Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/4036/21
Провадження №: 2/332/460/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2022 р. м.Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді - Сінєльніка Р.В.,

при секретарі - Васильченко Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу в порядку спрощеного провадження за позовом ОСОБА_1 ( зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ), третя особа: ОСОБА_3 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ) про зміну розміру стягнення аліментів на дитину

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру стягнення аліментів на дитину. В обґрунтування позову зазначив, що ОСОБА_1 та відповідачка ОСОБА_2 мають спільну дитину- неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 13.05.2016 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу щомісячно , з 28.04.2016 року до досягнення дитиною повноліття. Також позивач ОСОБА_1 та третя особа ОСОБА_3 мають спільну дитину - неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Третьою особою ОСОБА_3 до Шевченківського районного суду м.Запоріжжя подано позовну заяву до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та на її утримання. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06.09.2021 року відкрито провадження по даній цивільній справі (справа № 336/6683/21). Позивач, посилаючись на те, що при задоволенні зазначеного позову з його доходу буде стягнуто загальним розміром 75 відсотків, що істотно ускладнить його матеріальне становище , не дозволить в повній мірі сплачувати аліменти та комунальні послуги , не дасть можливості нормально жити та існувати, просить суд визначити інший розмір стягнення аліментів що загальним підсумком не перевищуватиме 50% його доходу, а саме зменшити розмір аліментів, які стягуються за рішенням Заводського районного суду м.Запоріжжя від. 13.05.2016 року до розміру 1/6 частини .

Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує(а.с. 41).

Відповідач в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі(а.с.40).

Третя особа в судове засідання не з`явилася , причину неявки суду не повідомила, про день, час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена.

У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідачка ОСОБА_2 мають спільну дитину- неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 13 травня 2016 року по справі № 332/1329/16-ц з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу щомісячно, з 28.04.2016 року до досягнення дитиною повноліття(а.с. 42).

На виконання зазначеного рішення Заводським районним судом м.Запоріжжя 25.05.2016 року видано виконавчий лист № 332/1329/16-ц(а.с. 5), який, згідно позовної заяви, перебуває на виконанні в Заводському ВДВС м. Запоріжжя.

Позивач ОСОБА_1 та третя особа ОСОБА_3 мають спільну дитину -неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Третьою особою ОСОБА_3 до Шевченківського районного суду м.Запоріжжя подано позовну заяву до ОСОБА_1 про стягнення на її користь аліментів на утримання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку , щомісячно з дати реєстрації позовної заяви до досягнення дитиною повноліття та на її утримання - у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), щомісячно з дати реєстрації позовної заяви і до досягнення дитиною трьохрічного віку( а.с 7).

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06.09.2021 року відкрито провадження по даній цивільній справі (справа № 336/6683/21)(а.с.6).

Позивачем у позові зазначено, що у разі задоволення позову по справі № 336/6683/21 з його доходу буде стягнуто загальним розміром 75 відсотків, що істотно ускладнить його матеріальне становище та не дозволить в повній мірі сплачувати аліменти і комунальні послуги, не дасть можливості нормально жити та існувати.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Проживання дитини з одним із батьків не звільняє обох батьків від права спілкування з дитиною та обов`язку виховувати дитину, піклуватися про неї та матеріально її забезпечувати.

Відповідно до ч.1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХII(78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки та інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст.3 зазначеної Конвенції встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитини такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування(пункт 1 статті 18 цієї Конвенції. У принципі 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і у всякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Отже, з урахуванням положень Конвенції про права дитини пріоритети повинні надаватися якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до вимог ст.ст. 150,155 СК України, здійснюючи свої права та виконуючи обов`язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини, усупереч яким не можуть здійснюватись батьківські права. З аналізу вище зазначених норм та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, в рішеннях стосовно дітей їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому найкращі інтереси дитини можуть залежно від їх характеру та серйозності перевищувати інтереси батьків. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до вимог ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

З урахуванням зазначених обставин, інтересів дітей, виходячи із принципів справедливості, добросовісності і розумності, закріплених у статті 7 Сімейного кодекса України, приймаючи до уваги положення ст.11 Цивільного процесуального кодексу України щодо розгляду справ в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, суд приходить до висновку, що позов є законним та підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 4,5,12, 81, 82,83, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст.180-182 ,192 Сімейного кодексу України, суд

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Змінити розмір аліментів визначений рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 13.05.2016 року у справі №332/1329/16-ц , провадження №2/332/779/16, що стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 та стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на

утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/6 частини всіх видів доходу (заробітку), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму , встановленого для дитини відповідного віку , щомісячно, починаючи стягнення від дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення.

Повний текст рішення виготовлено 09.06.2022 року.

Суддя Р.В. Сінєльнік