ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/3891/22
Провадження № 2/210/1684/22
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

07 грудня 2022 року

Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Сільченко В. Є., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» третя особа без самостійних вимог: Металургійний відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про звільнення майна з-під арешту,

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулися до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого вказали, що на підставі рішення виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради від 21.09.2022 року № 280 Про приватизацію квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є власниками по 1/2 частини квартири АДРЕСА_2 .

Провести державну реєстрацію права власності, форма власності: приватна, спільна часткова, на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , не можливо, так як державним реєстратором Виконавчого комітету Криворізької міської ради Дніпропетровської області Степановим О.Ю. встановлено наявність зареєстрованого обтяження речових прав на нерухоме майно. У зв`язку з чим позивачам відмовлено у державній реєстрації прав та їх обтяжень, про що винесено відповідне рішення № 65059238 від 06.10.2022 року.

З відповіді Металургійного відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області від 26.08.2022 року № 53164 та Витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна від 07.02.2012 року позивачу стало відомо, що арешт на його майно накладено 07.02.2012 року постановою Дзержинського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції (державний виконавець Гуля Г.К.) про арешт майна боржника в рамках ВП № 30887979. Боржником за вказаним виконавчим провадженням є ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Зробивши адвокатський запит до Металургійного відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області стало відомо, що на виконанні перебувало виконавче провадження № 30887979 по примусовому виконанню судового наказу № 2-н-864 від 14.03.2008 року, виданого Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ ПриватБанк заборгованості в сумі 4484, 32 грн., яке 15.03.2012 року завершено на підставі вимог ст. 47 Закону України Про виконавче провадження (повернення виконавчого документа стягувачеві). Однак, надати більш детальну інформацію не можливо отримати, так як виконавче провадження знищено згідно акту про вилучення виконавчих проваджень за закінченням терміну зберігання.

Станом на 17.10.2022 року у Металургійному відділі державної виконавчої служби у місті Кривому Розі відкриті виконавчі провадження відносно позивача ОСОБА_1 відсутні, що підтверджується відповіддю на адвокатський запит від 17.10.2022 року № 67197.

Наявність арешту на квартиру стало повною несподіванкою для позивачів, оскільки ніяких родинних, дружніх відносин з ОСОБА_3 родина не має. Ця особа є чужою і не відомою для позивачів.

Наявність арешту на квартиру чинить позивачам перешкоди в реєстрації права власності на неї та чинить перешкоди в користуванні та розпорядженні позивачам своєю власністю на власний розсуд.

У зв`язку з викладеним, позивачі просили суд скасувати арешт, накладений 07.02.2012 року постановою державного виконавця Дзержинського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції Гуля Г.К. про арешт майна боржника в рамках ВП № 30887979, на квартиру АДРЕСА_2 , власниками якої є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання яких зареєстроване за адресою: АДРЕСА_4 .

В судове засідання сторони не викликалися.

Відповідачем направлено на адресу суду відзив, відповідно до якого останній заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав викладених у відзиву.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Клопотання учасників провадження до суду про розгляд справи з викликом сторін до судового засідання не надходило.

Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін, оцінивши подані докази, дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Так з матеріалів справи встановлено, що на підставі рішення виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради від 21.09.2022 року № 280 Про приватизацію квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є власниками по 1/2 частини квартири АДРЕСА_2 , що підтверджується Свідоцтвом про право власності, видане 22.09.2022 року Виконавчим комітетом Металургійної районної у місті ради, серія СТЕ 064588 (а.с. 11-12, 14).

Державним реєстратором Виконавчого комітету Криворізької міської ради Дніпропетровської області Степановим О.Ю. встановлено наявність зареєстрованого обтяження речових прав на нерухоме майно. Позивачам відмовлено у державній реєстрації прав та їх обтяжень, про що винесено відповідне рішення № 65059238 від 06.10.2022 року (а.с. 22, 23).

З відповіді Металургійного відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області від 26.08.2022 року № 53164 та Витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна від 07.02.2012 року встановлено, що арешт на майно сторони позивача накладено 07.02.2012 року постановою Дзержинського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції (державний виконавець Гуля Г.К.) про арешт майна боржника в рамках ВП № 30887979. Боржником за вказаним виконавчим провадженням є ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 21).

З відповіді Металургійного відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області встанволено, що на виконанні перебувало виконавче провадження № 30887979 по примусовому виконанню судового наказу № 2-н-864 від 14.03.2008 року, виданого Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ ПриватБанк заборгованості в сумі 4484, 32 грн., яке 15.03.2012 року завершено на підставі вимог ст. 47 Закону України Про виконавче провадження (повернення виконавчого документа стягувачеві). Однак, надати більш детальну інформацію не можливо отримати, так як виконавче провадження знищено згідно акту про вилучення виконавчих проваджень за закінченням терміну зберігання (а.с. 25).

