Справа № 203/2348/21
Провадження № 2/0203/178/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.05.2022 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська в залі суду в м. Дніпрі у складі:

головуючого судді - Ханієвої Ф.М.,

за участю секретаря судового засідання - Ноторової Є.О.,

за участі:

представника позивача - Негробова О.В. ,

відповідача-2 - ОСОБА_2 ,

представника відповідача-2 - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА», ОСОБА_2 про стягнення несплаченої частки страхового відшкодування, пені, інфляційних збитків, 3% річних,

встановив:

17.06.2021 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся ОСОБА_4 (далі - позивач, представник позивача - адвокат Негробов О.В.) з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» (далі - відповідач?1, ПрАТ СК «УНІКА»), ОСОБА_2 (далі - відповідач-2) про стягнення несплаченої частки страхового відшкодування, пені, інфляційних збитків, 3% річних, в якій позивач просить суд:

- стягнути з Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «УНІКА» на користь ОСОБА_4 грошову суму в розмірі 11606,89 грн, яка складається з:

- несплаченої частки страхового відшкодування за полісом ОСЦПВ 135095798 в розмірі 10396,41 грн;

- пені за період з 28.12.2020 року по 31.05.2021 року включно, в розмірі 581,02 грн;

- інфляційних збитків за період з 28.12.2020 року по 31.05.2021 року включно, в розмірі 497,02 грн;

- 3% річних в порядку ст. 625 ЦК України за період з 28.12.2020 року по 31.05.2021 року включно, а розмірі 132,44 грн;

- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 матеріальні збитки в розмірі 300,00 грн;

- стягнути з Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «УНІКА» та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 судові витрати по справі, пропорційно до задоволених вимог.

І. Стислий виклад позицій учасників справи.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що відповідач-1 протягом 90 календарних днів з дня отримання заяви на виплату страхового відшкодування, тобто в період часу з 26.11.2020 року по 23.02.2021 року включно, зобов`язаний був прийняти рішення про виплату страхового відшкодування, та здійснити його виплату в розмірі 37071,05 грн (38071,05 грн - 1000,00 грн = 37071,05 грн). За результатами розгляду заяви на виплату страхового відшкодування відповідач-1 26.12.2020 року надав позивачу письмове повідомлення про прийняте рішення щодо виплати страхового відшкодування, а 28.12.2020 року здійснив позивачу виплату страхового відшкодування у розмірі 26674,64 грн всупереч наданому відповідачу-1 висновку експерта №0612/20/20 від 10.12.2020 року. Так, за твердженнями позивача, йому не у повному обсязі була виплачена сума страхового відшкодування страховиком, що складає 10396,41 грн (37071,05 грн - 26674,64 грн = 10396,41 грн).

Як зазначив позивач, будь-яких письмових запитів чи вимог від ПрАТ СК «УНІКА» щодо надання додаткових документів, відомостей, інформації тощо, щодо обставин настання даного страхового випадку, а також письмових повідомлень щодо продовження строку розгляду та прийняття рішення відносно поданої позивачем заяви на виплату страхового відшкодування позивачу не направлялись. Крім цього, з позивачем не було погоджено розмір страхового відшкодування, а лише повідомлено щодо виплати страхового відшкодування.

Позивач зазначив, що відповідач-1 прострочив виконання грошового зобов`язання за полісом ОСЦПВ 135095798 (здійснення виплати страхового відшкодування в повному обсязі з порушенням строку, передбаченого Законом), тому повинен сплатити позивачу: пеню, інфляційні збитки, 3% річних в порядку, передбаченому ст. 625 ЦК України, на загальну суму 1210,48 грн.

Таким чином, за розрахунком позивача відповідач-1 повинен сплатити позивачу грошову суму в загальному розмірі 11606,89 грн (10396,41 грн + 1210,48 грн = 11606,89 грн). Відповідач-2 як особа, що є винною у спричиненні збитків, відповідно до положень ст. 29 та ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зобов`язаний компенсувати позивачу матеріальні збитки в розмірі 300,00 грн, тобто витрати позивача на послуги розвалу-сходження коліс.

