Справа № 165/29/22 Головуючий у 1 інстанції: Ушаков М. М.
Провадження № 22-ц/802/672/22 Категорія: 84 Доповідач: Осіпук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Осіпука В. В.,

суддів - Матвійчук Л. В., Федонюк С. Ю.,

з участю секретаря судового засідання Губарик К. А.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Головне управління Пенсійного Фонду України у Волинській області, Головне управління Пенсійного Фонду України в місті Києві, про встановлення факту спільного проживання і перебування на утриманні, за апеляційною скаргою заявника ОСОБА_1 на ухвалу Нововолинського міського суду Волинської області від 19 травня 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеною заявою.

Покликалась на те, що з 19 червня 2010 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , з яким спільно проживали за адресою: АДРЕСА_1 , де їх житло займало дві суміжні квартири, 35 та 36 у будинку готельного типу.

Також заявник вказувала, що оскільки її чоловік ОСОБА_3 працював на шахті гірником з ремонту виробок 3 розряду і його заробітна плата значно перевищувала її дохід, то вона перебувала на утриманні чоловіка.

Крім того ОСОБА_1 зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 її чоловік ОСОБА_3 раптово помер. Після його смерті вона зверталась до ГУ ПФУ у Волинській області для оформлення пенсії по втраті годувальника із відповідною заявою. Однак отримала відповідь від 02 грудня 2021 року про відмову в розгляді її заяви по суті по причині неподання документів про реєстрацію місця проживання разом із чоловіком на час його смерті за однією адресою, з роз`ясненням можливості встановлення цього факту в судовому порядку.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_1 просила суд встановити факт їх спільного проживання з ОСОБА_3 , на час його смерті, та факт її перебування на утриманні померлого годувальника.

Ухвалою Нововолинського міського суду Волинської області від 19 травня 2022 року заяву ОСОБА_1 про встановлення факту спільного проживання і перебування на утриманні було залишено без розгляду.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, заявник ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, подала апеляційну скаргу, у якій просила її скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд безпідставно залишив її заяву без розгляду, зіславшись на наявність між нею та заінтересованою особою спору про право.

Також заявник зазначала, що вказаний висновок суд зробив неповно з`ясувавши обставини справи, порушивши норми процесуального права та неправильно застосував норми матеріального права, які регулюють відносини, що виникли між нею та заінтересованою особою у даній справі.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу та залишаючи заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що зі змісту поданої ОСОБА_1 заяви вбачається наявність спору про право, а саме про перебування її на утриманні чоловіка ОСОБА_3 та спільне з ним проживання, що не визнається заінтересованою особою.

Проте, погодитися з такими висновками суду не можна.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 подала до суду заяву в порядку окремого провадження, в якій просила встановити факт її спільного проживання з чоловіком ОСОБА_3 , з яким перебувала у зареєстрованому шлюбі, у період з 19 червня 2010 року до 18 листопада 2021 року, та факт її перебування на утриманні останнього, з метою призначення їй пенсії у зв`язку із втратою годувальника.

Крім того встановлено, що ОСОБА_1 26 листопада 2021 року зверталась до Іваничівського об`єднаного управляння ПФУ із заявою про переведення на пенсію чоловіка у зв`язку із втратою годувальника. Однак, із-за неспівпадіння у наданих нею документах місця реєстрації самої заявниці із місцем реєстрації годувальника, рішенням пенсійного органу від 02 грудня 2021 року ОСОБА_1 у розгляді її заяви було відмовлено та роз`яснено право на звернення до суду для встановлення юридичного факту перебування на утриманні померлого ОСОБА_3 .

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статі 184 ЦПК України передбачено, що позов пред`являється шляхом подання позовної заяви до суду першої інстанції, де вона реєструється та не пізніше наступного дня передається судді.

Тобто, позов - це вимога особи (позивача) до іншої особи (відповідача), що ґрунтується на спірних правовідносинах між ними про захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме

провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Частинами першою, другою статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні;

3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України від 31 березня 1995 року у пункті 1 постанови № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Аналіз наведених норм цивільного процесуального права та роз`яснень Верховного Суду України, дають підстави для висновку, що юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови що вони не стосуються прав чи законних інтереси інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Залишаючи заяву ОСОБА_1 про встановлення факту спільного проживання і перебування на утриманні без розгляду, суд першої інстанції виходив із того, що відповідно до частини шостої статті 294 ЦПК України суд залишає заяву про встановлення факту без розгляду, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження.

Проте, у справі, що переглядається, не встановлено наявності спору про право, факт, що підлягає встановленню, має юридичне значення, тобто від нього залежить виникнення майнових прав заявника ОСОБА_1 , а тому суд першої інстанції, на думку колегії суддів, дійшов помилкового висновку про те, що заява ОСОБА_1 має розглядатися у порядку позовного провадження з використанням відповідних процесуальних інститутів позовного провадження.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги обґрунтованими та достатніми для скасування ухвали суду першої інстанції, яка перешкоджає провадженню у справі.

Відповідно до пунктів 3, 4 частини 1 статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Ураховуючи наведене, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.367, 374, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу заявника ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Нововолинського міського суду Волинської області від 19 травня 2022 року скасувати.

Справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Головне управління Пенсійного Фонду України у Волинській області, Головне управління Пенсійного Фонду України в місті Києві, про встановлення факту спільного проживання і перебування на утриманні направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду упродовж тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді