Справа № 161/9610/22
Провадження № 2/161/3404/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

07 грудня 2022 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Івасюти Л.В.

за участю секретаря судових засідань Юхим А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Служба у справах дітей Луцької міської ради, про збільшення розміру аліментів та позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом.

Позов обґрунтовує тим, що вона з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбу з 09.03.2013, який рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 02.11.2015 було розірвано.

У шлюбі в них ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_2 .

Зазначає, що відповідач не брав участі в вихованні дитини, робив вигляд що він їх не знає та не займався сином. У 2014 році, коли дитині виповнилося 8 місяців, розпочалася війна через що вона з сином змушена була переховуватися аби зберегти їм життя.

В 2015 році, при першій можливості, вона з сином, покинули тимчасово окуповану територію. У 2016 році вона познайомилася з ОСОБА_3 , а 15.02.2017 вони уклали шлюб. Син ОСОБА_4 дуже добре ставиться до її теперішнього чоловіка, між ними виникли дружні відносини.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21.04.2017 ухвалено стягувати з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 грн. щомісячно, починаючи з 22.03.2017 і до досягнення дитиною повноліття.

Однак, аліменти відповідач на утримання сина не сплачує у зв`язку з чим в нього виникла заборгованість в сумі 102645,16 грн.

Вказує, що відповідачу син не потрібен, не приймає жодної участі в його вихованні та утриманні. Всі обов`язки щодо виховання дитини взяв на себе вітчим ОСОБА_6 , натомість відповідач жодного разу не забезпечував сина медичних доглядом, одягом, продуктами харчування та є відсутнім у його житті загалом.

Оскільки син, вважає своїм батьком вітчима ОСОБА_6 , знаючи хто є його біологічним батьком, він бажає мати по батькові саме ОСОБА_7 . Натомість ухилення відповідача від виконання його батьківських обов`язків засмучує сина.

Посилаючись на викладене, позивач просить суд, позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_8 , збільшити розмір аліментів, що стягуються на підставі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області у справі № 161/4719/17 від 21.04.2017 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання малолітнього ОСОБА_8 . Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_8 в розмірі 3000,00 грн. щомісячно з індексацією відповідно до вимог закону.

Ухвалою судді від 25.07.2022 відкрито загальне позовне провадження у справі.

24.10.2022 у справі закрито підготовче провадження.

До початку розгляду справи від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутності. Позовну заяву підтримує та просить задовольнити з наведених у ній підстав, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення у справі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, з невідомих суду причин, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом надсилання судових повісток та розміщення судових оголошень на офіційному веб-сайті «Судова влада».

Представник третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Служби у справах дітей Луцької міської ради подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, зазначила, що позовні вимоги підлягають до задоволення, щодо ухвалення заочного рішення у справі не заперечує.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За погодженням представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи та подані позивачем докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог, суд установив таке.

Сторони по справі є батьками неповнолітнього ОСОБА_8 (прізвище змінено, при народженні ОСОБА_9 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.11).

Рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 02.11.2015 шлюб між ОСОБА_10 та ОСОБА_2 розірвано (а.с.23).

Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21.04.2017 з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання сина в розмірі 2000,00 грн. щомісячно, починаючи з 22.03.2017 і до досягнення дитиною повноліття (а.с.24-25).

15.02.2017 позивач зареєструвала шлюб з ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_1 , після чого змінила прізвище на ОСОБА_11 (а.с.13). У цьому шлюбі в позивача народилася донька ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.12).

Відповідно до вимог частин 1 і 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва, 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Позивач стверджує, що відповідач не проявляє інтересу до життя сина, самоусунувся від його виховання, аліменти не сплачує у зв`язку чим у нього утворилася заборгованість з їх сплати в розмірі 102645,16 грн., не підтримує з сином ніяких стосунків. Вказує, що усім необхідним сина забезпечує вона спільно із чоловіком ОСОБА_3 , з яким перебуває у шлюбі.

