Справа № 758/7586/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2022 року м. Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Петрова Д.В.,

при секретарі судового засідання Крікоровій Е.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності на частину майна,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 з позовною заявою про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності на частину майна.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 05.05.1995 по 21.02.2022 позивачка перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають двох дітей, які досягли вже повноліття: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У 2014 році за спільні кошти сторонами було набуто у власність житлову квартиру АДРЕСА_1 .

21.02.2022 шлюб між позивачкою та відповідачем було розірвано, а у сторін склалися напружені стосунки щодо порядку користування спільно набутим майном.

З метою захисту своїх майнових прав та охоронюваних законом інтересів, позивачка була вимушена звернутися до суду із даним позовом.

Просила визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 житлову квартиру АДРЕСА_1 ; визнати за позивачкою право власності на 1/2 частину вищевказаної житлової квартири та за відповідачем право власності на 1/2 частину квартири.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 07.09.2022 прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі.

Ухвалою суду від 08.12.2022 заяву ОСОБА_1 про закриття провадження у справі в частині позовних вимог задоволено, провадження у цивільній справі № 758/7586/22 в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності на частину майна щодо легкового автомобілю марки Daewoo Nexia, державний номерний знак НОМЕР_1 - закрито.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилася, до суду від неї надійшла заява, в якій остання просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, подав заяву з проханням розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги визнав.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини.

З матеріалів справи судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі.

Згідно з копії рішення Подільського районного суду м. Києва від 21.02.2022 у справі № 758/12145/21 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 22447966 від 02.06.2014, об`єкт житлової нерухомості (реєстраційний номер 00), розташований за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрований на праві приватної власності за ОСОБА_2 .

Згідно з висновком звіту про незалежну оцінку об`єкту нерухомого майна «однокімнатна квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 », виконаного 05.09.2022, ринкова вартість об`єкту оцінки становить 2 437 175 грн.

Таким чином, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу поділу майна подружжя. Вказані правовідносини регулюються нормами Сімейного кодексу України, Цивільного кодексу України.

Згідно зі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 23 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Виходячи з вищевикладеного, квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Частиною 1 ст. 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно з ч. 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Так, ч. 1 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Ураховуючи те, що квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 є спільною сумісною власністю подружжя - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, а також з урахуванням того, що позов не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а також враховуючи добровільність визнання відповідачем обставин, які стосуються позовних вимог, у відповідності до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для поділу спільного майна подружжя шляхом визнання права власності за ОСОБА_1 на 1/2 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 та за ОСОБА_2 на 1/2 частини квартири за тією ж адресою.

На підставі викладеного та керуючись ст. 2, 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності на частину майна - задовольнити.

Визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 житлову квартиру АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 право власності на 1/2 частину житлової квартири АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 право власності на 1/2 частину житлової квартири АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

- позивачка - ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

- відповідач - ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , місце проживання: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя Д. В. Петров