Станом на 17.10.2022 року у Металургійному відділі державної виконавчої служби у місті Кривому Розі відкриті виконавчі провадження відносно позивача ОСОБА_1 відсутні, що підтверджується відповіддю на адвокатський запит від 17.10.2022 року № 67197.

У ОСОБА_1 , ОСОБА_2 відсутня будь-яка заборгованість перед АТ КБ ПриватБанк, що підтверджується довідкою АТ КБ ПриватБанк від 27.10.2022 року та від 31.10.2022 року (а.с. 20, 21).

Згідно зі ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення.

За нормою ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном.

Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Вимоги позивача, що ґрунтуються на його праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-26цс13 від 15 травня 2013 року.

Так, в судовому засіданні встановлено, що власність позивача на час розгляду справи перебуває під арештом.

Умови і порядок виконання рішень судів у разі невиконання їх у добровільному порядку врегульовані Законом України «Про виконавче провадження».

За приписами ч.1 ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (п.3 ч.2 ст.57 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі, якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Таким чином, закінчуючи вищевказане виконавче провадження, державний виконавець повинен був скасовувати вжиті ним заходи примусового виконання рішення, в тому числі зняти арешт та заборону на відчуження нерухомості позивача.

Згідно зі ст.1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Згідно до положень ч.4 ст. 41 Конституції України, частини 1 статті 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до положень ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно положень ч.1,2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Отже, накладення арешту на майно позивача обмежує його законі права як власника, щодо вільного користування та розпорядження своїм майном.

Судом достовірно встановлено, що в зв`язку з наявністю накладеного в межах виконавчого провадження, яке на даний час є знищеним, арешту на рухоме майно позивач, як власник, позбавлений права розпорядження вказаним майном, що належить йому на законних підставах.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Вирішуючи питання щодо зняття арешту, суд керується Закон України «Про виконавче провадження» (в редакції від 02.06.2016 р. № 1404-VІІІ), що є чинним на час розгляду справи.

Порядок зняття арешту визначений статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження», згідно якої арешт з майна боржника може бути знятий за рішенням суду.

Згідно із ч.2 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Вирішуючи вказане питання суд не приймає до уваги доводи сторони відповідача, оскільки згідно п.2 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

п. 2 абзацом 2 Постанови №5 Пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту майна » передбачено, що відповідачами в справі про зняття арешту з майна є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення (стаття 3 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV "Про виконавче провадження" (у редакції Закону України від 04 листопада 2010 року № 2677-VI) .

За вказаних обставин, суд доходить висновку, що позов пред`явлено до належного відповідача.

В судовому засіданні достеменно встановлено, що на час розгляду справи відкритих виконавчих проваджень стосовно позивачів, як боржників, не має, в зв`язку з перебуванням майна під арештом за закінченим виконавчим провадження, позивачі позбавлені належним чином та в повному обсязі розпоряджатись належним їй на праві власності.

Враховуючи наявність накладеного арешту на рухоме майно, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивачі в іншій спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту, захистити своє порушене право власниківне можуть, суд доходить до висновку про обґрунтованість вимог та необхідність захисту права шляхом скасування такого арешту, оскільки позовні вимоги є заснованими на законі та знайшли своє повне підтвердження в ході судового розгляду. А відтак позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до частин 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1)Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2)Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною позивача надано суду письмові докази: договір про надання правової допомоги, ордер, акт прийому передачі наданих послуг, гонорар складає 8000 грн., котрі були сплачені позивачем ОСОБА_1 .

Крім того позивач ОСОБА_1 сплатив судовий збір в розмірі 992,40 грн. (а.с. 1), позивачка ОСОБА_2 від сплати судового збору була звільнена, а отже компенсація судового збору на користь держави підлягає з відповідача.

Отже на виконання вимог ч. 2 ст. 137 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню витрати понесені позивачем ОСОБА_1 на правову/правничу допомогу у зв`язку із розглядом справи, стягнення судового збору у розмірі 992,40 грн. на користь позивача ОСОБА_1 та компенсації судових витрат на користь держави в розмірі 992,40 грн. у зв`язку зі звільненням позивачки ОСОБА_2 від сплати судового збору.

Керуючись ст.ст.141,259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» третя особа без самостійних вимог: Металургійний відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про звільнення майна з-під арешту задовольнити.

Скасувати арешт, накладений 07.02.2012 року постановою державного виконавця Дзержинського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції Гуля Г.К. про арешт майна боржника в рамках ВП № 30887979, на квартиру АДРЕСА_2 , власниками якої є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання яких зареєстроване за адресою: АДРЕСА_4 .

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНН НОМЕР_2 , сплачений судовий збір в розмірі 992,40 (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 коп.) гривень.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», , на користь держависудовий збір в розмірі 992,40 (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 коп.) гривень.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНН НОМЕР_2 , витрати на правову допомогу в розмірі 8000 (вісім тисяч) гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: В. Є. Сільченко