Номер провадження 2/754/749/22
РІШЕННЯ

Іменем України

(повне рішення суду виготовлено 13 грудня 2022 року )

12 грудня 2022 року м. Київ, Деснянський районний суд м. Києва, суддя: Грегуль О.В., секретар судового засідання: Гончаренко М.М., справа № 754/11753/21

ОСОБА_1 - позивач

ОСОБА_2 - відповідачка

Вимоги позивача: усунення перешкод у здійсненні права користування майном та стягнення моральної шкоди

Бойко Ю.А. - адвокат позтвача

Толюпа О.О., Осадчий П.Ю., Вдовиченко В.О., Романцова Т.В. - адвокати відповідачки

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, предмет якого змінювався заявою про зміну предмета позову і в якому посилаючись на порушення свого права власності, як одного з подружжя просить: 1) Усунути перешкоди у користуванні кв. АДРЕСА_1 , шляхом: вселення позивача в кв. АДРЕСА_1 ; зобов`язати відповідачку надати позивачу комплект ключів від вхідних дверей та не чинити перешкоди в користуванні кв. АДРЕСА_1 ; 2) Усунути перешкоди у користуванні автомобілем MITSUBISHI OUTLANDER, 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , шасі НОМЕР_2 , зокрема шляхом: зобов`язання відповідачки, передати позивачу оригінал свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_3 на автомобіль MITSUBISHI OUTLANDER, 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , шасі НОМЕР_2 ; встановити наступний порядок користування автомобілем MITSUBISHI OUTLANDER, 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , шасі НОМЕР_2 : перший місяць після набрання законної сили рішення суду передати автомобіль у користування позивача, наступний місяць за попереднім передати автомобіль у користування відповідачці та в подальшому користуватися автомобілем почергово з передачею майна щомісяця один одному. 3) Стягнути з відповідачки на користь позивача моральну шкоду у розмірі 15000 грн., яка виражається в душевних стражданнях із-за неможливості користуватись квартирою, хвилюванні щодо неможливості утримувати квартиру; 4) Стягнути із відповідачки на користь позивача суму сплаченого судового збору та витрат на правничу допомогу в сумі: 11500 грн..

У судовому засіданні позивач зі своїм адвокатом позов підтримали та не заперечували проти розгляду справи по суті за відсутності відповідачки і її представників.

Сторона відповідачки в судове засідання не з`явилась і доказів про поважність причин своєї неявки с суду не надала, хоча про час і місце розгляду справи неодноразово повідомлялась належним чином, зокрема, поштою, електронною поштою, SMS, а також інформація про рух справи розміщується на сайті суду і є загальнодоступною.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

У листі Верховного Суду України від 25.01.2006 № 1-5/45, визначено критерії оцінювання розумності строку розгляду справи, якими серед іншого є складність справи та поведінка заявника.

Рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Згідно ст. 12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 № 389-VIII, 1. В умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. 2. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

Заяв/клопотань про відкладення розгляду справи від сторони відповідачки до суду не надходило.

Стороною відповідачки подано відзив на позов з проханням відмовити в задоволенні позову та заява про розгляд справи за відсутності сторони відповідачки з проханням відмовити в задоволенні позову.

З урахуванням викладеного і ст. ст. 128-131, 223 ЦПК України та з метою уникнення затягування розгляду справи суд вважає, що в матеріалах справи є достатньо даних і доказів для її розгляду по суті за відсутності сторони відповідачки.

Згідно ст. 13 ЦПК України, 1. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 2. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. 3. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. 4. Суд залучає відповідний орган чи особу, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, якщо дії законного представника суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Суд вирішує спір у межах заявлених позовних вимог.

Вислухавши позивача та його адвоката, показання свідків: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , оглянувши матеріали справи № 754/5805/21 про видачу обмежувального припису, дослідивши матеріали справи, суд у судовому засіданні встановив наступне.

28.04.1990 сторони зареєстрували шлюб, який розірвано рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 01.03.2021.

18.01.2006 на позивача зареєстровано право власності на кв. АДРЕСА_1 , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна.

24.06.2017 зареєстровано право власності позивача на автомобіль MITSUBISHI OUTLANDER, 2013 року випуску, р. н. НОМЕР_1 , шасі НОМЕР_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу.

Як вказує позивач йому відповідачкою чиняться перешкоди в користуванні вищевказаною квартирою, а його звернення до органів поліції бажаних результатів не надали і він не може потрапити до квартири та не може користуватись автомобілем.

Допитана судом свідок: ОСОБА_5 в своїх показаннях зазначила, що вона є рідною дочкою сторін по справі. Її батько відповідач добровільно залишив квартиру вказавши при цьому, що він починає нове життя з іншою жінкою. Ключі від квартири батько має, замків на вхідних дверях квартири ніхто не міняв. Автомобіль про який йдеться в позові по сьогоднішній день перебуває в користуванні даного свідка приблизно з листопада чи грудня 2021, а також у даного свідка знаходиться свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

Сторона позивача вищевказаних показань свідка: ОСОБА_5 не спростувала жодними доказами.

