Провадження № 2/752/2509/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.08.2022 року м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді Ольшевської І.О.

за участю секретаря судового засідання Гладибороди Л.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні Голосіївського районного суду міста Києва цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС» звернулось до суду з позовом, у якому просило стягнути з відповідача ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 15 380 грн 98 коп. та судовий збір.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 30.05.2017 року між ПрАТ «СК «АРКС» та ОСОБА_2 було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту у формі заяви-приєднання (акцепт) за №192274а7кЗ до оферти № 124, відповідно до умов якого було застраховано транспортний засіб Nissan Tiida, д.р.н. НОМЕР_1 . 22.05.2018 року о 12:30 в м. Київ, вул. Велика Китаївська, 6, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Nissan Tiida, д.р.н. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 (власник автомобіля - ОСОБА_2 ) та автомобіля ЗАЗ - Daewoo Т13110, д.р.н. НОМЕР_2 , яким керував водій ОСОБА_1 , внаслідок чого було пошкоджено автомобіль Nissan Tiida, д.р.н. НОМЕР_1 , що був застрахований позивачем за Договором добровільного страхування наземного транспорту №192274а7кЗ від 30.05.2017 (механічні пошкодження ТЗ зафіксовані у відповіді від НПУ № 577996 про ДТП та акті огляду пошкодженого ТЗ з фотододатками). Згідно відповіді від НПУ № 577996 про ДТП та Постанови Голосіївського районного суду міста Києва від 14.08.2018 №752/10854/18, дорожньо-транспортна пригода сталося внаслідок порушення водієм ОСОБА_1 ПДР України (ст. 124 КпАП України). Страхувальник звернувся до позивача з повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку, та заявою на виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу. Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування, страхового акту №ХА2382294 від 30.05.2018 року та умов Договору страхування № 192274а7кЗ від 30.05.2017, розмір страхового відшкодування склав 15 380,98 грн., які позивачем було сплачено для проведення відновлювального ремонту на СТО згідно платіжного доручення № 458 235 від 31.05.2018 року. Відповідно до п. 23.5. Договору страхування № 192274а7кЗ від 30.05.2017 (оферти № 124) при пошкодженні транспортного засобу розмір страхового відшкодування дорівнює розміру збитків, визначених в кошторисі збитків, за вирахуванням встановленої Договором франшизи. Враховуючи обставини, викладені вище, зважаючи, що відповідач є особою, відповідальною за завдані збитки, позивач звертався до відповідача з метою досудового врегулювання спору із претензією від 28.09.2018 року №СУ/005280/4-1. Так як відповідач не здійснив виплату заборгованості, позивач був змушений звернутись до суду за захистом своїх прав та інтересів. Також з боку відповідача не було вчинено жодних дій для відшкодування завданих збитків.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 28 травня 2021 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Сторонам роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки.

За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача направлялись ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками, які повернулися з відміткою на поштовому конверті «адресат відсутній за вказаною адресою».

Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).

Отже зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини п`ятої статті 279 ЦПК України.

Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, керуючись частиною другою статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані позивачем докази, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом.

Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені в ЦК України, зокрема, з договорів та інших правочинів.

Статтею 14 ЦПК України визначено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

30.05.2017 року між ПрАТ «СК «АРКС» та ОСОБА_2 було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту у формі заяви-приєднання (акцепт) за №192274а7кЗ до оферти № 124, відповідно до умов якого було застраховано транспортний засіб Nissan Tiida д.н.з. НОМЕР_1 .

22 травня 2018 року о 12 год. 30 хв. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «ЗАЗ», державний номерний знак НОМЕР_2 , рухаючись по вул. Велика Китаївська, 6, у м. Києві, при виїзді з двору будинку №6, не надав переваги в русі автомобілю марки «Nissan Tiida», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , чим порушив п. 10.2 ПДР України та що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів та завдало матеріальних збитків.

Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 14 серпня 2018 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

Відповідно до частини шостої статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

ОСОБА_2 повідомила ПрАТ «СК «АРКС» про подію, що має ознаки страхового випадку за договором добровільного страхування та 22 травня 2018 року, звернувшись із відповідною заявою.

24 травня 2018 року було складено акт огляду транспортного засобу по справі № 1.003.18.0008795, згідно якого встановлено пошкодження переднього бамперу автомобіля «Nissan Tiida», д.н.з. НОМЕР_1 , зокрема, останній поломаний, поломане кріплення лівої фари, розрив лівої передньої підкришки, поломана накладка переднього лівого бампера, подряпини лакофарбового покриття кришки омивача лівої фари, подряпини вставки лівої протитуманної фари, подряпини лакофарбового покриття переднього лівого крила.

Позивач розрахував суму страхового відшкодування по даній страховій справі на підставі ремонтної калькуляції від 25 травня 2018 року № 1.003.18.0 та рахунку СПД ОСОБА_3 № 93 від 24 травня 2018 року. Згідно з умовами Договору добровільного страхування наземного транспорту від 30 травня 2017 року №192274а7кЗ, на підставі страхового акту № АХА2382294, заяви про страхове відшкодування, розрахунку та зібраних документів, розмір виплати за пошкоджений транспортний засіб «Nissan Tiida», д.н.з. НОМЕР_1 , склав 15 380, 98 грн.

У зв`язку з викладеним і відповідно до умов Договору добровільного страхування від 30 травня 2017 року №192274а7кЗ ПрАТ «СК «АРКС» відшкодувало потерпілому власнику транспортного засобу «Nissan Tiida», д.н.з. НОМЕР_1 , витрати на ремонт у розмірі 15 380, 98 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 31 травня 2018 року № 458 235.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Стаття 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачає право страховика, а у випадках, передбачених цим Законом, - Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: а) якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; б) якщо він керував транспортним засобом без права на керування транспортним засобом відповідної категорії; в) якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником); г) якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху; ґ) якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону; д) якщо страховий випадок настав з використанням забезпеченого транспортного засобу в період, не передбачений договором внутрішнього страхування (при укладенні договору страхування з умовою використання транспортного засобу в період, передбачений договором страхування); а також до підприємства, установи, організації, що відповідає за стан дороги, якщо заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди шкода виникла з їх вини та до особи, яка заподіяла шкоду навмисно.

Згідно зі статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Отже стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України "Про страхування", з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини (аналогічний висновок викладено у пункті 68 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц).

Тому під час розгляду справи не слід ототожнювати правовідносини регресу, регулювання яких здійснюється статтею 1191 ЦК України та статтею 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів") з правовідносинами суброгації, які регулюються статтею 993 ЦК України та статтею 27 Закону України "Про страхування".

Суброгація (від лат. "subrogare" - заміщення, обрання взамін) є одним із видів уступки права, який полягає в тому, що до нового кредитора, який реально виконав зобов`язання у вигляді сплати грошей, переходить право вимагати відповідного відшкодування від особи, відповідальної за завдану шкоду.

Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України "Про страхування" до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією (див. пункт 70 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц).

Під час суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає - відбувається заміна кредитора: потерпілий передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Страховик виступає замість потерпілого.

Водночас регресом (з лат. "regressus" - зворотній рух) є право особи, яка здійснила відшкодування шкоди, заподіяної не її діями, звернутися з вимогою про повернення виплаченого до боржника, з вини якого заподіяно шкоду. При регресі основне (деліктне) зобов`язання припиняється та виникає нове (регресне) зобов`язання, в межах якого у кредитора (третьої особи, що виконала обов`язок замість винної особи перед потерпілим) виникає право регресної вимоги до такої винної особи. Це виходить із змісту статей 559 та 1191 ЦК України, згідно яких зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином; особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Зважаючи на зміст наведених норм ЦК України, право зворотної вимоги (регресу) не переходить від однієї особи до іншої, як у випадку заміни сторони (кредитора) у вже існуючому зобов`язанні (при суброгації у страхових відносинах). При регресі право регресної вимоги виникає, тобто є новим правом кредитора за новим в даному випадку регресним зобов`язанням, що виникло внаслідок припинення основного (деліктного) зобов`язання шляхом виконання обов`язку боржника (винної особи) у такому деліктному зобов`язанні третьою особою (див. пункти 44-46 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 910/2603/17).

Під час регресу право вимоги (регресу) виникає у третьої особи після виконання такою особою обов`язку боржника та, відповідно, припинення основного (деліктного) зобов`язання та виникнення нового (регресного) зобов`язання.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 22 жовтня 2020 у справі № 910/18279/19

Згідно із частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

За таких обставин, суд вважає, що ПрАТ «СК «АРКС» правомірно пред`явило вимоги до ОСОБА_1 , як особи винної у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 22 травня 2018 року, про відшкодування суми сплаченого страхового відшкодування, пов`язаної з виплатою потерпілій особі страхового відшкодування в розмірі 15 380, 98 грн., внаслідок пошкодження транспортного засобу - автомобіля «Nissan Tiida», д.н.з. НОМЕР_1 , який є об`єктом страхування.

Відповідно до частин першої, третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно із частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума виплаченого страхового відшкодування, що становить 15 380, 98 грн.

Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2 270,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 353 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» грошові кошти в розмірі 15 380, 98 грн (п`ятнадцять тисяч триста вісімдесят гривень 98 коп.) та судовий збір в сумі 2 270,00 грн (дві тисячі двісті сімдесят гривень 00 коп.).

3. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

4. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Відомості про учасників справи:

Позивач: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС» (04070, м. Київ, вул. Іллінська, 8, Код ).

Відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Повний текст рішення суду складено та підписано 02.08.2022р.

Суддя І.О. Ольшевська