З огляду на викладене вище, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення несплаченої частки страхового відшкодування, пені, інфляційних збитків, 3% річних.

21.09.2021 року відповідач-1 подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що різницю між реальними збитками і відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу, з урахуванням зносу, який відшкодовує страховик згідно із Законом про ОСЦПВ, на підставі ст. 1194 ЦК України відшкодовує особа, яка завдала збитків. Отже, обґрунтований розмір завданої майнової шкоди, що підлягає відшкодуванню позивачу відповідачем-1 становить 25674,64 грн та вже був сплачений позивачу в добровільному порядку. З урахуванням того, що вимога про стягнення з відповідача-1 суми страхового відшкодування є необґрунтованою, відповідно і позовні вимоги щодо стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат задоволенню також не підлягають. При цьому, відповідач-1 зазначив, що позивач не надав доказів фактичного понесення витрат на правову допомогу (їх оплати), позовна вимога про стягнення витрат на правову допомогу є необґрунтованою та не підтвердженою належними та допустимими доказами.

З огляду на викладене вище, відповідач-1 просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

13.01.2022 року відповідач-2 подав до суду письмові пояснення, в яких зазначив, що він не погоджується з позовними вимогами, оскільки подія ДТП мала місце - 17.10.2020 року. Відповідно до наданих позивачем копій документів, за послугою «Розвал-сходження коліс» замовник звернувся - 16.11.2020 року, тобто через 30 днів після події ДТП. Відповідно до сталої практики, фахівці-автослесарі радять робити послугу розвалу-сходження коліс двічі на рік - після заміни шин по сезону, або відповідно до експлуатаційної інструкції автомобілю, кожні 10-30 тисяч кілометрів пробігу. Таким чином, послуга розвалу-сходження коліс здійснюється систематично з метою профілактики автомобілю. Враховуючи викладене, а також значний проміжок часу між подією ДТП та наданням послуги розвалу-сходження коліс, позивач не довів, що виконав цю послугу саме у зв`язку з подією ДТП, а не з інших причин, зокрема, профілактичних, наприклад, після заміни у листопаді шин на зимові шини, відповідно до сезону.

23.03.2022 року представник позивача подав до суду відповідь на відзив відповідача-1, в якій зазначив, що правовідносини між позивачем та відповідачем-1 регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Так, відповідно до вимог закону, в разі пошкодження транспортного засобу (ст. 29), шкода визначається, виходячи із вартості відновлювального ремонту транспортного засобу, з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Відповідач-1 розрахував розмір збитку, що було спричинено позивачу та суму виплаченого страхового відшкодування у спосіб, що не передбачений законом - на підставі звіту. Оскільки позивач не укладав жодного договору на проведення оцінки з суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «СЗУ Україна Консалтинг» та з оцінювачем Рябчуком А.В. , не уповноважував на це будь-яку іншу особу, в тому числі ПрАТ «УНІКА». Тобто наданий відповідачем-1 звіт №7810 був складений без належної правової підстави - всупереч вимогам ст. ст. 10, 11 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». Цілковите дотримання вимог Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, є обов`язковими як під час проведення автотоварознавчої експертизи чи дослідження, так і під час проведення оцінки транспортного засобу. За твердженнями представника позивача, відповідач-1 здійснив розрахунок суми страхового відшкодування, яка була сплачена 28.12.2020 року позивачу у розмірі 26674,64 грн, у спосіб, що не передбачений спеціальним законом.

Таким чином, звіт №7810 не містить обов`язкового елемента - переліку додатків, які є його невід`ємною частиною, відповідно до Методики визначення обсягу ремонтних дій, що є порушенням вимог Методики визначення обсягу ремонтних дій при встановленні розміру матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу, а її незастосування оцінювачем Рябчуком А.В. є порушенням законодавства з питань судової експертизи.