Свідок ОСОБА_6 у своїх показаннях зазначив, що він є чоловіком ОСОБА_5 і зятем для сторін. Зі слів даного свідка позивач приблизно осінню 2021 приходив до спірної квартири з двома поліцейськими, однак, відповідачка не впустила позивача до квартири з тих причин, що відповідачка боїться позивача. У свою чергу поліцейські, які прийшли з позивачем відмовили позивачу в фіксації факту його не допуску до спірної квартири. Що ж до спірного автомобіля, то автомобілем по даний час приблизно з листопада-грудня 2021 користується свідок: ОСОБА_5 про що позивач знає і автомобіль зберігається в орендованому за усною домовленістю гаражі за адресою: АДРЕСА_2 ..

Сторона позивача вищевказаних показань свідка: ОСОБА_5 не спростувала жодними доказами.

Вищевикладене дає суду правові підстави для висновку про доведеність позовних вимог про вчинення перешкод у користуванні спірною квартирою.

Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України, 1. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст. 317 ЦК України, 1. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. 2. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, 1. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 391 ЦК України, 1. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Тому, позовні вимоги про усунути перешкод у користуванні кв. АДРЕСА_1 шляхом вселення є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Згідно ч. 1, ч. 4 - ч. 7 ст. 81 ЦПК України, 1. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 4. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. 5. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. 6. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 7. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

ЄСПЛ вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

Прецидентна практика ЄСПЛ виходить з того, що реалізовуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (рішення ЄСПЛ від 16.12.1992 у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції).

Будь-яких конкретних правових доказів, які б свідчили, що стороною відповідачки замінено замки на вхідних дверях спірної квартири або стороною відповідачки відібрано у сторони позивача ключі від замків на вхідних дверях квартири, суду не надано і судом таких доказів не здобуто.

Тому, позовні вимоги про зобов`язання відповідачки надати позивачу комплект ключів від вхідних дверей і не чинити цим перешкоди в користуванні квартирою задоволенню не підлягають за недоведеністю цих позовних вимог.

Також у судовому засіданні достовірно встановлено, що належний позивачу на праві власності спірний автомобіль та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на цей автомобіль перебувають у свідка ОСОБА_5 , а не у відповідачки.

У процесі розгляду справи позивачу достовірно було відомо, що спірний автомобіль та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на цей автомобіль перебувають у свідка ОСОБА_5 , а не у відповідачки.

Сторона відповідачки повністю заперечує проти позовних вимог.

Питання поділу спільного сумісного майна подружжя не є предметом даного спору.

На час вирішення спору за відповідачкою право власності на автомобіль або його частину в передбаченому законодавством порядку офіційно не задокументовано.

Тому, правові підстави для визначення порядку користування автомобілем між одноособовим на час вирішення спору власником автомобіля і відповідачкою, право власності якої як одного з подружжя офіційно не задокументовано, відсутні.

Тому, пред`явлені саме до відповідачки позовні вимоги про усунення перешкод у користуванні автомобілем шляхом зобов`язання відповідачки, передати позивачу оригінал свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль MITSUBISHI OUTLANDER, 2013 року випуску, р. н. НОМЕР_1 , шасі НОМЕР_2 та встановлення порядку користування цим автомобілем саме між позивачем і відповідачкою задоволенню не підлягають за недоведеністю цих позовних вимог та відсутністю у позивача права на зобов`язання відповідачки користуватись автомобілем за визначеним позивачем порядком.

З приводу автомобіля позивач не позбавлений можливості предявити позовні вимоги до свідка ОСОБА_5 ..

Порушення відповідачкою права власності позивача на користування спірною квартирою знайшло своє підтвердження у судовому засіданні і суд вважає, що цим порушенням позивачу заподіяно моральну шкоду.

Що ж до розміру морального відшкодування, то з урахуванням ступеня вини відповідачки, відносин між сторона нами, як колишнім подружжям, тривалості страждань та негативних наслідків, які настали для позивача в зв`язку з порушенням права власності суд вважає, що 3000 грн. є достатніми розміром для відшкодування заподіяної позивачу моральної шкоди.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди задовольняються частково.

За таких обставин, позов задовольняється частково.

Згідно ч. 1 і ч. 2 ст. 141 ЦПК України, 1. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 2. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При поданні позову стороною позивача сплачено судовий збір двома платежами за три позовні вимоги немайнового характеру, зокрема в сумі: 908 грн. по квитанції № 23 від 29.07.2021 та 1816 грн. по квитанції № 30 від 04.08.2021.

Надання позивачу правничої допомоги підтверджується: укладеним між позивачем і адвокатом Бойко Ю.А. договором № 15-07 про надання правничої допомоги від 15.07.2021, ордером серії КС № 618783 від 15.07.2021, загальним звітом про виконання умов договору про надання правничої допомоги від 15.07.2021, платіжними дорученнями про сплату правничої допомоги та квитанцією про отримання готівкових коштів. Всього разом на правничу допомогу позивачем сплачено: 11500 грн..

Оскільки позов частково задовольняється позивачу підлягає відшкодуванню судовий збір та витрати на правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 263-265 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов частково.

Усунути ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 ) перешкоди в користуванні кв. АДРЕСА_1 шляхом вселення ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 ) у кв. АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 ): 3000 грн. - моральної шкоди, 635,6 грн. - судового збору та 4600 грн. - правничої допомоги.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ: