РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" грудня 2022 р. м.Харків

Київський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого судді - Лисиченко С.М.,

за участю: секретаря судових засідань- Медведєвої Я.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за опалення та гарячу воду,

ВСТАНОВИВ:

29 вересня 2021 року до Київського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява КП «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в якій позивач просить стягнути солідарно з відповідачів на його користь заборгованість за опалення та гарячу воду у сумі 93272 грн. 49 коп, 3% річних - 1 256 грн. 84, інфляційні витрати - 2477 грн. 16 коп. та судовий збір в розмірі 2270, 00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що КП "Харківські теплові мережі" надає послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання згідно Закону України "Про житлово-комунальні послуги" та "Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води", затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630. Відповідачі не виконували обов`язку щодо повної та своєчасної оплати за надані послуги, що призвело до утворення заборгованості.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.09.2021 визначено головуючу суддю: Лисиченко С.М.

Ухвалою суду від 04.10.2021 відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідачка ОСОБА_2 скористалася правом щодо надання відзиву на позов, зі змісту якого вбачається, що вона позов визнає частково в сумі 18110 грн. 13 коп., в іншій частині позовні вимоги не визнає. В обґрунтування заперечень посилається на те, що в літку 2020 року у квартирі встановлено лічильник, відповідно до показників якого вони і сплачували надані комунальні послуги з опалення та гарячої води. Разом з цим в 2021 року позивачем необґрунтовано нараховано 16654 грн. 94 коп. за квітень місяць, що значно суперечить нарахуванням за інші місяці року. В свою чергу відповідачі сплатили 1260 грн. за квітень 2021 року відповідно до показів лічильника. Вважає вимоги позивача в цій частині необґрунтованими та просить в частині стягнення заборгованості за квітень 2021 року відмовити. Також відповідачка ОСОБА_2 подала до суду заяву про застосування строків позовної давності.

Представником позивача- ОСОБА_3 подано відповідь на відзив, зі змісту якої вбачається, що позивач вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з огляду на те, що відповідачами не передавалися показники приладу обліку з травня 2020 року. Співробітниками КП «ХТМ» було складено акт обстеження та в подальшому внесені фактичні показники приладу обліку 266 куб. Проведені корректировки нарахувань. Тобто у квітні, за фактичними показниками приладу обліку, було нараховано 16654 грн. 94 коп.

26.12.2022 представником позивача- ОСОБА_3 подано додаткові письмові пояснення щодо нарахування в квітні 2021 обсягів споживання гарячої води та розрахунку суми, яка підлягає сплаті.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового засідання повідомлений у встановленому законом порядку. Представник позивача- ОСОБА_3 через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за її відсутністю та відсутністю позивача, прохала позов задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про час, дату та місце судового засідання повідомлялася у встановленому законом порядку. Представник відповідачки ОСОБА_2 - адвокат Перепелиця М.О. через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за відсутністю відповідачки.

Відповідачка ОСОБА_1 у судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час і місце судових засідань повідомлялася у встановленому законом порядку, причини неявки суду невідомі. Заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у її відсутність до суду не надходило. Відзиву на позовну заяву не подано.

Фіксація судового розгляду справи технічними засобами не проводилась згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, в дослідивши матеріали справи, вивчивши письмові заяви по суті справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з рішенням Харківського міськвиконкому від 23 грудня 1998 року № 1407 «Про призначення виконавців послуг у житловому фонді» (зі змінами, внесеними рішенням від 30 вересня 2001 року № 946) позивач є виконавцем послуг по централізованому теплопостачанню і підігріву гарячої води в житловому фонді м. Харкова.

Відповідно даних, які містять у довідці про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 15.09.2021, за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані:

- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дата реєстрації відсутня;

- неповнолітня ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дата реєстрації ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

- малолітня ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , дата реєстрації ІНФОРМАЦІЯ_5 ;

- ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , дата реєстрації відсутня;

Даних, щодо власника квартири АДРЕСА_2 , матеріали справи не містять.

