КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2022року місто Київ.

Справа №372/985/22

Апеляційне провадження № 22-ц/824/9939/2022

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Желепи О. В.,

суддів Кравець В. А, Мазурик О. Ф.

за участю секретаря судового засідання Вєтчінової О. О.

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Сайко Юрія Васильовача в інтересах ОСОБА_2 на заочне рішення Обухівського районного суду Київської області від 15 липня 2022 року (ухвалене в складі судді Зінченко О.М., повне судове рішення складено 15 липня 2022 року),

та апеляційну скаргу Сайко Юрія Васильовача в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 22 липня 2022 року (ухвалене в складі судді Зінченко О.М., інформація щодо дати складання повного судового рішення відсутня) про відмову в ухваленні додаткового рішення,

в справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-Правова Група Лекс», третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Золотих Олександра Олександровича, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню

ВСТАНОВИВ

У квітні 2022 року ОСОБА_2 звернувся до Обухівського районного суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-Правова Група Лекс», третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Золотих Олександра Олександровича, в якому просив визнати таким що не підлягаєвиконанню, виконавчий напис вчинений 13 січня 2022 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих Олександром Олександровичем, зареєстрований в реєстрі за № 1286, за яким стягується з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-Правова Група Лекс»заборгованість у розмірі 26 097грн 83 к. Крім того, просив стягнути судові витрати пов`язані з розглядом справи.

Позов обґрунтовано тим, що 13 січня 2022 рокуприватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих Олександром Олександровичем, було вчинено виконавчий напис, який зареєстрований за № 1286, відповідно до якого з позивача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-Правова Група Лекс» заборгованість у розмірі 26097 грн 83к. Позивач вважає, що виконавчий напис приватного нотаріуса Золотих Олександра Олександровича, від 13 січня 2022 року, що зареєстрований в реєстрі за № 1286 є таким, що не підлягає до виконання у зв`язку з тим, що вчиняючи спірний виконавчий напис, нотаріусом не було належним чином перевірено безспірність вимог відповідача щодо стягнення заборгованості з позивача, а тому виконавчий напис здійснено з порушенням порядку вчинення таких написів.

Крім того, позивачем зазначено, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які очікує понести позивач в зв`язку з розглядом справи у суді 1-ї інстанції, складає 15 000 грн на професійну правничу допомогу, проте остаточні дані будуть надані суду в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

Заочним рішенням Обухівського районного суду Київської області від 15 липня 2022 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 13 січня 2022 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих Олександром Олександровичем і зареєстрований в реєстрі за №1286, про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-Правова Група Лекс» заборгованість у розмірі 26 097грн 83 к.

Стягнуто зТовариства зобмеженою відповідальністю«Фінансово-ПравоваГрупа Лекс» на користь ОСОБА_2 сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір в сумі 992 грн 40 к.

У зв`язку з відмовою у стягнені витрат на професійну правничу допомогу в заочному рішенні Обухівського районного суду Київської області від 15 липня 2022, 18 липня 2022 року представником позивача подано заяву про ухвалення додаткового рішення.

Заява обґрунтована тим, що позивачем у мотивувальній частині позовної заяви було надано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, зокрема на професійну правничу допомогу, які очікує понести позивач у зв`язку із розглядом справи в суді 1-ї інстанції, а також повідомлено, що докази які підтверджують такі витрати будуть подані до суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, як це передбачено ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

Вказує, що судові витрати позивача на професійну правничу допомогу пов`язані з розглядом його позову в суді першої інстанції складають 20 000 грн, з яких 15 000 грн - це гонорар, а 5 000 грн - додаткова винагорода адвоката у формі Гонорару успіху, як складова частина гонорару.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 22 липня 2022 року в задоволенні заяви представника позивача Сайко Ю.В. про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-правова група Лекс» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - відмовлено.

Не погодившись з такими судовими рішеннями Сайко Ю.В. в інтересах ОСОБА_2 направив до Київського апеляційного суду:

апеляційну скаргу на заочне рішення Обухівського районного суду Київської області від 15 липня 2022 року в якій просив оскаржуване рішення скасувати в частині відмови у розподілі судових витрат на професійну правничу допомогу та прийняти постанову про повне задоволення позовних вимог у даній справі;

та апеляційну скаргу на ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 22 липня 2022 року про відмову в ухваленні додаткового рішення, в якій просив скасувати оскаржувану ухвалу та ухвалити нове судове рішення, яким стягнути з ТОВ ««Фінансово-правова група Лекс» на користь ОСОБА_2 судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в сумі 20 000 грн 00 к.

Апеляційна скарга на заочне рішення обґрунтована тим, що оскаржуване рішення прийняте з порушенням норм ч.8 ст. 141 ЦПК України. Мотивувальна частина позовної заяви містила вказівку про те, що попередній(орієнтовний) розмір витрат на професійну правничу допомогу, що очікує понести позивач у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції складає 15 000 грн, проте остаточні данні будуть надані суду в порядку ч.8 ст. 141 ЦПК України.

