ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

01 червня 2022 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду області в складі:

головуючого Лаченкової О.В.

суддів Городничої В.С., Петешенкової М.Ю.

при секретарі Кравченко Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Гейко Валерія Івановича

на ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 20 грудня 2021 року

по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, -

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 16 листопада 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики задоволені в повному обсязі, вирішено питання про стягнення витрат у вигляді судового збору.

06 грудня 2021 року від представника позивача до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій просив визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 70 000 грн.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 20 грудня 2021 року заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Гейко Валерія Івановича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики залишено без розгляду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 на ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 20 грудня 2021 року просить ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 20 грудня 2021 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу задовольнити у повному обсязі.

Відзиви на апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 20 грудня 2021 року від учасників справи до апеляційного суду не надходили.

Вислухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Залишаючи заяву ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення без розгляду суд першої інстанції виходив з того, що вона подана після визначеного ч.8 ст.141 ЦПК України граничного строку для її подання, тобто після закінчення судових дебатів та після ухвалення рішення по справі.

Але з таким висновком суду погодитись неможливо з наступних підстав.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржувана ухвала суду першої інстанції не відповідає.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

За змістом пункту 2 частини п`ятої статті 265 ЦПК України у резолютивній частині рішення суду крім іншого, зазначається про розподіл судових витрат.

Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої статті 133 ЦПК України).

Порядок розподілу судових витрат вирішується за правилами, встановленими в статтях 141-142 ЦПК України.

У статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, а у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 141 ЦПК України).

Ухвалюючи 16 листопада 2021 року рішення Жовтневим районним судом міста Дніпропетровська було вирішено питання розподілу судових витрат понесених в суді першої інстанції тільки у вигляді судового збору.

Проте, як вбачається з позовної заяви, представником позивача було заявлено клопотання про відшкодування понесених позивачем судових витрат, в тому числі витрат позивача на професійну правничу допомогу, у зв`язку з розглядом цієї справи.

З огляду на статтю 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Аналіз частини 2 статті 134 ЦПК України свідчить про те, що у разі неподання попереднього розрахунку у суду є право, а не обов`язок відмовити у відшкодуванні відповідних судових витрат. Тобто неподання стороною попереднього розрахунку судових витрат не є безумовною підставою для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат. Тобто, у разі неподання попереднього розрахунку у суду є право, а не обов`язок для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат (висновок ВС від 08.04.2021 року у справі №161/20630/18).

Крім того, рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 16 листопада 2021 року ухвалено заочно.

Відповідно до ч.5, ч.6 ст.272 ЦПК України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Докази вручення зазначеного рішення позивачу та його представнику в матеріалах справи відсутні.

В заяві та в апеляційній скарзі ОСОБА_3 зазначає, що повідомлення учасника справи про прийняте судом рішення відбулося не у спосіб, встановлений процесуальним законодавством. Про прийняте рішення він дізнався з Єдиного державного реєстру судових рішень 29 листопада 2021 року. В п`ятиденний строк, з моменту як стало відомо про зміст ухваленого заочного рішення, ним було подано заяву про ухвалення додаткового рішення по справі про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу. На момент подачі апеляційної скарги рішення не отримано.

Колегія суддів враховує, що згідно з відомостями Єдиного державного реєстру судових рішень зазначене заочне рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 16 листопада 2021 року було надіслано до реєстру 29 листопада 2021 року.

Таким чином, доводи апеляційної скарги спростовують висновок суду першої інстанції про пропуск представником позивача строку подання доказів.

Слід зауважити на тому, що запровадження строку, у межах якого фізична або юридична особа, орган державної влади та місцевого самоврядування можуть звернутися до суду із заявою, обумовлено передусім необхідністю дотримання принципу правової визначеності, що є невід`ємною складовою верховенства права.

Чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду та строки для подання заяви, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи.

Обґрунтовуючи важливість дотримання принципу правової визначеності, ЄСПЛ сформовано практику, відповідно до якої національними судами пріоритетність має надаватися дотриманню встановлених процесуальним законом строків звернення до суду, також строків оскарження судових рішень, а поновлення пропущеного строку допускається лише у виняткових випадках, коли мають місце не формальні та суб`єктивні, а об`єктивні та непереборні причини їх пропуску. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Таким чином, забезпечення дотримання принципу правової визначеності потребує чіткого виконання сторонами та іншими учасниками справи вимог щодо строків звернення до суду, а також строків на оскарження судових рішень, а від судів вимагається дотримуватися певних правил у процесі прийняття рішення про поновлення строку та оцінювати поважність причин пропуску строку, виходячи із критеріїв розумності, об`єктивності та непереборності обставин, що спричинили пропуск, значимості справи для сторін, наявності фундаментальної судової помилки

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, оскаржену ухвалу суду скасувати і направити справу до суду першої інстанції, який не надав оцінки доводам й доказам, наданим ОСОБА_3 щодо наявності підстав для відшкодування понесених позивачем судових витрат та передчасно відмовив у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст.259, 367, 374, 379 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Гейко Валерія Івановича- задовольнити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 20 грудня 2021 року - скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді В.С.Городнича

М.Ю.Петешенкова