КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 947/9219/22
Провадження № 2/947/2156/22
УХВАЛА

06.06.2022 року

Суддя Київського районного суду м. Одеси Петренко В.С., розглянувши матеріали справи за позовом ОСОБА_1 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ) про поділ майна подружжя та стягнення компенсації,

ВСТАНОВИВ:

17.05.2022 року ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просить суд в порядку поділу спільного майна подружжя, набутого за час шлюбу, стягнути з ОСОБА_2 на його - ОСОБА_1 користь грошову компенсацію Ѕ частину вартості автомобіля «ТОYОТА» С-НR, 2016 року випуску (номер кузову НОМЕР_1 , код моделі НОМЕР_2, що був об`єктом спільної сумісної власності, у розмірі 280 000 (двісті вісімдесят тисяч) гривень замість його частки у праві спільної сумісної власності, а також стягнути з відповідача судові витрати.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С.

Вказана справа підлягає направленню за територіальною підсудністю виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленого цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 ЦПК України, суд зберігаючи об`єктивність і неупередженість, крім іншого, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. п. 41.42 постанови "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ" за N 3 від 01 березня 2013 року, роз`яснив, що перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Предметом даного спору є поділ спільного майна подружжя, а саме: стягнення грошової компенсації Ѕ частини вартості автомобіля «ТОYОТА» С-НR, 2016 року випуску (номер кузову НОМЕР_1 , код моделі НОМЕР_2, що був об`єктом спільної сумісної власності, у розмірі 280 000 (двісті вісімдесят тисяч) гривень замість частки у праві спільної сумісної власності.

Отже, в даному випадку позовні вимоги виникають з приводу рухомого майна, а тому підстави для застосування правил виключної підсудності немає.

Таким чином, до даних правовідносин підлягають застосуванню положення ч.1 ст.27 ЦПК України, відповідно до якої, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ч.6 ст.187 ЦПК України у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

Так, на виконання вимог ч.6 ст.187 ЦПК України, Київським районним судом м. Одеси було направлено запит до відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області щодо повідомлення місця реєстрації відповідача.

Згідно відповіді відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області відповідач - ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , що територіально відноситься до Малиновського району м. Одеси.

Відповідно до ч.9 ст. 187 ЦПК України якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Відповідно до п.1 ч.1 та ч. 3 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо , зокрема справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду. Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Право на «суд, встановлений законом», охоплює не лише правову основу самого існування суду, але й дотримання таким судом певних норм, що регулюють його діяльність (рішення ЄСПЛ у справі «Сокуренко і Стригун проти України», заяви № 29458/04 та № 29465/04, § 24), у тому числі всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (рішення ЄСПЛ у справі Leo ZAND v. Austria, заява № 7360/76, § 68). Якщо суд не має юрисдикції судити підсудного відповідно до чинних положень національного права, він не є «встановленим законом» (рішення ЄСПЛ у справах Jorgic v. Germany, заява 74613/01, § 64).

Крім того, недотримання правил юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю (ст. 378 ч. 1 ЦПК України).

Згідно ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що відповідач - ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , що територіально відноситься до Малиновського району м. Одеси, суд, дослідивши і оцінивши обставини справи, визначивши юридичну природу спірних правовідносин, з метою всебічного, об`єктивного розгляду справи, а також з метою дотримання правил підсудності, прийшов до висновку про передачу справи за підсудністю та направлення даної цивільної справи до Малиновського районного суду м. Одеси.

Керуючись ч.1 ст.27, ч.1 ст.30, п.1 ч.1, ч. 3 ст. 31, ч.6 та ч.9 ст. 187 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Матеріали справи за позовною заявою ОСОБА_1 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ) про поділ майна подружжя та стягнення компенсації направити за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Малиновського районного суду м. Одеси (65033 м. Одеса, вул. Василя Стуса, 1а).

Ухвала набирає законної сили в момент її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення та підписання суддею.

Суддя Петренко В. С.