Вказує, що суд першої інстанції не звернув на це уваги, що призвело до передчасного висновку про не надання позивачем доказів витрат на професійну правничу допомогу та як наслідок не правильного вирішення питання в частині розподілу судових витрат на таку допомогу.

Апеляційна скарга на ухвалу обґрунтована тим, що висновки суду є помилковими та не відповідають обставинам справи. Крім того, у випадку задоволення апеляційної скарги на рішення , підлягає скасуванню у відповідній частині, як рішення, так і в цілому ухвала, поза як залишається не вирішеним питання стягнення з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції.

Зазначає, що в порядку ч.8 ст. 141, ст. 270 ЦПК України на виконання задекларованого у позовній заяві розрахунку судових витрат на професійну правничу допомогу, представник позивача звернувся до місцевого суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, на підтвердження заявлених вимог надав докази, які суд не дослідив мотивуючи тим, що питання стягнення витрат вже вирішено судом, про що зазначено у рішенні.

Разом з цим, у разі скасування у відповідній частини оскаржуване заочне рішення, суд апеляційної інстанції має здійснити новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 23 вересня 2022 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою на заочне рішення Обухівського районного суду Київської області від 15 липня 2022 року та надано 5-ти денний строк на подання відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 23 вересня 2022 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою на ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 22 липня 2022 року про відмову в ухваленні додаткового рішення та надано 5-ти денний строк на подання відзиву на апеляційну скаргу.

Відзиви на апеляційні скарги не подавались.

Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У судове засідання 13 грудня 2022 року учасники справи не з`явились, про розгляд справи повідомлені судом належним чином у встановленому законом порядку.

Від представника позивача адвоката Сайко Ю. В. надійшло клопотання про розгляд апеляційних скарг без участі представника позивача, апеляційні скарги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідач ТОВ «Фінансово-Правова Група Лекс» про розгляд справи повідомлялись шляхом направлення поштової кореспонденції, а також шляхом направлення кореспонденції суду на електронну адресу. Крім того, судом здійснено оголошення про виклик до суду на сайті судової влади, у зв`язку з неодноразовим поверненням поштової кореспонденції, у тому числі з приміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

За таких обставин, суд ухвалив проводити розгляд справи за відсутності учасників.

Відповідно до ч.5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

За правилами ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача Желепи О. В., дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судових рішень першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в стягненні витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції виходив з того, що діючим законодавством передбачено, що при визначенні розміру компенсації суду слід враховувати (а сторонам доводити) розумність витрат, тобто відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом (іншим фахівцем) допомоги. На доведення обсягу наданої правової допомоги суду може бути надано як доказ докладний письмовий звіт адвоката у конкретній справі, адресований клієнту.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам (наприклад, особисті розписки адвоката про одержання авансу).

Вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить із фактично підтверджених та узгоджених з матеріалами справи наданих послуг, складності правовідносин між сторонами та їх правового регулювання, та виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, відсутності доказів витрат на професійну допомогу суд вважає за необхідне в вказаній частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу відмовити повністю.

Відмовляючи в ухваленні додаткового рішення, суд першої інстанції керувався тим, що в мотивувальній частині рішення суду зазначено, що суд надав повну та всебічну оцінку матеріалам справи в їх сукупності та виніс рішення на підставі наявних у справі доказів. При цьому суд оцінивши докази суд виніс рішення яким задовольнив позов частково. Судом також вирішено питання щодо стягнення судових витрат пов`язаних з розглядом даної справи. Враховуючи викладене вище, заява є необґрунтованою, тому в її задоволенні слід відмовити.

Колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Частина перша статті 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої вказаної статті Кодексу).

Згідно з ч.ч. 1-2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина перша статті 60 ЦПК України).

За змістом статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», про що зазначено в частині четвертій статті 62 ЦПК України.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Щодо відмови про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у заочному рішенні

Положеннями ч. 8 ст. 141 ЦПК України врегульовано порядок та строк подання заяви про стягнення витрат пов`язаних з розглядом справи. Така заява та докази подаються або до судових дебатів, або протягом п`яти днів після ухвалення рішення по справі, якщо сторона повідомила про це до закінчення судових дебатів у справі.

Матеріалами справи підтверджено, що у позовній заяві (тобто до судових дебатів), представником позивача було зазначено як в мотивувальній частині, так і в прохальній частинах, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, зокрема на професійну правничу допомогу, які очікує понести позивач у зв`язку із розглядом справи в суді 1-ї інстанції, що складає 15 000 грн, проте остаточні дані будуть надані суду в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України (а. с. 6).

Таким чином, представником позивача у встановлений законом строк та порядок було заявлено про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Відмовляючи в їх стягненні в заочному рішенні, у зв`язку з недоведеністю понесених витрат, суд першої інстанції не врахував положення ч.8 ст. 141 ЦПК України, що призвело до передчасного висновку про відмову.