За адресою: АДРЕСА_1 , КП «ХТМ» надаються послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, згідно з Тарифами, встановленими Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг.

За вказаною адресою на ім`я ОСОБА_1 відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 .

Згідно даних відомостей про нарахування та оплату за послуги з теплопостачання з урахуванням періоду платежі за адресою: АДРЕСА_1 ,за період з 01.01.2014 по 31.08.2021 числиться заборгованість за опалення та гарячу воду у розмірі 93272,49 грн.

Розрахунок вартості наданих послуг з теплопостачання здійснювався позивачем з урахуванням опалювальної площі квартири 78,79 кв.м., а з підігріву води з урахуванням кількості зареєстрованих осіб.

З 14.05.2020 в квартирі АДРЕСА_2 встановлені прилади обліку гарячої води.

Зазначений факт підтверджується актом первинного опломбування №087872 квартирних засобів обліку гарячої води (ЗОГВ) від 14.05.2020.

Письмового договору між сторонами з надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за вказаною адресою надання таких послуг між сторонами укладено не було.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

При розгляді даної цивільної справи застосовуються норми Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції, чинній на час на січень 2014 року (період, з якого розпочалося нарахування боргу, Закон № 1875-IV), та в редакції, чинній на час розгляду справи (Закон№ 2189-VIII).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (№ 1875-IV) житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Виконавець - суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору.

Виробник - суб`єкт господарювання, який виробляє або створює житлово-комунальні послуги.

Споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 13 цього Закону, та відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (№ 2189-VIII) до житлово - комунальних послуг, серед іншого, відносяться такі комунальні послуги: централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), централізоване опалення.

Згідно з ч.1 - 4 ст. 19 Закону № 1875-IV відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація).

Відповідно до ст.20 Закону № 1875-IV споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг та зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору; оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно з ст.32 цього ж Закону плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Відтак праву споживача на отримання житлово - комунальних послуг відповідає обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Судом правильно застосовано дані норми закону та висновки Верховного Суду, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 у справі № 751/3840/15-ц та від 07.07.2020 у справі № 712/8916/17.

Відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 за № 630 (надалі Правила), які регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг, і фізичною та юридичною особою, яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, централізоване опалення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання (пункт 2 Правил).

Згідно з п. 12 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення передбачено, що у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) за умови здійснення власником, балансоутримувачем будинку та/або виконавцем заходів з утеплення місць загального користування будинку.

Відповідно до п. 15 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року засоби обліку води і теплової енергії, встановлені у квартирі (будинку садибного типу) та на вводі у багатоквартирний будинок, підлягають періодичній повірці. Періодична повірка засобів обліку води і теплової енергії проводиться у строк, що не перевищує одного місяця. За цей час споживач оплачує відповідні послуги у такому порядку: з централізованого постачання холодної та гарячої води - згідно із середньомісячними показаннями засобів обліку за попередні три місяці; з централізованого опалення - згідно із середньомісячними показаннями засобів обліку за попередній опалювальний період. У разі несправності засобів обліку води і теплової енергії, що не підлягає усуненню, плата за послуги з моменту її виявлення вноситься згідно з нормативами (нормами) споживання.

У разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення - з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства; з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв. метр (куб. метр) опалюваної площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) та з урахуванням фактичної температури зовнішнього повітря і фактичної кількості днів надання цієї послуги в місяці, який є розрахунковим (п.21 Правил).

Згідно з п.18 Правил розрахунковим періодом послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором, є календарний не встановлено інший строк. Система (щомісячна або авансова) та форма (готівкова або безготівкова) оплати послуг визначається у договорі між споживачем і виконавцем.

Після отримання показань квартирних засобів обліку, якщо вони відрізняються від розрахункових за показаннями будинкових засобів обліку, виконавець здійснює коригування плати за надану послугу в наступному розрахунковому періоді шляхом зменшення або збільшення обсягів спожитої кожним споживачем послуги, що відображається в платіжному документі періоду, наступного за здійснення коригування.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 15 ЦК України визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені статтею 16 ЦК України.

