Ухвала

12 грудня 2022 року

м. Київ

справа № 209/563/21

провадження № 61-12141ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Карпенко С. О.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 жовтня 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 19 жовтня 2022 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» про визнання незаконним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив визнати незаконним рішення комісії газорозподільного підприємства Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» (далі - АТ «ОГС «Дніпропетровськгаз») від 24 лютого 2021 року про задоволення акта про порушення від 27 січня 2021 року № 4587 та про проведення розрахунку споживачу ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 об`ємів необлікованого природного газу на суму 21 798,85 грн.

Позов ОСОБА_1 мотивовано тим, що 24 липня 2006 року в його квартирі було встановлено лічильник газу марки GALLUS 2000-U, заводський номер U01330692, паспорт ШУ 22.939.385.02 ПС (далі - лічильник газу). У 2015 році в зазначеному лічильнику газу був виявлений збій лічильного механізму, про що зазначено в акті виявлених порушень від 09 лютого 2015 року. Того ж дня лічильник було демонтовано для проведення експертизи. Згідно з актом експертизи від 12 березня 2015 року № 272428/86 лічильник було визнано непридатним для комерційного обліку газу. При розробці відлікового механізму слідів втручання не виявлено. За бажанням споживача лічильник було залишено для проведення дрібного ремонту. 29 квітня 2015 року після проведення ремонту лічильника газу його було встановлено знову в його квартирі. 11 січня 2021 року він помітив, що лічильник газу працює в позаштатному режимі, відбувся збій числового ряду. Того ж дня він звернувся до представника Кам`янського відділення АТ «ОГС «Дніпропетровськгаз», яку зустрів у квартирі своєї сусідки, і повідомив їй, що його лічильник працює в позаштатному режимі та запросив до квартири для проведення перевірки лічильника газу і фіксування заявки. Представник відповідача записала всі дані, зафіксувала заявку та залишила квартиру. Лише 27 січня 2021 року до нього з`явилися представники відповідача, які склали акт про порушення № 4587, в якому засвідчили факт того, що в лічильнику газу марки GALLUS, типу G4, 2006 року випуску, заводський номер 001330692 , заводу-виробника актарес, відбувся збій цифрового ряду. Будь-яких інших зауважень до лічильника у представників відповідача не було, не було порушено цілісність пломб, якими опломбовано лічильник газу, та його зовнішній вигляд. Лічильник газу було демонтовано для проведення експертизи та тимчасово встановлено лічильник газу з підмінного фонду відповідача. 28 січня 2021 року за результатами проведеної експертизи газового лічильника було складено акт № 13 експертизи газового лічильника. За результатами комісії по експертизі ПЛГ Кам`янського відділення АТ «Дніпропетровськгаз» лічильник визнано непридатним для комерційного обліку газу з вини споживача. Виявлено несанкціоноване втручання в роботу лічильника газу, яке призвело до викривлення даних обліку природнього газу. 16 лютого 2021 року він надав відповідачу свої письмові зауваження до акта № 13 експертизи лічильника газу від 28 січня 2021 року. На момент демонтажу лічильника всі пломби знаходилися на своїх місцях, що унеможливлює будь-яке фактичне втручання в роботу лічильника. Свинцеву пломбу з тавром було знято лише під час проведення експертизи, що можливо дослідити за актом про порушення № 4587 від 27 січня 2021 року, а також показами працівників відповідача, що демонтували лічильник газу, а так само й представника відповідача, яка була присутня в його квартирі 11 січня 2021 року. Комісією газорозподільного підприємства згідно з актом про порушення № 4587 від 27 січня 2021 року йому було донараховано споживання природнього газу в об`ємі 2 586,32 куб. м на загальну суму 21 798,85 грн. Відповідачем не надано жодного доказу несанкціонованого втручання в роботу газового лічильника з його боку, а тому рішення комісії з розгляду актів про порушення є незаконним та таким, що грубо порушує його законні права та інтереси. Лічильник газу після проведення його ремонту у 2015 році працював до січня 2021 року у штатному режимі, всі покази лічильника він передавав у встановлений законом спосіб, так само до нього неодноразово приходили контролери для перевірки даних лічильника газу, збій цифрового ряду відбувся лише у січні 2021 року, про що споживач особисто повідомив представника відповідача.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 жовтня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 19 жовтня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 жовтня 2021 року - без змін.

29 листопада 2022 року ОСОБА_1 подав засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на рішення Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 жовтня 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 19 жовтня 2022 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки скарга подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову в цій справі є визнання незаконним та скасування рішення комісії газорозподільного підприємства про задоволення акта про порушення і про проведення розрахунку споживачу об`ємів необлікованого природного газу на суму 21 798,85 грн.

Згідно з частиною четвертою статті 274 ЦПК України ця справа не відноситься до тієї категорії справ, що не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження.

Зазначена справа є незначної складності та не належить до виключень з цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того, визнав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, враховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена у Загальних положеннях цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилань на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначних справах підлягають касаційному оскарженню.

Посилання заявника на постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 24 жовтня 2018 року у справі № 914/2384/17 не заслуговує на увагу, оскільки у вказаній справі встановлені обставини, які не є подібними до обставин цієї справи, в якій, за результатами проведеної експертизи газового лічильника було встановлено як факт несанкціонованого втручання в роботу лічильника, так і факт того, що внаслідок втручання в конструкцію лічильника настали наслідки у вигляді спотворення даних обліку газу. При цьому у справі № 914/2384/17 були відсутні докази, які свідчили б про те, що внаслідок втручання в конструкцію лічильника настали наслідки у вигляді спотворення даних обліку газу.

Виходячи із статусу Верховного Суду, в деяких випадках вирішення питання про можливість касаційного оскарження має відноситися до його дискреційних повноважень, так як розгляд скарг касаційним судом покликаний забезпечувати сталість судової практики, а не можливість проведення «розгляду заради розгляду».

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 жовтня 2020 року у справі № 127/18513/18 (провадження № 14-145цс20) вказала, що касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції з точки зору обмеження виключно питаннями права та більшим ступенем формальності процедур. У ЦПК України визначено баланс між такими гарантіями права на справедливий судовий розгляд, як право на розгляд справи судом, встановленим законом (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), та принципом остаточності судових рішень res judicata, фактично закріплено перехід до моделі обмеженої касації, що реалізується за допомогою введення процесуальних фільтрів з метою підвищення ефективності касаційного провадження.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави, та не є «судом фактів».

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, за статтею 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цих Рекомендацій скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитися з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (рішення у справі ZUBAC v. CROATIA (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).

Зазначення апеляційним судом в оскаржуваній постанові про можливість її оскарження до суду касаційної інстанції не змінює характер та предмет позову в цій справі та не спростовує наявність у Верховного Суду повноважень на відмову у відкритті касаційного провадження.

Оскільки оскаржувані заявником судові рішення ухвалено у малозначній справі і вони не підлягають касаційному оскарженню, то у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

У зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження у справі не підлягає окремому розгляду клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 жовтня 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 19 жовтня 2022 року.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 жовтня 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 19 жовтня 2022 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» про визнання незаконним та скасування рішення.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:В. А. Стрільчук

В. М. Ігнатенко

С. О. Карпенко