З огляду на викладене, представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Під час судового засідання представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив суд їх задовольнити, підстави позову пояснив суду таким чином, як про це вказано вище. Також представник позивача зазначив, що позивач повідомив страхову компанію про наявність висновку експерта, який також був направлений на її адресу, а франшиза була сплачена позивачу. У період з 26.11.2020 року по 23.02.2021 року минуло 90 календарних днів, що свідчить про прострочення виконання грошового зобов`язання відповідачем-1. При цьому представник позивача зазначив, що позивач вважає за необхідне додати до матеріальних збитків, пов`язаних з ДТП, і витрати на розвал-сходження коліс. Представник позивача зазначив, що страхова компанія здійснила розрахунок на підставі звіту про оцінку майна, який був складений за замовленням страхової компанії та не є належним доказом, бо складений без доступу до предмета оцінки з порушенням вимог Методики. Натомість наданий позивачем експертний висновок відповідає статтям 102, 106 ЦПК України та є належним доказом понесеного позивачем матеріального збитку.

Відповідач-2 та його представник у судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог, звернених до відповідача-2, та просили суд відмовити у задоволенні позовних вимог до відповідача-2. Так, за твердженнями представника відповідача-2, позивачем не доведено наявності безпосереднього зв`язку між подією ДТП та наданою позивачу послугою розвалу-сходження коліс.

ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 15.07.2021 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.

У судове засідання 12.05.2022 року з`явились представник позивача, відповідач-2 та його представник.

Представник відповідача-1 не з`явився у судове засідання, належним чином був повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності разом з відзивом на позов.

Суд, заслухавши думки учасників справи, на підставі положень ст. ст. 128, 211, 223 ЦПК України, розглянув справу за відсутності представника відповідача-1.

Під час судового розгляду справи суд заслухав пояснення учасників справи, дослідив письмові докази, що містяться в матеріалах справи, та 12.05.2022 року у судовому засіданні оголосив вступну та резолютивну частини рішення суду.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 17.10.2020 року у м. Дніпрі на вул. Шмідта в районі буд. 3 відбулась ДТП за участю транспортних засобів Hyundai i20, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_4 , що належить йому на праві власності, та Kia Sorento, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , забезпечений полісом ОСЦПВ 135095798, виданий ПрАТ «СК «УНІКА». В результаті ДТП автомобілі зазнали механічні пошкодження. Учасники ДТП склали спільне повідомлення про ДТП в порядку п. 33.2 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до якого відповідач-2 - ОСОБА_2 визнав свою вину у вчиненні ДТП. Це підтверджується копіями: свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , власник ОСОБА_4 , повідомлення про ДТП від 17.10.2020 року.

Позивач 25.11.2020 року звернувся до ПрАТ «СК «УНІКА» із заявою про компенсацію спричинених збитків та виплату страхового відшкодування з додатками.

Відповідно до висновку експерта №0612/20/20 від 10.12.2020 року, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Hyundai i20, д.н.з. НОМЕР_1 , з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та вирахуванням ПДВ, складає - 38071,05 грн.

Відповідно до полісу ОСЦПВ №135095798 ПрАТ «СК «УНІКА», страхувальник - ОСОБА_2 , договір страхування №135095798 від 13.05.2020 року, франшиза складає - 1000,00 грн.

Відповідно до звіту ТОВ «СЗУ Україна Консалтинг» №7810 від 10.12.2020 року про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, складеного та підписаного директором Рябчуком А.В. , об`єкт оцінки: транспортний засіб Hyundai i20, д.н.з. НОМЕР_1 , власник ОСОБА_4 , вартість (розмір) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу Hyundai i20, д.н.з. НОМЕР_1 , внаслідок його пошкодження станом на дату оцінки (17.10.2020 року) становить 3104876 грн. При цьому огляд транспортного засобу проведено - 02.12.2020 року, відповідно до акта №2 огляду транспортного засобу, складеного аварійним комісаром Мамченко В.Ю .

Відповідно до страхового акта/наказу ПрАТ «СК «УНІКА» №00380036 від 26.12.2020 року, страхувальник - ОСОБА_2 , договір страхування №135095798 від 13.05.2020 року, вартість матеріального збитку, з урахуванням зносу складає - 27674,64 грн, з вирахуванням франшизи сума страхового відшкодування складає - 26674,64 грн.

