30.12.2022 Єдиний унікальний № 371/861/19 провадження № 2/371/217/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

30 грудня 2022 року м. Миронівка

ЄУН 371/861/19

Провадження № 2/371/217/22

Миронівський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді Капшук Л.О.,

за участі секретаря судових засідань Горкуші О.М.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

Представник позивача звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи заявлені вимоги тим, що 1 листопада 2013 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір, згідно з яким відповідачу надано кредит у розмірі 2500,00 гривень у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідачє строку дії картки.

Підписання кредитного договору є прямою безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь -якого розміру кредитного ліміту та підтвердженням згоди на те, що заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затвердженими наказом № СП-2010-256 від 6 березня 2010 року та «Тарифами Банку», які викладені на сайті www/privatbank.ua/terms/pages/70, складають договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом в заяві.

В порушення зобов`язань за договором, відповідач своєчасно не надавав грошові кошти для погашення заборгованості за кредитним договором, в зв`язку з чим виникла заборгованість загальний розмір якої станом на 28 травня 2019 року становить 122595,91 грн, з яких 2497,20 грн - заборгованість за кредитом, 120098,71 грн - заборгованість за нарахованими відсотками за користування кредитом за період з 1 листопада 2013 року до 31 липня 2018 року.

19 квітня 2021 року представник позивача подала заяву про зменшення позовних вимог, в якій просила стягнути з відповідача суму заборгованості в розмірі 12909 грн, з яких 2497,20 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту, в тому числі заборгованість за простроченим тілом кредиту у розмірі 2497,20 грн, 6477,82 грн - заборгованість за простроченими відсотками, 3934,15 грн - заборгованість з пені.

Вказану суму заборгованості та судові витрати в розмірі 1921 грн просила стягнути в судовому порядку.

Процесуальні дії у справі, заяви, клопотання учасників справи

Ухвалою судді Миронівського районного суду Київської області від 21 листопада 2019 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно з пунктом 2 частини 7 статті 128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

16 грудня 2019 року відповідачу копію ухвали про відкриття спрощеного провадження та копію позовної заяви з додатками направлено за зареєстрованим в установленому порядку місцем проживання.

28 грудня 2019 року копію ухвали про відкриття спрощеного провадження та копію позовної заяви з додатками вручено відповідачу.

Відповідно до пункту 1 частини 8 статті 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є: день вручення судової повістки під розписку.

Заяв із запереченнями проти розгляду справив порядку спрощеного позовного провадження та клопотань про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін до суду не надходило.

Відповідно до положень статті 274 ЦПК України,справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження.

За правилами статті 281 ЦПК України, яка регламентує порядок заочного розгляду справи, розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи.

Аргументи учасників справи

Відповідач відзиву на позов не подав.

Відповідно положень частини 2 статті 191 та частини 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Фактичні обставини справи

1 листопада 2013 року відповідачем ОСОБА_1 було підписано анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 53).

Відповідач заповнив заяву, в якій зазначив персональні дані, підтвердив факт ознайомлення з Умовами і правилами надання банківських послуг та тарифами, правилами користування, розміщеними на сайті www/privatbank.ua. Також підтвердив, що згоден з тим, що дана заява - анкета разом з пам?яткою клієнта, умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами, складають між ним та банком договір надання банківських послуг.

Інших відомостей, зокрема, щодо розміру кредитного ліміту; розміру, порядку нарахування та погашення відсотків за прострочення погашення боргових зобов?язань; розміру, порядку нарахування та погашення штрафних санкцій та інших умов заява - анкета не містить.

Надані представником позивача Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, затверджені наказом №СП-2010-256 від 6 березня 2010 року, містять загальні умови обслуговування кредитних карт «Універсальна», з зазначенням тривалості пільгового періоду, базової ставки в місяць, розміру обов?язкового щомісячного платежу, пені за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штрафу за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору, та інші умови (а.с.54, 55-78).

На підтвердження видачі відповідачу кредитних карток та зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, до позовної заяви долучено довідки без номеру та дати з яких вбачається, що за кредитним договором підписаним ОСОБА_1 без номеру та дати банком було видано кредитну картку № НОМЕР_1 (дата відкриття 01 листопада 2013 року, термін дії 10/16), за картковим рахунком № НОМЕР_1 1 листопада 2013 року встановлено кредитний ліміт у розмірі 2500,00 грн., розмір якого 20 січня 2020 року зменшено до 0,00 грн. (а.с. 98,99).

