Справа № 308/6429/21
П О С Т А Н О В А

Іменем України

18 липня 2022 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

судді-доповідачки Готри Т. Ю.,

суддів Куштана Б. П., Кожух О. А.,

з участю секретарки судового засідання Бочко Л. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії та рішення приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Ярошевського Дмитра Андрійовича, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та його представниці адвокати Калинич Оксани Іллівни на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 липня 2021 року, постановлену суддею Хамник М. М.,

у с т а н о в и в:

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії та рішення приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Ярошевського Д.А.

Скаргу обґрунтував тим, що 16.03.2021 від приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу йому стало відомо про те, що на нерухоме майно по АДРЕСА_1 та його банківські рахунки приватним виконавцем Ярошевським Д.А. накладено арешт на підставі постанов від 09.12.2020 та 14.12.2020.

25.03.2021 він звернувся з заявою до цього приватного виконавця з проханням надіслати йому постанову з ідентифікатором доступу про відкриття виконавчого провадження, постанову про накладення арешту на належне йому нерухоме майно, рухоме майно, а також повідомити про причини не направлення йому зазначених постанов або ж надати підтверджуючі документи про їх направлення на його поштову адресу та отримання ним.

01.04.2021 ним отримано постанову про відкриття виконавчого провадження від 04.12.2020 ВП № 63821474, а також постанову про арешт майна боржника від 04.12.2020, постанову про арешт коштів боржника від 04.12.2020, постанову про арешт майна боржника від 09.12.2020. Виконавцем йому також надіслано копію реєстру відправлених поштових листів із однією загальною квитанцією, без повідомлення про вручення адресату поштового відправлення. До того ж згідно з даного реєстру вбачається надіслання приватним виконавцем листів на адреси: вул. Льва Толстого, 3 (у виконавчому провадженні запис вул. Толстого, 3), АДРЕСА_2 , які не є у його приватній власності та не мають жодного відношення до нього.

08.04.2021 він звернувся до приватного виконавця Ярошевського Д.А. з заявою про скасування вказаних вище постанов, однак листом від 19.04.2021 за № 01-29/22-04/21 йому відмовлено у цьому, оскільки Законом України «Про виконавче провадження» не передбачено можливості самостійного скасування приватним виконавцем винесених у межах виконавчого провадження постанов.

Незаконність зазначених постанов мотивував тим, що ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.12.2019 у справі № 2-5536/11, якою стягувача ПАТ «КБ «ЕНЕРГОБАНК» було замінено на його правонаступника ОСОБА_2 у виконавчому провадженні № 40976749 та № 40976570 з виконання виконавчого листа № 2-5536/11 від 30.10.2013 про солідарне стягнення з нього та ОСОБА_3 на користь ПАТ «КБ «ЕНЕРГОБАНК» заборгованості в розмірі 587 471,50 гривень. Проте в оскарженій постанові приватний виконавець указав іноземну валюту в доларах США, замість гривень, чим вийшов за межі своїх повноважень. Окрім того, 08.11.2017 за результатами відкритих торгів (аукціону) в електронній формі було продано заставне нерухоме майно згідно з підпунктом 1.2. пункту 1 договору іпотеки № 02/2008/1 від 09.07.2008, тобто складські приміщення літ. В, загальною площею 38.7 кв м, по АДРЕСА_3 , власником й іпотекодавцем яких він був, покупцю ОСОБА_4 на підставі договору купівлі продажу за ціною 467 100,00 грн, у т.ч. з ПДВ (пункт 2.4.2.1. договору купівлі продажу від 06.12.2017).

Отже, вказане заставне майно відповідно до умов іпотечного договору продано в рахунок погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту за ціною 467 100,00 грн, а відтак залишок суми заборгованості становить лише 120 371,50 грн (587 471, 50 грн - 467 100,00 грн = 120 371,50 грн), що не було враховано приватним виконавцем під час відкриття виконавчого провадження.

Також указував, що приватним виконавцем безпідставно накладено арешти на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_4 (у виконавчому провадженні запис вул. Толстого,3), АДРЕСА_2 , які не є у його власності та на банківські рахунки на які нараховується його заробітна плата і соціальні виплати (субсидія), що заборонено законодавством.

Посилаючись на наведені вище обставини просив: 1) поновити йому строк на звернення до суду з цією скаргою; 2) визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Ярошевського Д.А. щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 04.12.2020 ВП № 63821474, відкрите на підставі виконавчого листа № 2-5536/11, виданого 30.10.2013 Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області, та на підставі якої винесені: постанова про арешт майна боржника від 04.12.2020 ВП 63821474 на все рухоме та нерухоме майно; постанова про арешт майна боржника від 09.12.2020 ВП 63821474 на нерухоме майно, яке зареєстроване на праві приватної власності квартира АДРЕСА_1 ; постанова про арешт коштів боржника від 04.12.2020 ВП 63821474; 3) визнати постанову про відкриття виконавчого провадження від 04.12.2020 ВП №63821474 незаконною та скасувати її; 4) вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Хамник М.М. від 25.05.2021, зокрема поновлено ОСОБА_1 строк на звернення до суду з цією скаргою.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.07.2021 у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Ярошевського Д.А. про визнання протиправними дій та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження відмовлено.