Відповідно ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, що визначено ч. 2 ст. 77 ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Як вбачається з положень частини 1статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За матеріалами справи встановлено, що відповідачі є споживачами послуг з теплопостачання та підігріву води за адресою: АДРЕСА_1 .

Доказів про те, що у період з січня 2014 року по вересень 2021 рік у вищезазначену квартиру, в опалювальний період не надавалися послуги централізованого опалення, а також послуги з підігріву води, матеріали справи не містять.

Зазначені вище факти також не оспорюються сторонами у справі.

Відповідачкою ОСОБА_2 не заперечується факт наявності заборгованості за надані послуги з теплопостачання в період з 01.01.2014 по 31.08.2021 та з підігріву води за період з 01.01.2014 по 01.03.2021, а також з 01.05.2021 по 31.08.2021 у сумі 83 881,55 грн.

Разом з цим, відповідачка заперечує факт нарахування заборгованості за надані послуги з підігріву води в квітні 2021 у розмірі 15 394,94 грн., з огляду на те, що вона здійснювала оплату за надані послуги згідно з показань лічильника.

Судом встановлено, оскільки не спростовано відповідачами, що з огляду на те, що з травня 2020 відповідачами не передавались показники приладу обліку, до квітня 2021 року позивачем нараховувалась заборгованість за гарячу воду, згідно з установленими нормами споживання з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства (3 м кубічні - 1 особу).

В квітні 2021 співробітниками КП «Харківські теплові мережі»,за результатами обстеження лічильника відповідачів, за період з 15.05.2020 по 29.04.2021 внесені фактичні показники приладу обліку у карточку абонента -266 куб.

У зв`язку з чим, у квітні 2021 за фактичними показниками приладу обліку було нараховано заборгованість за надані послуги з гарячої води у розмірі 15 394,94 грн. При цьому заборгованість за надані послуги з гарячої води за період з 15.05.2020 по 29.04.2021, розрахунок якої був здійснений відповідно до кількості зареєстрованих осіб, була знята, тобто був здійснений перерахунок.

Зазначені факти підтверджуються даними, що містяться у: акті первинного опломбування №087872 квартирних засобів обліку гарячої води (ЗОГВ) від 14.05.2020; карточки абонента на ім`я Шевченка, особовий рахунок № НОМЕР_1 ; відомостями про нарахування та плату за послуги з постачання теплової енергії; відомостями електронного журналу щодо показників квартирних приладів обліку за адресою: АДРЕСА_1 .

Як свідчать матеріали справи, відповідачі несвоєчасно та не в повному обсязі оплачують послуги з теплопостачання, у зв`язку з чим за ними утворився борг, згідно наданого КП «Харківські теплові мережі» розрахунку за період з 01.01.2014 по 31.08.2021 у розмірі 93 272,49 грн.

Відповідно до ст. 150,156,162ЖК України власник житлового будинку (квартири), а також члени його сім`ї також зобов`язані утримувати квартиру, сплачувати за комунальні послуги за затвердженими тарифами.

Згідно ст.64ЖК України наймачі несуть рівні обов`язки по сплаті комунальних послуг, повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.

Разом з тим, відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, установлених статтею 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).

Згідно із ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом ч.1 ст. 901, ч.1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, строки та в порядку, що встановлені договором.

Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.

Отже, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.

З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав та обов`язків сторін, на боржників покладено певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому відповідає право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплати грошей за надані послуги.

Відповідно до п. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Згідно п.1 ст. 26 Закону України « Про житлово-комунальні послуги», у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не вище 0.01.відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу.

З огляду на зазначене, суд, за результатами розгляду справи, вважає доведеним позивачем факт не виконання відповідачкою обов`язку щодо оплати вартості отриманих послуг з теплопостачання в період з 01.01.2014 по 31.08.2021 у розмірі 93272,49 грн. та нараховані відповідачці 3% річних у розмірі 1256,84 грн., інфляційні витрати у розмірі 2477,16 грн.. за період з 01.09.2018 по 31.08.2021.

