено питання щодо виконання підпису на оспорюваній додатковій угоді укладеній між ТОВ «Концерн «Сімекс Агро» та ОСОБА_2 , останньою чи іншою особою? Провадження у справі зупинено на час проведення експертизи.

Ухвалою суду від 17.08.2018 поновлено провадження у справі.

22.07.2019 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань було внесено запис про зміну найменування ТОВ "Концерн "Сімекс - Агро" на ТОВ "ТАС АГРО ЗАХІД", інші реквізити залишились незмінні.

Ухвалою суду від 03.12.2019 на задоволення клопотання експерта визначено порівняльні зразки, вирішено направити справу до експертної установи та зупинено провадження у справі.

Ухвалою суду від 22.01.2020 поновлено провадження у справі.

Ухвалою суду від 21.09.2020 на задоволення клопотання експерта сторонам встановлено строки для надання вільних зразків підпису ОСОБА_2 , а справу направлено до експертів і зупинено провадження.

Ухвалою суду від 18.11.2020 поновлено провадження у справі.

Ухвалою суду від 11.02.2021 постановлено, цивільну справу передати до експертної установи для вирішення поставленого питання за наявними матеріалами справи, а провадження у справі зупинено.

До суду надійшов висновок експертів Вінницького відділення КНДІСЕ за №7584/7585/20-21 від 18.03.2021 де на раніше визначене ухвалою суду від 19.03.2019 питання, експерти встановили, що підпис в оспорюваній додатковій угоді виконаний не ОСОБА_2 , а іншою особою.

Ухвалою суду від 23.03.2021 поновлено провадження у справі.

До судового розгляду спір між сторонами не врегульовано.

Ухвалою суду від 16.07.2021 закрито підготовче провадження в справі та призначено її до судового розгляду по суті.

20.10.2021 на адресу суду надійшло клопотання представника ТОВ "ТАС АГРО ЗАХІД" про зупинення розгляду справи, оскільки позивач у справі ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою суду від 20.10.2021 зупинено провадження до залучення до участі у справі правонаступника.

Ухвалою суду від 21.02.2022 поновлено провадження та залучено до участі у справі в якості правонаступника позивача ОСОБА_1 . З урахуванням ухвали суду від 09.03.2022 призначено дату наступного судового засідання для розгляду справи по суті.

За загальним правилом ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Як визначено у ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених випадках.

Суд зауважує, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Докази мають бути належними, допустимими та достовірними, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст.ст. 77-80 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 89 ЦПК України).

Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані докази, встановив наступні фактичні обставини.

Згідно з державним актом на право власності на земельну ділянкуСерії ЯБ №723780 від 20.07.2007 ОСОБА_2 , являлася власником земельної ділянки площею 3,1973 га, що розташована на території Зозівківської сільської ради Вінницької області. Згідно з договору оренди землі №373 від 21.08.2007 зазначену земельну ділянку було орендовано ТОВ "Конценр "Сімекс-Агро" на 10 років. Такий договір оренди землі стороною позивача не оскаржувався, натомість оскаржується дійсність укладеної додаткової угоди від 24.09.2007 до договору оренди землі №373 від 21.08.2007, яка нібито була укладена між ОСОБА_2 та ТОВ "Конценр "Сімекс-Агро". За умовами такої додаткової угоди строк дії договору оренди становить 20 років. Однак, ОСОБА_2 заперечувала факт підписання нею оспорюваної додаткової угоди з умовами якої вона категорично була не згодна. 22.07.2019 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань було внесено запис про зміну найменування ТОВ "Концерн "Сімекс - Агро" на ТОВ "ТАС АГРО ЗАХІД", інші реквізити залишились незмінні. В ході розгляду справи ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, а її правонаступником стала ОСОБА_1 , яка успадкувала вищезгадану земельну ділянку, яка є об`єктом оспорюваного правочину, а тому наполягала на визнанні додаткової угоди недійсною. Стороною позивача заявлено клопотання про проведення судової почеркознавчої експертизи, яке було задоволено судом та призначено її для виконання Вінницького відділення КНДІСЕ МЮ України і на вирішення якої поставлено питання щодо виконання підпису в оспорюваній додатковій угоді №373 від 21.08.2007, укладеній між ТОВ «Концерн «Сімекс Агро» та ОСОБА_2 , останньою чи іншою особою? До суду надійшов висновок експертів Вінницького відділення КНДІСЕ МЮ України, за №5438/5439/18-21 від 19.12.2018 де на раніше визначене питання, експерти встановили, що підпис в оспорюваній додатковій угоді виконаний рукописним способом без попередньої технічної підготовки і засобів та виконаний не ОСОБА_2 , а іншою особою. Надалі на часткове задоволення клопотання представника відповідача про проведення додаткової судово-почеркознавчої експертизи, судом було призначено судово-почеркознавчу в Вінницькому відділені КНДІСЕ, а на вирішення поставлено питання щодо виконання підпису на оспорюваній додатковій угоді укладеній між ТОВ «Концерн «Сімекс Агро» та ОСОБА_2 , останньою чи іншою особою? До суду надійшов висновок експертів Вінницького відділення КНДІСЕ за №7584/7585/20-21 від 18.03.2021 де на раніше визначене ухвалою суду від 19.03.2019 питання, експерти встановили, що підпис в оспорюваній додатковій угоді виконаний не ОСОБА_2 , а іншою особою.

Суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

В ході розгляду справи, стороною позивача відстоювалася перед судом сформована, відповідно до заяви про зміну предмета позову від 12.02.2018, вимога в редакції: "Визнати недійсною додаткову угоду до договору оренди землі №373 від 21.08.2007, яка укладена між ОСОБА_2 та ТОВ "Конценр "Сімекс-Агро" (зареєстрована Вінницькою філією ДП "Центр ДЗК" 06.09.2010, про що в Державному реєстрі земель вчинено запис за №37)". Позивач стверджувала про те, що вона не підписувала таку додаткову угоду і її умови не відповідали її внутрішньому волевиявленню, про що вона та її правонаступниця намагалися довести через проведення судової почеркознавчої експертизи.

З огляду на обставини справи, позивач на обґрунтування своєї вимоги клопотала перед судом про призначення у справі судово-почеркознавчої експертизи, на вирішення якої просила суд поставити питання щодо виконання підпису в оспорюваній додатковій угоді №373 від 21.08.2007, укладеній між ТОВ «Концерн «Сімекс Агро» та ОСОБА_2 , останньою чи іншою особою? І за висновком експертів Вінницького відділення КНДІСЕ МЮ України №5438/5439/18-21 від 19.12.2018 експерти встановили, що підпис в оспорюваній додатковій угоді виконаний рукописним способом без попередньої технічної підготовки і засобів та виконаний не ОСОБА_2 , а іншою особою, теж зазначено і в іншому висновку експертів Вінницького відділення КНДІСЕ за №7584/7585/20-21 від 18.03.2021.

З огляду на що суд зауважує, що правочин, який не вчинено (договір/додаткова угода до договору, які не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено.

Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України, так і у ст.ст. 229-233 ЦК України йдеться про недійсність вчинених правочинів, тобто у випадках, коли існує зовнішній прояв волевиявлення учасника правочину, вчинений ним у належній формі (зокрема, шляхом вчинення підпису на паперовому носії), що, однак, не відповідає фактичній внутрішній волі цього учасника правочину. Коли ж сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли. У цьому випадку ефективним способом захисту права, яке позивач як власник земельної ділянки, вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним йому/їй майном, зокрема шляхом заявлення вимог про повернення такої ділянки.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала про те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №338/180/17, від 11.09.2018 у справі №905/1926/16 та від 30.01.2019 у справі №569/17272/15-ц.

Суд констатує, що у випадку оспорювання самого факту укладення правочину, такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним.

Враховуючи підстави позову наведені позивачем, а також заперечення відповідача, сторона позивача намагалася наполягти на поверненні земельної ділянки, вважаючи, що ця ділянка знаходиться у фактичному користуванні відповідача без установлених законом підстав. Зайняття земельної ділянки фактичним користувачем (тимчасовим володільцем) треба розглядати як таке, що не є пов`язаним із позбавленням власника його права володіння на цю ділянку. Тож, у цьому випадку ефективним способом захисту права, яке позивач як власник земельної ділянки, вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним її майно, зокрема шляхом заявлення вимоги про повернення такої ділянки. Більше того, негаторний позов можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідної земельної ділянки. Аналогічна правова позиція наведена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.06.2020 р. у справі № 145/2047/16-ц (провадження № 14-499цс19).

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, з урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що у позові про визнання недійсною додаткову угоду до договору оренди землі №373 від 21.08.2007, яка укладена між ОСОБА_2 та ТОВ "Конценр "Сімекс-Агро" (зареєстрована Вінницькою філією ДП "Центр ДЗК" 06.09.2010, про що в Державному реєстрі земель вчинено запис за № 37) слід відмовити саме з підстав обрання позивачем неефективного способу захисту. Відмова у задоволенні позову через обрання неефективного (неналежного) способу захисту не позбавляє позивача права заявити негаторний позов про повернення земельної ділянки.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, з урахуванням змісту п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з огляду на відмову у задоволені позову, суд залишає понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору та витрат, пов`язаних із проведенням експертизи за позивачем по справі.

Керуючись ст.ст. 258-259, 263, 265, 273, 279, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАС АГРО ЗАХІД" (місце знаходження: вул. Героїв Майдану, буд. 63, м. Липовець, Вінницький р-н, Вінницька обл., ЄДРПОУ - 32513287) визнання додаткової угоди недійсною - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30-ти днів до Вінницького апеляційного суду через Липовецький районний суд Вінницької області. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30-ти днів із дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Суддя Дмитро КРИВЕНКО