Відповідно до платіжного доручення від 28.12.2020 року №191261, виписки по рахунку від 29.12.2020 року, позивач - ОСОБА_4 отримав 28.12.2020 року суму страхового відшкодування, згідно з договором №005055/4440/0000780 від 13.05.2020 року без ПДВ, у розмірі - 26674,64 грн.

Відповідно до замовлення №ЗГ-49996 від 16.11.2020 року СТО «Зігфрід» - ОСОБА_7 , транспортний засіб Hyundai i20, д.н.з. НОМЕР_1 , вартість послуги розвал-сходження коліс складає - 300,00 грн.

Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу стягнення несплаченої частки страхового відшкодування, пені, інфляційних збитків, 3% річних.

ІV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) (в редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин), майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі, особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст. 22 ЦК України, збитками є, зокрема втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до положень ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до вимог п. 2.1 ст. 2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року № 1961-IV (в редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин), відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Відповідно до положень п. 33.1.4 ст. 33, п. 35.1 ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний, зокрема, невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Відповідно до положень п. 34.2, п. 34.4 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти.

Відповідно до положень ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до пунктів 5.1, 7.1, 8.5.1 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 року №142/5/2092, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за №1074/8395, технічний огляд КТЗ оцінювачем (експертом) являє собою початковий етап дослідження, який дає змогу органолептичними методами визначити ідентифікаційні дані КТЗ; його комплектність; укомплектованість; технічний стан, обсяг і характер пошкоджень; пробіг за одометром, інші показники на момент технічного огляду, необхідні для оцінки майна.

Визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом, який складає висновок, можливе тільки за рішенням органу (особи), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), у разі надання ним даних, необхідних для проведення дослідження.

Оцінка КТЗ здійснюється переважно із застосуванням бази оцінки, яка відповідає ринковій вартості.

Ринкова вартість КТЗ ураховує його комплектність, укомплектованість і фактичний технічний стан, строк експлуатації, величину пробігу, умови, у яких він експлуатувався (зберігався), особливості кон`юнктури ринку регіону.

Згідно з принципами зміни вартості, попиту та пропозиції значення ринкової вартості є змінною за фактором часу величиною, яка залежить від коливань ринкових цін на КТЗ та його складники.

Умови щодо визначення вартості відновлювального ремонту без технічного огляду КТЗ зазначені в пункті 5.1 цієї Методики.

У зазначених у пункті 5.1 розділу V цієї Методики випадках орган (особа), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), визначає обсяги ремонтних робіт з відновлення КТЗ або характер та обсяг його пошкоджень.

Відповідно до п. 36.1, п. 36.2, п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний:

у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна;

у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик (МТСБУ) зобов`язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення.

За кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» від 7 березня 1996 року

№85/96-ВР (в редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин), страховик зобов`язаний, зокрема, за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Відповідно до положень ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Відповідно до положень ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

Відповідно до положень ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до положень ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частин 1, 2 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно частин 1, 3 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно із положеннями ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до положень ст. 102 ЦПК України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.

Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

Відповідно до положень ст. 106 ЦПК України, порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Аналіз викладеного вище вказує, що позивач має право на відшкодування різниці між сплаченою частиною страхового відшкодування та визначеним розміром вартості відновлювального ремонту транспортного засобу Hyundai i20, д.н.з. НОМЕР_1 , пошкодженого в результаті ДТП, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, та вирахуванням ПДВ, франшизи, у розмірі 10396,41 грн (37071,05 грн - 26674,64 грн = 10396,41 грн), відповідно до висновку експерта від 10.12.2020 року.

