КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_____________________________
Справа № 366/2469/20
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/1084/2022
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2022 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Семенюк Т.А.

при секретарі Баллі Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві заяву ОСОБА_1 про відмову від апеляційної скарги на рішення Іванківського районного суду Київської області від 7 червня 2021 року (суддя Ткаченко Ю.В.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про витребування майна з чужого незаконного володіння,

встановив:

у жовтні 2020 року позивачі звернулися до суду з позовом, в якому просили зобов`язати ОСОБА_1 повернути їм самовільно захвачену частину земельної ділянки, шириною 11м, а довжиною (вглиб ділянки) відповідно на 2,20м та на 3,50м, площею 31,35кв.м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; зобов`язати ОСОБА_1 перенести свій паркан між їх домоволодіннями на законну межу та звільнити захоплену нею частину їх земельної ділянки, площею 31,35кв.м та стягнути з відповідача судові витрати.

Мотивуючи позовні вимоги, позивачі зазначали, що є співвласниками земельної ділянки, площею 0,1121га, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд, кадастровий номер :01:010:0018, на підставі рішення Розважівської сільської ради серії VII №34-438 від 14 серпня 2018року. Відповідачка є їх сусідкою та користується сусідньою земельною ділянкою, однак у 2017 році самовільно, без будь-яких правових підстав перенесла вглиб їх земельної ділянки свій паркан та захопила частину земельної ділянки довжиною 11м та шириною - в двох кінцях ділянки - відповідно 2,20м та 3,50м, всього площею 31,35кв.м.

Рішенням Іванківського районного суду Київської області від 7 червня 2021 року позов задоволено, зобов`язано ОСОБА_1 повернути ОСОБА_2 та ОСОБА_4 самовільно захвачену нею частину земельної ділянки шириною 11м, а довжиною (вглиб ділянки) відповідно на 2,20м та на 3,50м, площею 31,35кв.м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; зобов`язано ОСОБА_1 перенести свій паркан між домоволодіннями відповідача та позивачів на законну межу та звільнити захоплену нею частину земельної ділянки позивачів, площею 31,35кв.м, стягнуто з відповідача на користь позивачів судовий збір у розмірі 1 681грн 60коп.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Відповідач зазначає, що станом на 25 червня 2016 року позивачам були відомі межі її земельної ділянки за кадастровим номером :01:010:0018, технічна документація на дану земельну ділянку затверджена рішенням Розважівської сільської ради №249 від 11 квітня 2017 року, право власності зареєстроване 20 квітня 2017 року, і тільки в травні 2017 року вона разом з чоловіком встановили паркан, що не оскаржувалось понад три роки, до жовтня 2020 року.

Відповідач стверджує, що з публічної кадастрової карти вбачається, що кадастровим реєстратором відомості до Державного земельного кадастру про земельну ділянку позивачів за номером :01:010:0025 були внесені 26 червня 2018 року, тобто згідно пункту 66 Порядку №1051 межі та координати поворотних точок меж ділянки позивачів не були достовірно відомі в 2017 році, як стверджують позивачі у поданій ними позовній заяві, а також їй, як відповідачу, не був наданий для ознайомлення Акт погодження меж.

Відповідач вважає, що акт обстеження земельної ділянки, складений комісією з представників Розважівської сільської ради 1 жовтня 2020 року, не є належним доказом, який встановлює самовільне захоплення земельної ділянки. В даному випадку належними та допустимими доказами є відповідний експертний висновок, а також графічні матеріали, які б зазначали хто є власником земельних ділянок, де проходять межі даних спірних земельних ділянок тощо, однак в матеріалах справи дані докази відсутні, а відповідна судова земельно-технічна експертиза не проводилася.

Відповідач зазначає, що в акті від 1 жовтня 2020 року відсутні відомості про участь в комісії сертифікованого інженера-землевпорядника, адже існує чіткий порядок визначення в натурі (на місцевості) метричних даних земельної ділянки згідно Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18 травня 2010 року №376, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16 червня 2010 року за №391/17686, зокрема, в пунктах 3.12, 1.2, 1.3. даної Інструкції передбачено, що закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості здійснюється виконавцем у присутності власника (користувача) земельної ділянки, власників (користувачів) суміжних земельних ділянок або уповноваженою ним (ними) особою. Встановлення (відновлення) меж земельної ділянки здійснюється з метою визначення в натурі (на місцевості) метричних даних земельної ділянки, у тому числі місцеположення поворотних точок її меж та їх закріплення межовими знаками.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 1 жовтня 2021 року відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачі просять залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, посилаючись на безпідставність доводів апеляційної скарги, оскільки як в позивачів, так і у відповідача є Державні акти на право власності на земельну ділянку (ділянки), при цьому дати видачі вказаних актів не мають будь-якого значення, і вказані документи мають однакову юридичну силу.

Крім того, безпідставними є доводи апеляційної скарги щодо того, що в складі комісії, яка складала акт самовільного захоплення відповідачем частини земельної ділянки позивачів, не було спеціаліста-землеміра, так як для обміру захопленої частини земельної ділянки спеціальних знань не потрібно, - паркан відповідача знаходився на земельній ділянці позивачів, і його було чітко видно.

Також позивачі вважають помилковими посилання відповідача на Інструкцію про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) від 18 травня 2010р., так як мова в позові йшла про повернення захопленої частини земельної ділянки, про її межі (кордони) відповідач навіть не сперечалася. Крім того, вказана Інструкція втратила чинність на підставі наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України №127 від 13 серпня 2021 р., а тому посилатись на неї в даний час безпідставно.

Ухвалою колегії суддів Київського апеляційного суду від 18 жовтня 2021 року призначений судовий розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1

14 листопада 2022 року до канцелярії Київського апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 від 10 листопада 2022 року про відмову від апеляційної скарги, в якій вона просить закрити апеляційне провадження. Також ОСОБА_1 просить розглянути подану заяву без її участі.

Позивачі, будучи належним чином повідомленими про день та час розгляду

апеляційної скарги 30 листопада 2022 року (с.с.231-232, 234), у судове засідання не з`явилися, причини неявки апеляційному суду не повідомили, клопотання про відкладення розгляду справи не подали.

За таких обставин, на підставі положень ст. 372 ЦПК України колегія суддів провела судовий розгляд у відсутність учасників справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи заяви ОСОБА_1 , вважає, що заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 4 ст. 364 ЦПК України особа, яка подала апеляційну скаргу, має право відмовитися від неї, а інша сторона має право визнати апеляційну скаргу обґрунтованою в повному обсязі чи в певній частині до закінчення апеляційного провадження. За відмови від апеляційної скарги суд, за відсутності заперечень інших осіб, які приєдналися до апеляційної скарги, постановляє ухвалу про закриття апеляційного провадження.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження особа, яка подала апеляційну скаргу, заявила клопотання про відмову від скарги, за винятком випадків, коли є заперечення інших осіб, які приєдналися до апеляційної скарги

У разі закриття апеляційного провадження у зв`язку з відмовою від апеляційної скарги на судове рішення, повторне оскарження цього рішення особою, що відмовилася від скарги, не допускається ( ч.5 ст.364 ЦПК України).

Враховуючи, що апеляційну скаргу було подано ОСОБА_1 , їй відомі наслідки відмови від апеляційної скарги, про що нею зазначено в тексті заяви від 10 листопада 2022 року, право відмови від апеляційної скарги особи, яка її подала, передбачено процесуальним законодавством, особи, які приєдналися до апеляційної скарги, відсутні, колегія суддів приймає заяву ОСОБА_1 про відмову від апеляційної скарги на рішення Іванківського районного суду Київської області від 7 червня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про витребування майна з чужого незаконного володіння, та закриває апеляційне провадження.

Керуючись статтями 362, 364, 381 ЦПК України, апеляційний суд

ухвалив:

апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Іванківського районного суду Київської області від 7 червня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про витребування майна з чужого незаконного володіння, закрити.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 7 грудня 2022 року.

Суддя-доповідач І.М. Рейнарт

Судді Г.М. Кирилюк

Т.А. Семенюк