Щодо відмови в ухваленні додаткового рішення

Заочне рішення у справі ухвалено 15 липня 2022 року, 18 липня 2022 року представником позивача через систему «Електронний суд» подано заяву про ухвалення додаткового рішення та долучено докази, що підтверджують понесення витрат на фахову правничу допомогу.

Згідно вказаної заяви представник позивача просить стягнути з ТОФ «Фінансово-Правова Група Лекс» на користь позивача судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 20 000 грн, з яких 15 000 грн - це гонорар, а 5 000 грн - додаткова винагорода адвоката у формі Гонорару успіху.

Представником позивача дотримано вимог закону та в межах 5-ти денного строку подано заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, з долученням до заяви Договору про надання правової допомоги № 42 від 07.04.2022 року, копії додаткової угоди № 1 від 07.04.2022 року до Договору про надання правової допомоги № 42 від 07.04.2022 року, копії Акту №1 про надання правничої допомоги від 18 липня 2022 року та доказів направлення вказаної заяви з додатками відповідачу.

Отже, суд першої інстанції не дослідив надані докази, не надав їм належної оцінки, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про відмову в ухваленні додаткового рішення, посилаючись на висновки викладені в заочному рішенні.

Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу

Розглядаючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суду належить дослідити та оцінити додані до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації.

Відповідно до статей 1, 26, 27, 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги, за яким, зокрема, клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

Пунктом 9 частини першої статті 1 України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру.

Закон № 5076-VI формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

Неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у статті 627 ЦК України.

Частинами першою та другою статті 30 Закону № 5076-VI встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі:

- фіксованого розміру,

- погодинної оплати.

Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається частиною першою статті 30 Закону № 5076-VI як "форма винагороди адвоката", але в розумінні ЦК України становить ціну такого договору.

Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.

Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

Аналогіні висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року (провадження № 12-14гс22).

Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до положень статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).

Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування іншою стороною витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу зменшення відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша та третя статті 81 ЦПК України).

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі №753/1203/18 (провадження № 61-44217св18).

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу стороною позивача надано до суду:

- копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серія КС № 6890/10;

- ордер на надання правничої (правової) допомоги серія АІ № 1227268 від 20 квітня 2022 р.;

- Договір про надання правової допомоги № 42 від 07.04.2022 року;

- копію додаткової угоди № 1 від 07.04.2022 року до Договору про надання правової допомоги № 42 від 07.04.2022 року;

- копію Акту №1 про надання правничої допомоги від 18 липня 2022 року.

Акт №1 про надання правничої допомоги від 18 липня 2022 року містить детальний опис наданих представником позивача послуг, що в сумі складають 15 000 грн, а також передбачена сплата гонорару успіху у розмірі 5 000 грн (а.с. 87).

Таким чином, висновок суду про недоведеність понесених витрат на професійну правничу допомогу спростовується наявними в матеріалах справи доказами.

Матеріалами справи підтверджено, що ТОВ «Фінансово-Правова Група Лекс» ні до суду першої інстанції, ні до апеляційного суду не подавало клопотання про зменшення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, а тому колегія суддів не вбачає правових підстав для їх зменшення.

З урахуванням викладеного, а також у зв`язку із тим, що відповідач згідно з положеннями статті 81 ЦПК України довів надання правової допомоги у суді першої інстанції, а відповідачем не спростований розмір вказаних витрат, апеляційний суд вважає, що відсутні правові підстави за власною ініціативою зменшити заявлені стороною позивача витрати на правничу допомогу, які належно підтверджені.

Враховуючи вище викладене, колегія судді дійшла висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000 грн, з яких 15 000 грн - це гонорар, а 5 000 грн - додаткова винагорода адвоката у формі Гонорару успіху, як складова частина гонорару.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд першої інстанції не повно встановив обставини, які мали значення для вирішення питання щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи та наданим доказам, суд неправильно застосував норми матеріального права, допустив порушення процесуальних норм, а тому колегія суддів вважає, що заочне рішення Обухівського районного суду Київської області від 15 липня 2022 року та ухвала Обухівського районного суду Київської області від 22 липня 2022 року підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення заяви.

Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Рішення суду оскаржувалось лише в частині відмови у розподілі судових витрат на професійну правничу допомогу, що не пов`язано з позовними вимогами і не стосується суті спору, а тому судовий збір не сплачувався, за таких обставин перерозподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Сайко Юрія Васильовача в інтересах ОСОБА_2 на заочне рішення Обухівського районного суду Київської області від 15 липня 2022 року - задовольнити.

Заочне рішення Обухівського районного суду Київської області від 15 липня 2022 року в частині відмови у розподілі судових витрат на професійну правничу допомогу - скасувати.

Апеляційну скаргу Сайко Юрія Васильовача в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 22 липня 2022 року - задовольнити.

Ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 22 липня 2022 року про відмову в ухваленні додаткового рішення - скасувати.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-Правова Група Лекс» на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 23.12.2022 року.

Суддя-доповідач О. В. Желепа

Судді О. Ф. Мазурик

В.А. Кравець