Справа № 513/203/22
Провадження № 2/513/197/22
Саратський районний суд Одеської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2022 року Саратський районний суд Одеської області у складі: головуючого судді Бучацької А.І., за участю: секретаря судового засідання Златіної О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в смт. Сарата цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

21 жовтня 2021 року позивач за допомогою системи "Електронний суд" в електронній формі надіслав до суду позовну заяву до відповідача, в якому просить визнати ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтував тим, що він є власником житлового будинку АДРЕСА_2 . У зазначеному будинку зареєстрований колишній чоловік доньки ОСОБА_2 , але в будинку не проживає з березня 2016 року, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в будинку немає. Факт реєстрації відповідача в будинку порушує право позивача на вільне розпорядження і користування майном, позивач позбавлений можливості оформити субсидію.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву, в якій позов підтримав та просив його задовольнити (а.с.61).

Відповідач ОСОБА_4 , належним чином повідомлений про розгляд справи до суду не з`явився. З дослідженого судом відеозапису, надісланого за допомогою системи "Електронний суд" в електронній формі відповідач ОСОБА_2 позов визнав, не заперечував проти його задоволення (а.с. 58).

Дослідивши та оцінивши письмові докази, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України).

Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 230168058, сформованого 29.10.2020 року, ОСОБА_1 є власником житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 7).

Витяг № 1 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 18.02.2022 року № 141, виданий Кулевчанською сільською радою Білгород-Дністровського району, підтверджує, що у будинку за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстровані по теперешній час: позивач з 18.10.1995 року, його дружина ОСОБА_5 з 20.10.1997 року, ОСОБА_2 з 03.06.2015 року (а.с.6).

Рішенням Саратського районного суду Одеської області у справі № 513/1205/18 від 22 січня 2019 року, яке набрало законної сили, встановлено, що 08 листопада 2012 року ОСОБА_6 зареєструвала шлюб з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням суду було розірвано шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (а.с.62-63).

Відповідно до акту про фактичне проживання особи, складеного Кулевчанською сільською радою Саратського району Одеської області 18.02.2022 року за № 120, ОСОБА_1 , зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Разом з ним проживає дружина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . У домоволодінні зареєстроваинй, але фактично не проживає колишній чоловік дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5).

Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до приписів ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Таким чином, при вирішенні питання про втрату членом сім`ї власника житла права на користування жилим приміщенням з`ясуванню підлягає як строк його відсутності, так і поважність причини такої відсутності.

У пункті 39 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 07 лютого 2014 року № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" зазначено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, ч. 1 ст. 405 ЦК). Таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК України. Тому стосовно права членів сім`ї власника житлового приміщення на користування ним застосовуються положення статті 405 ЦК України. Відсутність члена сім`ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім`ї права користування житлом, і у цьому випадку положення статей 71, 72 ЖК УРСР застосуванню не підлягають.

У разі виникнення спору між власником і членами його сім`ї право члена сім`ї власника на користування житлом є сервітутним правом, у зв`язку з чим припинення цього права повинно відбуватися відповідно до вимог статей 405, 406 ЦК. Зокрема, сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення або через відсутність без поважних причин члена сім`ї понад один рік у спірному житловому приміщенні, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований у будинку АДРЕСА_2 , проте в даному житловому приміщенні не проживає без поважних причин з 21 березня 2016 року, тобто понад один рік, його особистих речей в будинку немає, участі в оплаті комунальних послуг не приймає. Тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Таким чином, виходячи зі змісту зазначеної норми закону, прийняте рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, відповідно є підставою дня зняття цієї особи з реєстрації, а відповідно до ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Ухвалене судом рішення про позбавлення особи права користування житловим приміщенням є підставою дня зняття цієї особи з реєстрації.

Керуючись ст.ст. 2-15, 81, 89, 258, 259, 263-265, 268, 289 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме: будинком АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин Ісламської Республіки Пакистан, зареєстрований в АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Суддя А. І. Бучацька