Постанова

Іменем України

Єдиний унікальний номер справи 755/12039/21
Номер провадження 22-ц/824/5029/2022
Головуючий у суді першої інстанції Т.В. Савлук
Доповідач у суді апеляційної інстанції Л.Д. Поливач
10 червня 2022 року місто Київ

Номер справи 755/12039/21

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого - Поливач Л.Д. (суддя - доповідач),

суддів Стрижеуса А.М., Шкоріної О.І.

сторони:

позивач ОСОБА_1

відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція»

розглянувши у приміщенні Київського апеляційного суду в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи (їх представників)) апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 29 грудня 2021 року, постановлену у складі судді Савлук Т.В., в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва, інформація про дату складення повної ухвали не зазначена,

в с т а н о в и в :

У липні 2021 року ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом до ТОВ «Євро-Реконструкція» про визнання нарахування незаконними, припинення бездіяльності, зобов`язання провести перерахунок за надані послуги та стягнення моральної шкоди.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 17 листопада 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху та надано строк не більше 10 днів з дня отримання ухвали для усунення недоліків позовної заяви, а саме для надання позовної заяви разом із усіма додатками до неї у відповідності до кількості учасників справи.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 29 грудня 2021 року вказану позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто заявнику.

Дана ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що позивач у встановлений судом строк не усунув недоліки позовної заяви, що були визначені ухвалою суду від 17 листопада 2021 року. При цьому, суд вважав, що наданий позивачем на виконання ухвали суду скріншот сторінки електронної пошти позивача про направлення копії позовної заяви на електронну адресу відповідача не може вважати належним доказом направлення відповідачу копії вказаних документів, оскільки у відповідності до вимог частини першої статті 177 Цивільного процесуального кодексу України у разі подання до суду документів в електронній формі учасник справи зобов`язаний надати доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, посилавшись на порушення судом норм процесуального права, неповне з`ясування обставин щодо вирішення питання при дотриманні заявником виконання вимог процесуального закону в частині направлення іншим учасникам справи копії позовної заяви з доданими до неї документами, у зв`язку із чим просив скасувати вищевказану ухвалу суду, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги заявник зазначив, що місцевий суд безпідставно змушує позивача ходити до відділення поштового зв`язку та направляти до суду паперові копії та саму позовну заяву у паперовому вигляді. Направляючи відповідачу копію позовної заяви засобами електронного зв`язку, позивач виконує противірусні інструкції та уникає зайві контакти з працівниками поштового відділення, задля забезпечення свого та оточуючих здоров`я. Крім того, судом першої інстанції не було враховано правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 29 липня 2020 року у справі №629/740/19, згідно якого подання позовної заяви у вигляді електронного документу не потребує долучення її копій, оскільки електронний документ позовної заяви може бути направлений відповідачам через підсистему «Електронний суд». Разом з тим, заявник у поданій апеляційній скарзі послався на те, що у постанові Донецького апеляційного суду по справі №233/2269/21 за позовом його дружини судом було прийнято до уваги в якості доказу направлення копії позовної заяви відповідний скріншот з електронної пошти позивача.

У травні 2022 року на адресу суду апеляційної інстанції від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, поданий представником ОСОБА_2 , у якому остання проти доводів апеляційної скарги заперечувала у повному обсязі та просила суд залишити її без задоволення, а ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 29 грудня 2021 року залишити без змін, як законну та обґрунтовану. Зазначила, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про повернення позовної заяви позивачу, у зв`язку із невиконанням ним раніше постановленої ухвали суду про залишення її без руху, оскільки позивачем в порушення вимог частини першої статті 177 Цивільного процесуального кодексу України не було додано до позовної заяви її копії з доданими документами відповідно до кількості учасників справи, або ж доказів надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

У відповідності до вимог пункту 13 статті 7, пункту 6 частини першої статті 353, частини другої статті 369 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) розгляд апеляційної скарги здійснюється апеляційним судом у письмовому провадженні, без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання, оскільки апеляційні скарги на ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові) розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, повертаючи позовну заяву позивачеві на підставі частини третьої статті 185 ЦПК України, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було усунуто недоліки позовної заяви, вказані в раніше постановленій ухвалі суду, а саме не надано позовної заяви разом із усіма додатками до неї у відповідності до кількості учасників справи для направлення учасникам справи. Крім того, подавши до суду позовну заяву через підсистему «Електронний суд», позивач в порушення вимог частини першої статті 177 ЦПК України не надав доказів надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копії поданої до суду позовної заяви разом із доданими до неї документами.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа не може бути безпідставно позбавлена права на захист свого порушеного права, оскільки це буде порушенням права, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий суд.

Як зазначається у рішенні Конституційного Суду України від 29 серпня 2012 року № 16-рп/2012, Конституція України гарантує здійснення судочинства судами на засадах, визначених у частині третій статті 129 Конституції, які забезпечують неупередженість здійснення правосуддя судом, законність та об`єктивність винесеного рішення тощо. Ці засади, є конституційними гарантіями права кожного на судовий захист, зокрема, шляхом забезпечення перевірки судових рішень в апеляційному та касаційному порядках, крім випадків, встановлених законом (рішення Конституційного Суду України від 2 листопада 2011 року № 13-рп/2011).

У своєму рішенні від 08 квітня 2015 року у справі № 3-рп/2015 Конституційний Суд України зробив наступний висновок: право на судовий захист включає в себе, зокрема, можливість оскарження судових рішень в апеляційному та касаційному порядку, що є однією з конституційних гарантій реалізації інших прав і свобод, захисту їх від порушень і протиправних посягань, в тому числі від помилкових і неправосудних судових рішень.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У пункті 36 рішення «Беллет проти Франції» (Bellet v. France № 23805/94) Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Також Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що держава має право встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду; такі обмеження мають переслідувати легітимну мету, не порушувати саму сутність цього права, а між цією метою і запровадженими заходами має існувати пропорційне співвідношення (пункт 57 рішення у справі «Ашингдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom № 8225/78), пункт 96 рішення у справі «Кромбах проти Франції» (Krombach v. France № 29731 /96).

Так, статтею 175 ЦПК України визначені вимоги до позовної заяви.

У відповідності до вимог частини першої та другої статті 177 ЦПК України, у редакції чинній на час подання у цій справі позову до суду, позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

У разі подання до суду позовної заяви та документів, що додаються до неї в електронній формі, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

Правила цієї статті щодо подання копій документів не поширюються на позови, що виникають з трудових правовідносин, а також про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок кримінального правопорушення чи каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Згідно з положеннями частини першої статті 177 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Частиною третьою статті 177 ЦПК України передбачено, що якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважатиметься поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

З матеріалів справи убачається, що 21 липня 2021 року ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва з позовною заявою до ТОВ «Євро-Реконструкція» про визнання нарахування незаконними, припинення бездіяльності, зобов`язання провести перерахунок за надані послуги та стягнення моральної шкоди.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 17 листопада 2021 року вказану позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху та надано позивачу строк не більше 10 днів з дня отримання ухвали для усунення недоліків позовної заяви, а саме для надання позовної заяви разом із усіма дотиками до неї у відповідності до кількості учасників справи.

Копія вказаної ухвали суду була отримана позивачем 02 грудня 2021 року, що підтверджується наявним у матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення.

19 грудня 2021 року позивач через підсистему «Електронний суд» на виконання вищевказаної ухвали суду подав заяву про усунення недоліків, у якій зазначив про те, що діюче цивільне процесуальне законодавство не забороняє позивачу зайти особисто до відповідача та зареєструвати позовну заяву у його канцелярії, центрі обслуговуванні споживачів, тощо. Тому, позивач з метою уникнення зайвих небажаних контактів та виконуючи протиепідемічні заходи 01 серпня 2021 року відправив на офіційну електронну адресу відповідача - позовну заяву з додатками.

На підтвердження направлення відповідачу засобами електронного зв`язку копії позовної заяви з додатками позивач надав суду скріншот своєї електронної скриньки,

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 29 грудня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто позивачу.

Суд першої інстанції повертаючи позовну заяву, виходив з того, що ОСОБА_1 порушив приписи частини першої статті 177 ЦПК України, згідно з якими у разі подання до суду позовної заяви та документів, що додаються до неї в електронній формі, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів. Таких доказів, або ж копії позовної заяви та копій всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості учасників справи позивач не надав, а лише повідомив про те, що надіслав її копії відповідачу електронним зв`язком.

При цьому, суд у своїй ухвалі зазначив про те, що наданий позивачем скріншот з електронної скриньки не може вважатися належним виконанням вимог абзацу 2 частини першої статті 177 ЦПК України, оскільки у справі відсутні відомості про реєстрацію відповідача у підсистемі «Електронний суд», а також про те, що електронна адреса, на яку позивач направив електронного листа, являється офіційною електронною адресою відповідача. При цьому, суд зауважив, що електронна адреса «» зазначена на офіційному сайті відповідача як електронна адреса для подання звернень виконавців послуг до Центру обслуговування клієнтів.

Так, у відповідності до частини першої статті 14 ЦПК України у судах функціонує Єдина судова інформаційно-комунікаційна система.

Пунктом 3 Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого Рішенням Вищої ради правосуддя 17 серпня 2021 року № 1845/0/15-21, встановлено, що Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система (ЄСІТС) - сукупність інформаційних та телекомунікаційних підсистем (модулів), які забезпечують автоматизацію визначених законодавством та цим Положенням процесів діяльності судів, органів та установ в системі правосуддя, включаючи документообіг, автоматизований розподіл справ, обмін документами між судом та учасниками судового процесу, фіксування судового процесу та участь учасників судового процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції, складання оперативної та аналітичної звітності, надання інформаційної допомоги суддям, а також автоматизацію процесів, які забезпечують фінансові, майнові, організаційні, кадрові, інформаційно-телекомунікаційні та інші потреби користувачів ЄСІТС.

Суд направляє судові рішення, судові повістки, судові повістки - повідомлення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу на їхні офіційні електронні адреси, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (частина п`ята статті 14 ЦПК України).

Адвокати, нотаріуси, приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, державні органи, органи місцевого самоврядування та суб`єкти господарювання державного та комунального секторів економіки реєструють офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі в добровільному порядку (частина шоста статті 14 ЦПК України).

Із змісту вказаної процесуальної норми убачається, що для цілей цього кодексу офіційною електронною адресою є електронна адреса, зареєстрована в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі.

Електронна адреса відповідача, на яку позивач направив копії позовної заяви та доданих до неї документів не є офіційною, а наявність у відповідача офіційної електронної адреси матеріалами справи не підтверджується.

Таки чином, враховуючи ту обставину, що позивачем на виконання ухвали суду не було додано до позовної заяви ані її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб, ані доказів надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів, позовна заява ОСОБА_1 вважалася такою, що подана без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 ЦПК України.

Отже, оскільки недоліки позовної заяви не були усунуті позивачем у повному обсязі, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про повернення позовної заяви.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не взяв належним чином до уваги той факт, що відправляючи на електронну адресу відповідача копію позовної заяви з додатками, позивач виконував противовірусні заходи колегія суддів відхиляє, оскільки норми ЦПК України є обов`язковими для виконання учасниками справи.

Що стосується доводів апеляційної скарги про неврахування місцевим судом правових висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 29 липня 2020 року по справі №629/740/19, то суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що такі висновки Верховного Суд були ним зроблені до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення поетапного впровадження Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи», яким було внесено зміни до частини першої статті 177 ЦПК України та встановлено обов`язок позивачів додавати до позовної заяви докази надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів, у разі подання до суду позовної заяви та документів, що додаються до неї в електронній формі.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950) щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З приводу цього прецедентним є рішення ЄСПЛ у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним; воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує врегулюванню з боку держави.

У зв`язку з наведеним, повернення позовної заяви не є порушенням права на справедливий судовий захист, порушенням конституційних прав, які передбачені Конституцією України, нормами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Загальної декларації прав людини та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, оскільки після усунення вказаних невідповідностей вимогам закону, позивач має право повторного звернення до суду із позовною заявою.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, відповідає вимогам матеріального та процесуального права, внаслідок чого підстав для її скасування з мотивів викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Відповідно до положень пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

На підставі частини першої статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.ст.381-384 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Ухвалу Дніпровськго районного суду міста Києва від 29 грудня 2021 року залишити без змін, апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повна постанова складена 10 червня 2022 року.

Судді:

Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус

О.І. Шкоріна