Так, з інформації про участь батьків у вихованні та утриманні малолітнього сина ОСОБА_5 від 10.09.2019 № 01-22/276 вбачається, що батько в школі не був жодного разу, не спілкувався з класоводом та не був присутнім на батьківських зборах. Зазначене випливає з інформації від 05.05.2021 № 01-22/276.

Із довідки з Дошкільного навчального закладу № 9 від 29.01.2018 вбачається, що за час перебування неповнолітнього ОСОБА_5 у садочку з 07.09.2017 по 29.01.2018, батько ОСОБА_2 , участі у вихованні сина не приймав.

За час відвідування ОСОБА_5 з 02.05.2018 по 30.05.2019 ДНЗ № 23 Луцької міської ради, батько життям сина не цікавився, батьківські збори, дитячі свята не відвідував.

Відповідно до довідки, виданої головним державним виконавцем Олишко К.П. № 38111 від 06.07.2021 у ОСОБА_2 наявна заборгованість зі сплати аліментів за період з 22.03.2017 по 30.06.2021 становить 102645,16 грн. (а.с.26). Вказане свідчить про те, що ОСОБА_2 жодного разу не сплачував аліментів на утримання сина.

Із висновку Служби у справах дітей Луцької міської ради «Про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 » від 12.09.2022 № 155, встановлено, що відповідач участі у вихованні сина не бере, матеріальної допомоги на його утримання не надає, не цікавиться його життям.

Згідно з вищевказаним висновком, орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_8 .

Крім цього, відповідач не цікавиться станом здоров`я сина та не забезпечує йго дозвілля і не сприяє розвитку здібностей. З відповіді КП «Медичне об`єднання Луцької міської територіальної громади» вбачається, що ОСОБА_8 звертався до сімейного лікаря лише з матір`ю. Також дитина відвідує спортивний клуб Козацьких бойових мистецтв «Герць», членські внески сплачує мама ОСОБА_1 та вітчим ОСОБА_3 , батько жодного разу до клубу не з`явився та успіхами сина не цікавився.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Проте жодного з покладених законом на батьків обов`язків, відповідач не виконує.

В ході судового розгляду встановлено, що відповідач протягом тривалого часу свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками: не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, про його навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується із дитиною; не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу; не створює умов для належного проживання та виховання. Зазначені фактори в сукупності, суд розцінює як ухилення від виховання сина та самоусунення від виконання батьківських обов`язків.

Проаналізувавши наведене, суд дійшов висновку щодо доцільності позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_8 , що відповідатиме інтересам дитини.

Щодо позовної вимоги про збільшення розміру аліментів, суд виходить з наступного.

В силу ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Так, ст.192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п.23Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст ст.ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Відповідно до ст.ст.183, 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Судом встановлено, що з відповідача на користь позивача стягуються аліменти у твердій грошовій сумі в розмір 2000,00 грн. щомісячно, починаючи з 22.03.2017 і до досягнення дитиною повноліття, відповідно до рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21.04.2017.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК), а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч.1 ст.81 ЦПК).

Позивач, як одержувач аліментів в інтересах сина, не довела суду покращенням матеріального становища відповідача, у розумінні вимог ст.192 СК України. Визначений судовим рішення від 21.04.2017, розмір аліментів в розмір 2000,00 грн. є достатнім для забезпечення потреб дитини, відповідно до його віку.

Відтак, у задоволенні позову в частині збільшення розміру аліментів, слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 2,5, ч.3 ст.12, 76, 81, 247, 259-263, 280 ЦПК України, на підставі ст.ст. 164-166, 180, 181, 183-184, 192 СК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП - НОМЕР_2 );

Відповідач: ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП невідомо).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Служба у справах дітей Луцької міської ради (адреса: вул. Богдана Хмельницького, 21, м. Луцьк).

Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Л.В. Івасюта