УХВАЛА

15 грудня 2022 року м. Кропивницький

справа № 405/1457/2

провадження № 22-ц/4809/1325/22

Суддя Кропивницького апеляційного суду Дьомич Л.М., розглянувши апеляційну скаргу керівника Кропивницької окружної прокуратури на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 14 листопада 2022 року у справі за позовом керівника Кропивницької окружної прокуратури в інтересах держави, уповноваженим органом якої виступає Кіровоградська обласна рада до ОСОБА_1 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Комунального некомерційного підприємства «Обласна клінічна дитяча лікарня Кіровоградської обласної ради» про стягнення витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину,-

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 14 листопада 2022 року позовну заяву керівника Кропивницької окружної прокуратури залишено без розгляду на підставі п.8 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, керівник Кропивницької окружної прокуратури (далі прокурор) оскаржив його в апеляційному порядку.

Подана апеляційна скарга підлягає залишенню без руху, виходячи із наступного.

Вимоги до форми і змісту апеляційної скарги визначені у ст. 356 ЦПК України.

Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Якщо апеляційна скарга подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення від сплати судового збору (ч. 5 ст. 356 ЦПК України).

Статтею 1 Закону України «Про судовий збір» (далі Закон) унормовано, що судовий збір справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону судовий збір справляється, зокрема, за подання до суду апеляційної скарги на судове рішення.

У пп. 9 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону передбачено, що судовий збір за подання апеляційної скарги на ухвалу суду юридичною особою або фізичною особою-підприємцем складає 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01 січня 2022 року, за подання прокурором апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції у даній справі сума судового збору складає 2 481,00 грн.

Доказів сплати судового збору у встановлених законом порядку і розмірі скаржником до апеляційної скарги додано не було.

Разом з тим, у поданій апеляційній скарзі заявлено клопотання про звільнення Кропивницької окружної прокуратури від сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

В обґрунтування заявленого клопотання прокурор зазначає, що відповідно до ст. 5 Закону від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок кримінального правопорушення. У даній справі предмет та підстави позову пов`язані з відшкодуванням збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. А тому, на думку прокурора, оскільки позивачі у таких справах звільнені від сплати судового збору, прокурор також підлягає звільненню від його сплати.

Апеляційний суд не може погодитись з такими доводами скаржника.

Так, у постанові від 05 жовтня 2022 року у справі № 923/199/21 Велика Палата Верховного Суду зазначила, зокрема, що ч. 3 ст. 53 ГПК України (ч. 3 ст. 56 ЦПК України містить аналогічну норму) встановлює, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Відповідно до ч. 4 цієї ж статті (ч. 4 ст. 56 ЦПК України) прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує: 1) в чому полягає порушення інтересів держави, 2) необхідність їх захисту, 3) визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає 4) орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

При цьому ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що наявність підстав для представництва може бути оскаржена суб`єктом владних повноважень. Таке оскарження означає право на спростування учасниками процесу обставин, на які посилається прокурор у позовній заяві, поданій в інтересах держави в особі компетентного органу, для обґрунтування підстав представництва.

Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу на те, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні компетентні органи, а не прокурор. Прокурор не повинен вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати компетентний орган, який може і бажає захищати інтереси держави.

Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідний компетентний орган, який усупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно. Наведені висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі № 912/2385/18 та від 06 липня 2021 року у справі № 911/2169/20.

Отже, звертаючись до суду з позовом в інтересах держави в особі відповідного уповноваженого органу, прокурор не замінює цей орган у судовому процесі, однак і не виконує функцію його представництва, оскільки представляє державу та є окремим самостійним суб`єктом звернення.

З урахуванням наведеного, звертаючись із позовом в інтересах держави, прокурор є суб`єктом сплати судового збору та самостійно здійснює права та виконує обов`язки, пов`язані з розподілом судових витрат.

Викладене вище дає підстави для висновку, що оскільки прокурор не є стороною у справі, на нього не можуть поширюватись пільги щодо сплати судового збору, навіть у випадку, якщо такі пільги передбачені Законом для сторони цивільного процесу.

Крім того, апеляційним судом враховано правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 17 січня 2019 року у справі № 462/375/17, відповідно до якої суд касаційної інстанції вказав на те, що позивачу - юридичній особі не завдано збитків внаслідок вчинення кримінального правопорушення, оскільки позивач, який витратив кошти на лікування потерпілого, не є потерпілим у кримінальному провадженні. Отже, міська рада, в інтересах якої прокуратурою заявлено позов, не відноситься до жодної категорії осіб, що згідно зі ст. 5 Закону звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи у всіх судових інстанціях.

За викладеного, апеляційний суд не вбачає визначених законом підстав для звільнення прокурора від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції у даній справі.

За ч. ч. 2, 3 ст. 357 ЦПК України, до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених ст. 356 цього Кодексу, застосовуються положення ст. 185 цього Кодексу.

Оскільки прокурор не дотримався вимог п. 3 ч. 4 ст. 356 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає залишенню без руху.

Керуючись ст.ст. 185, 356, 357 ЦПК України, суддя,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу керівника Кропивницької окружної прокуратури на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 14 листопада 2022 року,- залишити без руху.

Запропонувати скаржнику у десятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали надати до апеляційного суду:

- докази сплати судового збору у сумі 2 481,00 грн за реквізитами, розміщеними на офіційному сайті Кропивницького апеляційного суду.

У разі невиконання у встановлений строк вимог щодо усунення недоліків апеляційної скарги, апеляційна скарга буде визнана неподаною та повернута скаржнику.

Роз`яснити скаржнику, що суд за заявою особи може продовжити процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Кропивницького

апеляційного суду Л.М. Дьомич