Не погоджуючись із цією ухвалою суду ОСОБА_1 та його представниця адвокатеса Калинич О.І. подали на неї апеляційну скаргу внаслідок її незаконності та необґрунтованості, оскільки, на їх думку, судом неправильно застосовано норми матеріального і процесуального права та висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Скарга загалом мотивована тими ж доводами, які наведені у скарзі поданій до суду першої інстанції, а також тим, що місцевим судом безпідставно констатовано про відсутність підстав, які слугували для повернення приватним виконавцем виконавчого документа стягувачу без виконання, адже насправді існуюча сума заборгованості не відповідає заборгованості, яка зазначена у виконавчому листі № 2-5536/11 від 06.03.2013 та ухвала суду від 24.12.2019 стосується лише правонаступництва стягувача, а відтак установлення в ній суми боргу в національній валюті, не може замінювати рішення суду і виданий на його підставі виконавчий документ, в яких визначено суму заборгованості у доларах США, тобто 73 700,18, що станом на 25.07.2011 в еквіваленті становило 587 471,50 грн, а з урахування відчуження в рахунок заборгованості іпотечного майна за ціною у 467 100,00 грн, його борг мав становити лише 120 371,50 гривень. Однак дану обставину приватним виконавцем не було перевірено, чим порушено умови відкриття виконавчого провадження згідно з Законом України «Про виконавче провадження».

Зауважували і те, що у листі від 19.04.2021 за № 01-29/22-04/21 приватний виконавець, указуючи на неможливість самостійного скасування спірних постанов відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», фактично цим самим визнав їх незаконність через неповне з`ясування всіх обставин.

З огляду на ці обставини апелянти просили оскаржену ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Своїм правом подати відзив на апеляційну скаргу приватний виконавець Ярошевський Д.А. не скористався.

У судовому засіданні представниця ОСОБА_1 адвокатка Калинич О.І. апеляційну скаргу підтримала з підстав наведених у ній, просила таку задовольнити, оскаржену ухвалу суду скасувати, а скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Приватний виконавець виконавчого округу Закарпатської області Ярошевський Д.А. у судове засідання не з`явився повторно, хоча про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, а відтак його неявка, на думку колегії суддів і відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідачку, пояснення представниці ОСОБА_1 адвокатеси Калинич О.І., перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно зі ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом установлено, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06.03.2013 у справі № 2-5536/11 позов ПАТ «Енергобанк» до ОСОБА_1 і ОСОБА_3 про стягнення боргу задоволено. Стягнуто солідарно зі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «ЕНЕРГОБАНК» заборгованість по договору про надання споживчого кредиту № 07/2008 від 09.07.2008 станом на 25.07.2011 у розмірі 73 700,18 доларів США, що еквівалентно 587 471,50 грн, яка складається зі заборгованості: - за кредитом 45 823,16 доларів США, що еквівалентно 365 160,99 грн; за процентами 17 873,04 доларів США, що еквівалентно 142 467,83 грн; за пенею за несвоєчасне повернення кредиту 6 070,49 доларів США, що еквівалентно 48 388,49 грн; за пенею за прострочення сплати процентів 3 933,48 доларів США, що еквівалентно 31 354,19 грн, а також судовий збір у розмірі 1 700 грн та витрати на оплату інформаційно-технічного забезпечення судового процесу у розмірі 120 гривень (а.с.108, 109).

На виконання цього рішення суду Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області 30.10.2013 видано виконавчий лист № 2-5536/11 (а.с.28).

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.12.2019 у цій справі замінено стягувача ПАТ «КБ «ЕНЕРГОБАНК» на його правонаступника ОСОБА_2 у виконавчому провадженні № 40976749 та № 40976570 з виконання виконавчого листа № 2-5536/11 від 30.10.2013 про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «КБ «ЕНЕРГОБАНК» заборгованості у розмірі 587 471,50 грн, а також 1 700 грн судового збору і 120 грн витрат на ІТЗ розгляду справи (а.с.26, 27).

Приватним виконавцем виконавчого округу Закарпатської області Ярошевським Д.А., на підставі заяви стягувача ОСОБА_2 та пред`явленого останнім до виконання зазначеного вище виконавчого листа № 2-5536/11 від 30.10.2013, було відкрито виконавче провадження, про що винесено відповідну постанову від 04.12.2020 ВП № 63821474 (а.с.13-14).

Також цього ж дня (04.12.2020) цим приватним виконавцем в указаному виконавчому провадженні винесено постанови про арешт всього рухомого і нерухомого майна боржника ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, мінімальних витрат виконавчого провадження, що разом становить 81 070,1 доларів США та 2 305 гривень, та постанову про арешт коштів боржника ОСОБА_1 , які містяться на всіх рахунках у всіх видах валюти і також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, і належать боржнику (а.с.18, 19).

09.12.2020 приватним виконавцем Ярошевським Д.А. винесено у цьому виконавчому провадженні постанову про арешт належної боржнику ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_1 (а.с.20).

У ст. 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» /далі Закон, тут і надалі в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин/ констатовано, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і посадових осіб, що спрямовані на примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно зі ст. 26 Закону виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, та не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Стаття 37 Закону містить вичерпний перелік підстав для прийняття виконавцем рішення про повернення стягувачу виконавчого документа.

За наведених обставин колегія суддів погоджується з правильністю висновків місцевого суду, що ОСОБА_1 не наведено у скарзі обставин, які б слугували підставою для повернення приватним виконавцем виконавчого документу стягувачу без виконання, та такі підстави, як це регламентовано ст. 37 Закону, не наведені і в апеляційній скарзі.

Водночас не заслуговують на увагу твердження ОСОБА_1 з приводу неправильного зазначення виконавцем Ярошевським Д.А. у постанові про відкриття виконавчого провадження розміру боргу, оскільки такий відповідає розміру вказаному у виконавчому листі № 2-5536/11 від 06.03.2013 та на стадії відкриття виконавчого провадження (лише на підставі належно оформленої заяви стягувача і виконавчого документа) приватний виконавець не вправі вираховувати остаточну суму заборгованості після її часткової сплати боржником, у тому числі її часткової сплати за рахунок реалізованого з прилюдних торгів іпотечного майна. Така сплачена сума підлягає врахуванню виконавцем під час здійснення виконавчого провадження.

Щодо посилання заявника на ухвалу місцевого суду від 24.12.2019 у справі № 2-5536/11, в якій зафіксовано суму заборгованості ОСОБА_1 лише у національній валюті, то воно також є голослівним, оскільки цією ухвалою розмір боргу, який визначений рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06.03.2013 у розмірі 587 471,50 грн, не змінювався, та цю ухвалу суду ОСОБА_1 в апеляційному порядку не оскаржив, погодився із нею та вона набрала законної сили. До того ж ця ухвала про заміну стягувача стосується фактично правонаступництва і підлягає виконанню разом із виконавчим листом, який є виконавчим документом і на підставі якого здійснюється примусове виконання рішення суду від 06.03.2013.

Надуманим є і довід апеляції, що у листі від 19.04.2021 за № 01-29/22-04/21 приватний виконавець сам визнав незаконність винесених ним спірних постанов, оскільки ним указувалося лише про неможливість їх самостійного скасування на підставі Закону України «Про виконавче провадження», що саме по собі не свідчить про визнання ОСОБА_5 цих постанов незаконними.

Необґрунтованими є твердження апелянтів про неправомірне накладення приватним виконавцем арешту на заробітну плату та інші рахунки ОСОБА_1 із виплати субсидії, оскільки, зокрема, статтями 68-70, 73 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено умови звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, визначено порядок їх відрахувань та розмір, а також перелік виплат, на які не може бути звернено стягнення коштів. До того ж безпосередньо у постанові про арешт коштів боржника від 04.12.2020 приватним виконавцем Ярошевським Д.А. постановлено не накладати арешт на кошти, звернення стягнення на які заборонено законом.

Відповідно до частини 3 ст. 12, частин 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, окрім випадків установлених Законом, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, апеляційний суд доходить висновку, що ОСОБА_1 не довів відповідними доказами свої вимоги, які не знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

На переконання колегії суддів, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків місцевого суду.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

За таких обставин оскаржена ухвала є законною й обґрунтованою та підстав для її зміни чи скасування, апеляційний суд не вбачає.

Водночас колегія суддів зауважує, що ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09.09.2021 виконавчий лист № 2-5536, виданий 30.10.2013 Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області на підставі рішення цього ж суду від 06.03.2013 щодо боржника ОСОБА_1 визнано таким, що не підлягає виконанню (а.с.96-99). І, як наслідок, постановою приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Ярошевського Д.А. від 24.09.2021 закінчено виконавче провадження № 63821474 з примусового виконання цього виконавчого листа № 2-5536/11 від 30.03.2013 та припинено чинність арешту майна боржника ОСОБА_1 і скасовано інші заходи примусового виконання рішення (а.с.111-113).

З урахуванням наведеного, на думку колегії суддів, ухвала суду першої інстанції, відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України, підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

На підставі статтями 141, 452 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 1 362 грн (а.с.72) слід віднести за рахунок ОСОБА_1 .

Керуючись статтями 374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його представниці адвокатки Калинич Оксани Іллівни залишити без задоволення.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 липня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду на протязі тридцяти днів із дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 28 липня 2022 року.

Суддя-доповідачка

Судді