Суд враховує те, що звіт про оцінку транспортного засобу №7810 від 10.12.2020 року складений без дотримання вимог пунктів 5.1, 7.1 та 8.5.1 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів. Оскільки звіт було складено без огляду транспортного засобу особисто експертом, тобто без урахування його комплектності, укомплектованості і фактичного технічного стану транспортного засобу, строку його експлуатації, величини пробігу, умов, в яких він експлуатувався (зберігався), особливостей кон`юнктури ринку регіону. Також суд бере до уваги те, що подія ДТП сталась 17.10.2020 року, звіт про оцінку №7810 був складений Рябчуком А.В. - 10.12.2020 року, а акт огляду транспортного засобу складений - 02.12.2020 року Мамченко В.Ю . Тобто оцінювач Рябчук А.В. , який проводив розрахунки, не застосував Методику товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів та фактично не визначав обсяги ремонтних робіт відновлення КТЗ або характер та обсяг пошкоджень КТЗ.

Отже, суд відхиляє наданий відповідачем-1 звіт про оцінку майна №7810 як неналежний доказ, бо оцінювач особисто не оглянув пошкоджений транспортний засіб.

Тому судом беруться до уваги розрахунки, наведені у висновку експерта від 10.12.2020 року, наданого стороною позивача, який є належним та допустимим доказом, складений у відповідності до вимог чинного законодавства України та із застосуванням Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, зокрема. Цей висновок суду також відповідає правовій позиції ВС, викладеній у постанові від 27.03.2019 року, справа №752/16797/14-ц.

Водночас суд зазначає, що відповідач-1 своєчасно виплатив позивачу страхове відшкодування в межах страхової суми та прострочення такої виплати не відбулось, хоча позивач не погодився із розміром виплаченої суми, у зв`язку з чим і звернувся з позовом до суду. Так, у ході судового розгляду справи було встановлено, що позивач не довів належними та допустимими доказами факт прострочення відповідачем-1 виплати страхового відшкодування. Тому застосування до відповідача-1 наслідків прострочення виплати грошового зобов`язання у виді стягнення інфляційних збитків, 3% річних та пені за період з 28.12.2020 року по 31.05.2021 року, відповідно до положень ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 625 ЦК України, суд вважає безпідставним.

Крім того, позовні вимоги до відповідача-2 є необґрунтованими, бо позивач не довів належними та допустимими доказами той факт, що матеріальні збитки у розмірі 300,00 грн, тобто витрати позивача на послуги розвалу-сходження коліс були понесені позивачем саме у зв`язку з ДТП, яке сталось - 17.10.2020 року, винним у якій визнано відповідача-2. Суд враховує те, що протокол огляду транспортного засобу датований 13.11.2020 року, а звіт про надання послуги розвалу-сходження коліс - 16.11.2020 року, тобто вже після ДТП.

Тому суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_4 є частково обґрунтованими.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

V. Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви та вирішення питання про розподіл судових витрат.

З урахуванням викладеного вище, суд вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги ОСОБА_4 та стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» на користь ОСОБА_4 страхове відшкодування у розмірі 10396,41 грн, а у задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

При цьому суд, вирішуючи питання про розподіл судових витрат зі сплати судового збору, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, вважає за необхідне стягнути з відповідача-1 на користь позивача судовий збір у розмірі 406,65 грн (908 : 2 = 454,00 грн; 454,00 грн х 10396,41 грн : 11606,89 грн = 406,65 грн).

Керуючись статтями 5, 7, 10-13, 19, 23, 76-81, 89, 90, 133, 141, 209, 210, 213, 228, 229, 258, 259, 263-265, 274-279, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_4 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА», ОСОБА_2 про стягнення несплаченої частки страхового відшкодування, пені, інфляційних збитків, 3% річних - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» (адреса місцезнаходження: 04112, місто Київ, вулиця Олени Теліги, буд. 6В; ) на користь ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_4 ) страхове відшкодування у розмірі 10396,41 грн (десять тисяч триста дев`яносто шість гривень 41 копійка).

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» (адреса місцезнаходження: 04112, місто Київ, вулиця Олени Теліги, буд. 6В; ) на користь ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_4 ) судовий збір у розмірі 406,65 грн (чотириста шість гривень 65 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складений 17.05.2022 року.

Суддя Ф.М. Ханієва