Справа № 676/1532/20
Номер провадження 2/676/79/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2022 року Кам`янець-Подільський міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі: головуючої судді Швець О.Д.

з участю секретарі Чекашкіної О.Л.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кам`янець-Подільському цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності на частку квартири, стягнення грошової компенсації частини вартості автомобіля та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання майна об`єктом особистої приватної власності,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся з позовом до ОСОБА_4 визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності на Ѕ частку квартири, стягнення грошової компенсації Ѕ частини вартості автомобіля. В обґрунтування вимог вказує, що з відповідачкою по справі перебував у зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 24 лютого 2020 р. Під час спільного проживання сторонами було придбано майно: житлова квартира АДРЕСА_1 , яка оформлена на відповідачку згідно договору купівлі-продажу від 27 грудня 2013 р., та автомобіль марки Ford, модель Focus, 2012 року випуску, об`ємом двигуна 1596 куб. м., що також зареєстрований на відповідачку, який остання 9 листопада 2019 р. реалізувала без його згоди. Між сторонами не досягнуто згоди щодо порядку розподілу спільного майна подружжя. Відповідачка категорично відмовляється від добровільного поділу майна та компенсації за проданий без його згоди автомобіль. Вважає, що спірна квартира та автомобіль були придбані за час спільного проживання, тому належать сторонам на праві спільної сумісної власності подружжя, так як інший правовий режим цього майна не встановлений письмовим договором між ними. Вказує, що їхні частки у праві спільної сумісної власності у спірній квартирі є рівними, так як інше не встановлено домовленістю між ними або законом, в тому числі СК України, тому частки кожного з них становлять по Ѕ. Просить визнати об`єктом спільної сумісної власності подружжя житлову квартиру АДРЕСА_1 та визнати за ним право власності на 1/2 частину даної квартири; визнати об`єктом спільної сумісної власності подружжя автомобіль марки Ford, модель Focus, 2012 року випуску, об`ємом двигуна 1596 куб. м., та стягнути з відповідачки Ѕ вартості автомобіля.

ОСОБА_4 звернулася з зустрічним позовом до ОСОБА_3 про визнання майна об`єктом особистої приватної власності. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що під час спільного проживання сторонами було придбано майно: житлову квартиру АДРЕСА_1 , однак автомобіль Ford, модель Focus, 2012 року випуску, був придбаний за її особисті кошти, які вона отримала у подарунок від матері ОСОБА_5 , яка отримала спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_6 . Влітку 2019 року ОСОБА_3 надав згоду на продаж цього автомобіля та написав заяву, що не претендує на вказаний автомобіль, який оформлений на його дружину. Спірний автомобіль був проданий 9 листопада 2019 року за 100 000 грн., що підтверджується договором купівлі-продажу транспортного засобу. Вважає, що автомобіль марки Ford, модель Focus, 2012 року випуску, об`ємом двигуна 1596 куб. м., є її особистою приватною власністю, у зв`язку з чим просить визнати вказаний автомобіль об`єктом особистої приватної власності.

Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 18 березня 2020 року задоволено заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 .

Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 01 квітня 2020 року відкрито провадження по справі та призначено по справі підготовче судове засідання .

Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 14 серпня 2020 року прийнято зустрічну позовну заяву та об`єднані позови ОСОБА_3 до ОСОБА_4 визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності на Ѕ частку квартири, стягнення грошової компенсації Ѕ частини вартості автомобіля та зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання майна об`єктом особистої приватної власності.

Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 06 жовтня 2020 року призначено по справі авто-товарознавчу експертизу, проведення експертизи доручити НДЕКЦ при УМВСУ в Хмельницькій області. Провадження у справі зупинено на час проведення експертизи.

Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 14 вересня 2021 року відновлено провадження по справі у зв`язку з тим, що експертиза по даній справі проведена, висновки надані суду.

Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 11 жовтня 2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду.

В суді представник позивача адвокат Пілінський С.І. позов підтримв, просить задовольнити. Проти задоволення позову ОСОБА_4 заперечив, оскільки позивачем не надано доказів, що мати відповідачки подарувала кошти, які отримала в спадок, договір дарування коштів на суму 10 000 доларів США не посвідчений нотаріально, а тому не породжує юридичних наслідків. Розписка, відповідно до якої ОСОБА_3 відмовився від претензій на автомобіль слід оцінювали критично, оскільки була написана під тиском відповідачки як умова примирення між подружжям. Просить в задоволенні зустрічного позову відмовити.

В суді представник відповідача адвокат Мерінова Н.В. заперечила проти позову з мотивів, викладених в зустрічному позові. Позов ОСОБА_4 підтримала, просить задовольнити.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали цивільної справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували в зареєстрованому шлюбі з 19.09.2013 року, який на даний час розірваний рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 24.02.2020 року, яке набрало законної сили 26.03.2020 року.