З виписки про рух коштів за рахунком кредитної карти № НОМЕР_1 , сформованої банком за період з 1 листопада 2013 року до 31 березня 2020 року вбачається, що станом на 31 жовтня 2016 року (дату закінчення терміну дії картки) розмір заборгованості (графа «залишок після операції») становить 28662,27 грн. Вказана заборгованість складається з використаних відповідачем кредитних коштів, списаних банком відсотків за користування кредитним лімітом та прострочений кредит в межах дії кредитної картки, а також пені та штрафів (а.с. 94-97).

Після закінчення терміну дії картки заборгованість зростала за рахунок нарахування банком відповідачу до 31 березня 2020 року відсотків за користування кредитним лімітом та прострочений кредит в межах дії кредитної картки, а також пені та штрафів.

За даними розрахунку заборгованості, доданого до заяви про зменшення позовних вимог, станом на 31 жовтня 2016 року (дату закінчення терміну дії картки) залишок заборгованості за тілом кредиту та простроченої заборгованості за тілом кредиту становив в сукупності 2497,20 грн. Станом на 25 березня 2021 року залишок поточної заборгованості за тілом кредиту, в тому числі простроченим тілом кредиту, становить 2497,20 грн, загальний залишок заборгованості за відсотками становить 6477,82 грн, заборгованість по пені - 3934,15 грн (а.с.121).

Мотиви суду та застосовані норми права

Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з?ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об?єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов?язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов?язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов?язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов?язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов?язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов?язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв?язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв?язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України, можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов?язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору неустойка поділяється на встановлену законом (розмір та підстави стягнення якої визначаються актами законодавства) та договірну (розмір та підстави стягнення якої визначаються сторонами в самому договорі).

Банк, пред?являючи вимоги про погашення кредиту, просив стягнути заборгованість за тілом кредиту, в тому числі простроченим тілом кредиту, а також стягнути заборгованість за простроченими відсотками за користування кредитними коштами та пеню.

Обґрунтовуючи право вимоги в частині стягнення заборгованості за простроченими відсотками та стягнення пені, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, позивач, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором станом на 25 березня 2021 року та виписки про рух коштів, посилався на Умови та Правила надання банківських послуг в «ПриватБанку», Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», розміщених на сайті:https://privatbank.ua/ та витяги з яких додані до позовної заяви, як невід?ємні частини спірного договору.

Проте, позивачем не надано доказів, які б підтвердили ті обставини, що надані Витяг з Тарифів банку та Умови та правила надання банківських послуг є додатками до підписаної відповідачем анкети-заяви про надання кредиту.

Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та правила надання банківських послуг розуміла відповідач та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг «ПриватБанку», а також те, що вказані документи, на момент отримання кредитних коштів, взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (зокрема, пені, штрафів), та саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

Зазначення в анкеті-заяві на видачу кредиту про ознайомлення відповідача з умовами надання кредиту без ідентифікації самих умов, як таких, що погоджені підписом відповідача, не може бути належним доказом ознайомлення та погодження відповідача саме з тією редакцією умов, на яку посилається банк.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15).

За таких обставин, без надання доказів, що підтверджують конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами та пені, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Зазначена правова позиція міститься у постанові Верховного суду від 3 липня 2019 року у справі № 14-131цс19.

До вказаних правовідносин суд не може застосувати правила частини першої статті 634 ЦК України, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період з часу виникнення спірних правовідносин (1 листопада 2013 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (24 червня 2019 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Зазначення в анкеті заяві про згоду ОСОБА_1 на те, що заява разом з Умовами в Правилами надання банківських послуг і тарифами, розміщеними на сайті не свідчить про укладення договору кредитування та дотримання його форми, оскільки в анкеті заяві не відбувається фіксація волі сторін договору кредитування та його змісту.

Анкета-заява позичальника, підписана відповідачем 1 листопада 2013 року, не містить умов договору щодо розміру кредитного ліміту; розміру, порядку нарахування та погашення відсотків за користування кредитом та прострочення погашення боргових зобов?язань; розміру, порядку нарахування та погашення штрафних санкцій та інших умов, що свідчили б про фіксацію волі сторін договору кредитування.

Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді розмір і порядок сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (зокрема, пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов?язань.

Доказів того, що відповідач був проінформований про конкретні умови кредитування з використанням кредитної картки, їх зміни банком в подальшому, позивач суду не надав.

Сама по собі підписана анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, без надання належних та допустимих доказів, що підтверджують укладення договору, не може бути підставою для стягнення процентів за користування кредитними коштами, пені та штрафів за невиконання кредитного договору.

Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20 (провадження № 61-14545сво20).

У цій же постанові Верховний Суд виклав висновки про правильне застосування норм права у подібних правовідносинах, зазначивши, що під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація. Правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами. Першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін. Зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів (наприклад, складення заповіту), так і договорів (дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину.

Потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов?язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця.

Таким чином, надані представником позивача Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та повідомлення про зміни в тарифах по кредитним карткам, які не підписані відповідачем, не можуть бути прийняті судом як доказ погодження умов кредитування, оскільки містять загальні умови обслуговування кредитної карти «Універсальна» і носить інформативний характер та не свідчать про укладення договору про споживчий кредит і дотримання його форми.

Отже, звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованості, позивач не надав належних та допустимих доказів погодження сторонами сплати відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів.

Відтак позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за простроченими відсотками в розмірі 6477,82 грн та заборгованості з пені у розмірі 3934,15 грн є необґрунтованими.

Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених в постанові від 31 травня 2022 року у справі № 194/329/15-ц, виписка з особового рахунку може бути належним доказом заборгованості відповідача за кредитом, яка повинна досліджуватися судами у сукупності з іншими доказами.

Загальними вимогами процесуального права визначено обов?язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, якими суд керувався при вирішенні позову. Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення у справі неможливо.

Суд має стягнути ту суму, яка була доведена і щодо якої у суду немає сумніву, оскільки за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов?язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов?язується повернути кредит та сплатити проценти.

Вирішуючи питання про стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 2497,20 грн суд пришов до висновку, що в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідач користувався наданими банком коштами, знімав кредитні кошти та поповнював картковий рахунок, про що свідчить рух коштів по картковому рахунку відповідача. Вказані обставини відповідачем не спростовані, а тому позовні вимоги про стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 2497,20 грн, що визначений в розрахунку заборгованості, є обґрунтованими.

Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов?язання, з підстав та у розмірах, встановлених актами законодавства, зокрема статями 625, 1048 ЦК України, позивач не пред?явив.

Висновки за результатами розгляду

Під час з?ясування характеру спірних правовідносин, предмету і підстав позову, наявності чи відсутності порушеного права чи інтересу та можливості його поновлення або захисту в обраний позивачем спосіб, суд дійшов наступних висновків.

Аналіз статей 12, 13, 81, 89 ЦПК України вказує на те, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, сторона, яка звернулася до суду, повинна довести належними та допустимими доказами вимоги, що нею заявлені, суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів.

За таких обставин, звертаючись до суду з позовом саме на заявника покладається обов?язок з доведення належними, допустимими та достатніми доказами своїх позовних вимог з посиланням на матеріально-правову підставу своїх вимог.

Саме позивач мав довести в ході розгляду справи зміст порушених, оспорюваних чи невизнаних прав, обґрунтувати підстави звернення до суду з позовними вимогами саме до заявленого відповідача та обґрунтувати відповідність обраного способу захисту змісту порушеного права.

Суд ухвалює рішення про задоволення позову, виходячи передусім із доведеності таких вимог заявником.

Згідно правил статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На підставі досліджених доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення суми заборгованості за тілом кредиту в розмірі 2497,20 грн ґрунтуються на законі, підтверджені матеріалами справи, тому є доведеними.

Обґрунтованість вимог про стягнення заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит у розмірі 6477,82 грн та заборгованості з пені у розмірі 3934,15 грн позивачем не доведено.

Щодо розподілу судових витрат

При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір в сумі 1921 грн.

Відповідно до правил частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно вказаного правила, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 371,61 грн (2497,20 х1921/ 12909,17).

На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 13, 19, 76 - 81, 89, 95, 141, 229, 258, 259, 263 - 265, 268, 274, 279-282, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 2497 гривень 20 копійок та понесені судові витрати у виді судового збору в розмірі 371 гривня 61 копійка, всього 2868 (дві тисячі вісімсот шістдесят вісім) гривень 81 копійка.

В задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 6477 гривень 82 копійки та пені у розмірі 3934 гривні 15 копійок відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів.

У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», , р/р НОМЕР_2 , МФО 305299, місцезнаходження: будинок під номером 1Д, вулиця Грушевського, місто Київ.

Відповідач: ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , адреса зареєстрованого місця проживання: будинок під номером АДРЕСА_1 .

Суддя підпис Л.О. Капшук

Згідно з оригіналом

Суддя Л.О. Капшук