Відповідачкою подано заяву про застосування позовної давність до заявлених вимог.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, ч.2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України).

За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України.

У постановах Верховного Суду України від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14, від 29 жовтня 2014 року № 6-169цс14, від 30 вересня 2015 року у справі № 6-154цс15 зроблено висновок про те, що за договором, що визначає щомісячні платежі перебіг позовної давності (стаття 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а також початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно з ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Суд зазначає, що позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але за приписом ч. 5 ст. 267 ЦК України позивач має право отримати судовий захист у разі визнання судом поважними причин пропуску позовної давності. При цьому саме на позивача покладено обов`язок доказування тієї обставини, що строк звернення до суду було пропущено з поважних причин (п.п.6.43, 6.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019 по справі №911/3681/17).

Як зазначив Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях від 20.09.2011 у справі ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії", та від 22.10.1996 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства" позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав - учасників Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу.

Суд зазначає, що правила про позовну давність мають застосовуватись лише тоді, коли буде доведено існування самого суб`єктивного права. У випадку відсутності такого права або коли воно ніким не порушено, в позові має бути відмовлено не з причин пропуску строку позовної давності, а в зв`язку з необґрунтованістю самої вимоги.

Як вище зазначалося, суд вважає доведеними вимоги позивача про стягнення з відповідачки заборгованості за надані послуги з теплопостачання у розмірі 80434 грн.08 коп., яка виникла в період з 01.01.2014 по 31.08.2021 у розмірі 93272,49 грн. та нараховані відповідачці 3% річних у розмірі 1256,84 грн., інфляційні витрати у розмірі 2477,16 грн.. за період з 01.09.2018 по 31.08.2021.

З позовом про стягнення заборгованості, 3% річних та інфляційних витрат позивач звернулося до суду 29.09.2021. тобто поза межами строку позовної давності.

Разом з цим, в межах розгляду даної справи позивач не довів, а суд не встановив обставин, що вказували б на поважність причин пропуску позовної давності, що дає суду підстави для відмовити у задоволені позовних вимог в частині стягнення з відповідачки заборгованості за надані послуги з теплопостачання за період з 01.01.2014 по 01.10.2018 , а також 3% річних та інфляційних витрат за період з 01.09.2018 по 01.10.2018.

При обчислені строку позовної давності судом були враховані положення статті 9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", відповідно до яких, плата за-комунальні послуги ( послуги з теплопостачання) нараховується щомісячно, а отже перебіг позовної давності починається після не сплати (часткової оплати) чергового платежу.

Натомість позовні вимоги про стягнення заборгованості за надані послуги з теплопостачання за період з 01.10.2018 року по 31.08.2021 у розмірі 41337,86 грн.. 3% річних у розмірі 1218,38 грн., інфляційних витрат у розмірі 2392,78 грн. за період з 01.10.2018 по 31.08.2021 включно, заявлені в межах строку позовної давності.

З огляду на зазначене, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Суд розподіляє судові витрати відповідно до положень ст. 141 КПК України, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, та стягує з відповідачів на користь позивача суму сплаченого судового збору у розмірі 1027,85 грн. (45.28 %), в рівних частках, тобто по 513,93 грн. з кожного.

Керуючись, статтями 12-13, 81, 82, 89, 141, 223, 259, 264-265, 268, 354 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за опалення та гарячу воду задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» заборгованість за наданні послуги за опалення та гарячу воду у розмірі 41 337 (сорок одна тисяча триста тридцять сім) грн. 86 коп, 3% річних - 1218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн. 38 коп, інфляційні витрати - 2392 ( дві тисячі триста дев`яносто дві ) грн. 78 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі витрати по сплаті судового збору у розмірі 1027 (одна тисяча двадцять сім) гривень 85 коп, в рівних частках, тобто по 513,93 грн. з кожного.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Харківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Позивач: Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі», місцезнаходження: 61037, м. Харків, вул. Мефодіївська, буд. 11, .

Відповідачі:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення суду складений 02.01.2023.

Суддя С.М. Лисиченко