Під час спільного проживання придбано житлову квартиру АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Кам`янець-Подільського міського нотаріального округу Бомк Н.А. 27.12.2013 року.

З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 20.11.2019 р. вбачається, що за ОСОБА_4 зареєстровано право власності на житлову квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 30, 7 кв. м.

За даними Територіального сервісного центру МВС № 6843 від 14.03.2020 р. згідно Єдиного державного реєстру станом на 14.03.2020 р. за ОСОБА_4 транспортні засоби не зареєстровані. Проте у власності ОСОБА_4 у період часу з 30.01.2018 р. по 09.11.2019 р. перебував автомобіль марки Ford, модель Focus, 2012 року випуску, об`єм двигуна 1596 куб. м.

Відповідно до договору купівлі-продажу №6843/2019/1764997 від 09.11.2019 р., виданого ТСЦ № 6843 Регіонального сервісного центру МВС в Хмельницькій області, ОСОБА_4 продала автомобіль марки Ford, модель Focus, 2012 року випуску, зареєстрований за нею 30.01.2018 р., ОСОБА_7 за 100 000 грн.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_3 просить визнати квартиру АДРЕСА_1 , та транспортний засіб марки марки Ford, модель Focus, 2012 року випуску, об`єктами спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та визнати за ним право власності на 1/2 частину даної квартири; визнати об`єктом спільною сумісної власності подружжя автомобіль марки Ford, модель Focus, 2012 року випуску, об`ємом двигуна 1596 куб. м., та стягнути з відповідачки Ѕ вартості автомобіля.

Звертаючись до суду з зустрічним позовом, ОСОБА_3 просить визнати вказаний автомобіль об`єктом особистої приватної власності.

Майнові відносини, які складаються між подружжям урегульовано у нормах Сімейного кодексу України.

Відповідно до статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований в органі державної реєстрації актів цивільного стану.

У сімейному законодавстві передбачено два режими власності подружжя - особиста приватна власність дружини, чоловіка, тобто кожного з подружжя, та спільна сумісна власність подружжя.

У статті 60 СК України зазначено підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Також вказано, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (частина перша статті 61 СК України).

Можна зробити висновок, що за загальним правилом майно, набуте одним з подружжя до шлюбу, є його особистою приватною власністю, як і доходи, які воно приносить, тоді як спільною сумісною власністю подружжя є майно, набуте під час шлюбу.

Із системного аналізу норм статей 57, 60, 63, 66-68, 70 СК України вбачається, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю незалежно від участі кожного з подружжя у її виникненні, і право визначати порядок здійснення права спільної сумісної власності та частки кожного з подружжя при поділі майна є рівними.

Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частиною першою статті 66 СК України визначено, що подружжя має право домовитися між собою про порядок користування майном, що йому належить на праві спільної сумісної власності.

При цьому у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (частина перша статті 70 СК України).

Це право залишається і після розірвання шлюбу (стаття 68 СК України).

Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим зазначена презумпція може бути спростована. Один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

За вказаних обставин житлова квартира АДРЕСА_1 була придбана сторонами в період перебування в шлюбі, за спільні сумісні кошти, що не заперечується сторонами, а отже являється об`єктом спільної сумісної власності та підлягає поділу в рівних частинах.

Суд критично оцінює докази відповідачки ОСОБА_4 , надані її представником у спростування презумпції спільності права власності подружжя, закріпленої у ст. 60 СК України, та відкидає доводи останньої щодо придбання автомобіля за особисті кошти, подаровані ОСОБА_4 матір`ю останньої, з наступних підстав.

Так, в обґрунтування вказаної обставини, представником відповідачки ОСОБА_4 (позивачки за зустрічним позовом) додано до зустрічної позовної заяви копії: свідоцтво про право на спадщину за законом від 23.11.2017 р., виданого Мельник О.В., нотаріусом нотаріального округу Бутурліновського району Воронезької області Російської Федерації, відповідно до якого ОСОБА_5 є спадкоємцем Ѕ частки грошових вкладів та сплати процентів, що зберігаються в підрозділі №9013/0500 Центрально-Чорноземного банку ПАТ Сбербанк; свідоцтво про право на спадщину за законом від 23.11.2017 р., виданого Мельник О.В., нотаріусом нотаріального округу Бутурліновського району, Воронезької області, Російської Федерації, відповідно до якого ОСОБА_5 є спадкоємцем Ѕ частки автомобіля Lada Granta, 2014 р.в.; копію розписки ОСОБА_5 від 27.11.2017 р. про отримання 100 000 рублів в рахунок продажної вартості автомобіля Lada Granta, 2014 р. від покупця ОСОБА_8 ; свідоцтво про право на спадщину за законом від 23.11.2017 р., виданого Мельник О.В., нотаріусом нотаріального округу Бутурліновського району Воронезької області Російської Федерації, відповідно до якого ОСОБА_5 є спадкоємцем Ѕ частки земельної ділянки під індивідуальну житлову забудову по АДРЕСА_2 , площею 593 кв.м., та Ѕ частки житлового будинку АДРЕСА_2 ; договір купівлі-продажу земельної ділянки і індивідуального житлового будинку від 30.11.2017 р., який посвідчений Мельник О.В., нотаріусом нотаріального округу Бутурлинівського району Воронезької області, Російської Федерації, відповідно до якого ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , що діє від імені ОСОБА_10 продали ОСОБА_11 земельну ділянку під індивідуальну житлову забудову та житловий будинок АДРЕСА_2 за 900 000 р; видатковий касовий ордер №70-10 від 23.11.2017 р.; вихідний касовий ордер №70-10 від 30.11.2017 р.; прибутковий касовий ордер №32-9 від 23.11.2017 р.; видатковий касовий ордер №71-10 від 23.11.2017 р.; копії договорів про сплату пайових внесків; копії договорів дарування грошових коштів за №1-334 від 03.12.2017 р., укладені між ОСОБА_4 та її матір`ю ОСОБА_5 .

Відповідно до ч. 5 ст. 719 Цивільного кодексу України договір дарування валютних цінностей фізичних осіб між собою на суму, яка перевищує п`ятдесятикратний розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Згідно пункта 5 підрозділу 1 розділу XX Перехідних полoжeнь Податкового кодексу України: "Якщо норми іншиx законів містять посилання нa неоподатковуваний мінімум доходів громадян, тo для цілей їх застосування використовуєтьcя сума в розмірі 17 гpивень, крім норм адміністративного тa кримінального законодавства в чaстині кваліфікації злочинів абo правопорушень, для якиx сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється нa рівні податкової соціальної пільги, визнaченої підпунктом 169.1.1 пyнкту 169.1 статті 169 рoзділу ІV цьогo Кодексу для відповідного року."

Тобто, у відповідності до вимог ч. 5 ст. 719 Цивільного кодексу України нотаріальному посвідченню підлягають договори дарування валютних цінностей фізичних осіб між собою на суму, яка перевищує п`ятдесятикратний розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що становить 850 грн.

На підтвердження придбання автомобіля за особисті кошти, які подаровані ОСОБА_4 матір`ю останньої, представником відповідачки ОСОБА_4 (позивачки за зустрічним позовом) надані суду договір дарування грошових коштів в сумі 10 доларів США та 333 договори дарування грошових коштів в сумі 30 доларів США, укладені між ОСОБА_4 та її матір`ю ОСОБА_5 3 грудня 2017 р.

Таким чином, загалом протягом 3 грудня 2017 року ОСОБА_5 подаровано ОСОБА_4 10000 доларів США.

Зважаючи на це, відповідачка ОСОБА_4 , будучи обдарованою, мала б нотаріально засвідчити договір дарування грошових коштів в сумі 10000 доларів США у відповідності до вимог ч. 5 ст. 719 Цивільного кодексу України.

Оскільки нею такого зроблено не було, тому суд не бере до уваги укладені між ОСОБА_4 та її матір`ю ОСОБА_5 3 грудня 2017 р.: договір дарування грошових коштів в сумі 10 доларів США та 333 договори дарування грошових коштів в сумі 30 доларів США (загалом на суму 10000 доларів США) та розцінює їх як такі, що укладені з метою уникнення нею поділу майна.

Відтак, у суду відсутні передбачені законом підстави вважати надані представником ОСОБА_4 договори дарування грошових коштів за №1-334 від 03.12.2017 р. належними та допустимими доказами в розумінні ст.ст. 77, 78 ЦПК України на підтвердження обставин придбання спірного автомобіля за грошові кошти, належні ОСОБА_4 на праві особистої приватної власності.

Дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що надані докази підтверджують лише факт прийняття, оформлення та продаж спадщини ОСОБА_5 , і жодної інформації про витрачання ОСОБА_4 коштів саме для здійснення розрахунків за придбаний автомобіль не містять.

Відповідно до складеної ОСОБА_3 розписки від 24.08.2019 року, він не претендує на автомобіль Ford Focus НОМЕР_1 , 2012 року випуску, який оформлений на його дружину ОСОБА_4 .

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 пояснив, що розписка була написана на вимогу ОСОБА_4 як умова примирення між подружжям.

Відповідно до ч. 3 ст. 65 СК України для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

Суд не бере до уваги посилання представника відповідачки ОСОБА_4 на розписку ОСОБА_3 , оскільки з неї не вбачається, що він надав згоду на продаж спірного автомобіля.

