Провадження №: 2-о/755/495/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" грудня 2022 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Марфіна Н.В., вивчивши матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про встановлення факту смерті особи в певний час, -

у с т а н о в и л а:

14.12.2022 року до Дніпровського районного суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_1 , заінтересована особа: Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про встановлення факту смерті особи в певний час, у якій заявник просить встановити факт смерті громадянина російської федерації ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, ІНФОРМАЦІЯ_2 у російській федерації, біля деревні «Пузиково» кашинського міського округу тверської області.

Обґрунтовуючи вимоги заяви ОСОБА_1 посилається на те, що його син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Києва, помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у російській федерації, біля деревні «Пузиково» кашинського міського округу тверської області, про що 17.06.2021 року було складено запис акта про смерть №0 головним управлінням запису актів цивільного стану тверської області. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого 20.11.1995 року Виконавчим комітетом Дарницької районної Ради народних депутатів міста Києва, посвідчено, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві спільної часткової власності заявнику та сину заявника. Також, у вищезазначеній квартирі, крім заявника зареєстровано місце проживання його сина. Згідно довідки з місця служби сина, останній був священником Нікольської церкви у місті тверь росії та проживав у цьому місці по АДРЕСА_2 . Таким чином, станом до дати своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 син заявника фактично проживав та працював у росії, проте, реєстрація місця проживання чинна була та залишається станом до теперішнього часу за адресою зазначеної вище. В той же час, заявник проживаючи за вищезазначеною адресою вимушений одноосібно виключно за власний рахунок оплачувати комунальні послуги та інші обов`язкові витрати, в тому числі й у частині, що припадає на частку сина заявника. Для припинення завдання збитку заявнику, йому потрібно зняти з реєстрації свого сина, однак під час дії військового стану на території України зробити цього не може, також, заявник не має можливості проведення державної реєстрації смерті сина.

Ознайомившись зі змістом заяви та доданими до неї матеріалами, приходжу до висновку про те, що у відкритті провадження за вказаною заявою в порядку цивільного удочинства слід відмовити, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Частиною 2 вказаної статті визначено категорії справ, які суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частиною 2 статті 315 ЦПК України, передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України у п. 1 постанови «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Встановлення факту, що має юридичне значення в окремому провадженні можливе при умові, що такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення та встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Постановою Кабінету Міністрів України від 7 лютого 2022 р. № 265 затверджено «Порядок декларування та реєстрації місця проживання (перебування)», цей Порядок визначає механізм здійснення декларування/реєстрації місця проживання (перебування), зміни місця проживання, зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), скасування декларування/реєстрації місця проживання (перебування), а також встановлює форми необхідних для цього документів.

Згідно п.п. 3 п. 50 Порядку, зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється на підставі: 1) заяви про зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), поданої особою або її законним представником (представником) за формою згідно з додатком 5; 2) рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житло або права користування житлом, про виселення, про зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою (у такому випадку адміністративний збір не сплачується); 3) свідоцтва про смерть або відомостей про державну реєстрацію смерті з Державного реєстру актів цивільного стану. У таких випадках датою зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання особи є дата видачі свідоцтва про смерть або дата здійснення актового запису про смерть особи; 4) повідомлення територіального органу або підрозділу ДМС із зазначенням відповідних реквізитів паспортного документа померлої особи або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; 5) заяви власника житла про зняття особи із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) за формою згідно з додатком 6.

Вказаним пунктом встановлені вичерпний перелік обставин за якими здійснюється зняття особи з задеклерованого/зареєстрованого місця проживання, в даному переліку рішення про встановлення факту смерті особи не є підставою для зняття особи з задеклерованого/зареєстрованого місця проживання.

Як вбачається з матеріалів справи, заявником долучено копію свідоцтва про смерть ОСОБА_2 , який виданий іноземною державою.

В даному випадку видані компетентними органами іноземної держави документи, що подаються для реєстрації місця проживання, зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання засвідчуються в установленому законодавством порядку, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України. Такі документи подаються з перекладом на українську мову, засвідченим нотаріально. (п. 6 Порядку)

З огляду на вищевикладене, не вбачається, що факт про встановлення якого просить заявник, може породжувати юридичні наслідки для заявника, а чинним законодавством передбачений інший позасудовий порядок вирішення питання про зняття з реєстрації місця проживання померлої особи, свідоцтва про смерть якої видано іноземною державою.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суд відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Ураховуючи все вище викладене, суд дійшов висновку про відмову у відкритті провадження у справі, оскільки заявлені вимоги не підлягають розгляду у порядку цивільного судочинства в окремому провадженні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 259-261, 293, 315, 353-355 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

У відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про встановлення факту смерті особи в певний час - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Текст ухвали суду складено та підписано суддею 22.12.2022 року.

Суддя -