Крім того, частиною першою статті 64 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають право на укладення між собою усіх договорів, які не заборонені законом, як щодо майна, що є їхньою особистою приватною власністю, так і щодо майна, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно зі статтею 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою.

Оскільки сторони договору про поділ майна, яке є об`єктом права спільної сумісної власності, не укладали, суд приходить до висновку щодо відсутності досягнутої між сторонами згоди, яка б відповідала вимогам частини другої статті 69 СК України.

Складена ОСОБА_3 розписка не є договором щодо майна, яке є об`єктом права спільної сумісної власності, у розумінні статей 202, 626, 627 ЦК України та статті 69 СК України.

Інших доказів на спростування режиму спільної власності подружжя на спірний автомобіль, придбаний за час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі, ОСОБА_4 не надано.

Крім того, встановлено, що з часу реєстрації шлюбу сторін до набрання законної сили рішенням суду про розірвання цього шлюбу за ОСОБА_4 був зареєстрований у період часу з 30.01.2018 р. по 09.11.2019 р. автомобіль марки Ford, модель Focus, 2012 року випуску, об`єм двигуна 1596 куб. м.

Відповідно до договору купівлі-продажу №6843/2019/1764997 від 09.11.2019 р., виданого ТСЦ № 6843 Регіонального сервісного центру МВС в Хмельницькій області, ОСОБА_4 продала автомобіль марки Ford, модель Focus, 2012 року випуску, зареєстрований за нею 30.01.2018 р., ОСОБА_7 за 100 000 грн.

Зазначений транспортний засіб був відчужений на користь третьої особи.

У зв`язку з наведеним не підлягають до задоволення вимоги позивача за зустрічним позовом ОСОБА_4 про визнання об`єктом особистої приватної власності автомобіля марки Ford, модель Focus, 2012 року випуску.

За положеннями частини першої ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Як зазначено в п.30 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК України. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

09.11.2019 р. ОСОБА_4 уклала договір купівлі-продажу автомобіля марки Ford, модель Focus, 2012 року випуску, зареєстрованого за нею 30.01.2018 р., який перебував у спільній сумісній власності подружжя, припинивши право позивача ОСОБА_3 на володіння та користування цим майном.

У зв`язку з викладеним відсутні і підстави для визнання спірного автомобіля об`єктом спільної сумісної власності подружжя.

Приписами ст. 65 СК України зазначено, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Крім того дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

Оскільки спірний автомобіль відчужено ОСОБА_4 проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби, з неї підлягає стягненню на користь ОСОБА_3 Ѕ частина вартості автомобіля.

Відповідно до висновку експерта Хмельницького НДЕКЦ №СЕ-19/123-21/5226-АВ від 28.08.2021 р. встановити ринкову вартість автомобіля типу легковий хетчбек- в. марки Ford, модель Focus, 2012 року випуску, об`єм двигуна 1596 куб. м., тип палива бензин або газ, VIN- НОМЕР_2 , який зареєстрований за ОСОБА_7 , на час проведення оцінки не представляється можливим у зв`язку з тим, що КТЗ не був наданий на огляд. За даними довідника-каталогу «Бюлетень-автотоварознавця» №119, станом на момент оцінки середня вартість в Україні автомобілів Ford Focus 1.6 Ti-VCT 86 HP 5dr, 2012 року випуску, при їх нормативному пробігу та нормальному середньостатистичному технічному, експлуатаційному і укомплектованому стані, з комплектністю близько до базової, без оновлення, пошкоджень і суттєвих дефектів, становить 253 018,08 грн.

Таким чином, з врахуванням встановленого ч. 1 ст. 70 СК України принципу рівності часток подружжя при поділі спільного суд вважає, що позивач має право на компенсацію Ѕ частини ринкової вартості Ford, модель Focus, 2012 року випуску, об`єм двигуна 1596 куб. м, у сумі 126 509,04 грн.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 слід стягнути 2693,91 грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору та 175,80 витрати за проведення судової автотоварознавчої експертизи.

Керуючись ст. 12, 13, 81-83, 89, 141, 262-265 ЦПК України, ст. 61, 63, 69, 70, 71 СК України, 368, 372 ЦК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності на частку квартири, стягнення грошової компенсації частини вартості автомобіля задовольнити.

Визнати спільною сумісною власністю подружжя квартиру АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_3 в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 Ѕ вартості автомобіля марки Ford, модель Focus, 2012 року випуску, об`ємом двигуна 1596 куб.м., тип палива бензин або газ, VIN НОМЕР_2 , в сумі 126509,04 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 2693,91 грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору та 175,80 грн. витрати за проведення судової автотоварознавчої експертизи.

ОСОБА_4 у задоволенні зустрічного позову до ОСОБА_3 про визнання майна об`єктом особистої приватної власності відмовити.

Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання, АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Швець О.Д.