Справа № 761/9912/16-ц
Провадження № 4-с/761/146/2022
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2022 року суддя Шевченківського районного суду міста Києва Сіромашенко Н.В., вивчаючи матеріали скарги ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», Акціонерне товариство «Альфа - Банк», приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Бердар Микола Миколайович про визнання дій протиправними, -

в с т а н о в и в :

У квітні 2022 року на розгляд до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_1 , в якій вона просить визнати дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Бердар Миколи Миколайовича щодо обрахунку основної винагороди та винесення постанови про стягнення з боржника основної винагороди у виконавчому провадженні № 67695161 про стягнення з боржника основної винагороди протиправними та незаконними та скасувати постанову від 29.11.2021 про стягнення з боржника основної винагороди виконавчого провадження № 67695161 винесеної приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Бердар М.М., у виконавчому провадженні № 67695161 як протиправну та незаконну з підстав того, що приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Бердар М.М. винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди із здійсненим розрахунком з врахуванням суми основної винагороди у розмірі 10 відсотків із можливого стягнення, а не з підстав фактичного виконання виконавчого документа.

Також заявником подано заяву про поновлення пропущеного строку на подання зазначеної скарги до суду, оскільки останній пропущений з поважних причин. Скаржник зазначила, в обґрунтування заяви, що з вказаною скаргою звертається повторно до Шевченківського районного суду м. Києва. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 23.12.2021 було повернуто матеріали скарги скаржнику у зв`язку з не дотриманням ч. 2 ст. 183 ЦПК України. Вказану ухвалу скаржник отримала в канцелярії суду 08.02.2022.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.04.2022 вищевказана скарга надійшла в провадження судді Сіромашенко Н.В.

Вивчивши матеріали даної скарги, суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ч. 1 ст. 449 ЦПК скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Відповідно до ч. 2 ст. 449 ЦПК України пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Частиною 2 ст. 126 ЦПК України передбачено, що документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Разом із тим, згідно роз`яснень, які містяться в п. 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року № 6, відповідно до статті 385 ЦПК скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк, а при оскарженні постанови про відкладення провадження виконавчих дій - у триденний строк, які обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. Також суди повинні враховувати, що коли в законі встановлено спеціальний порядок обчислення строків звернення заявника зі скаргою до суду (наприклад, стаття 26 - оскарження постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження, стаття 58 - оскарження оцінки майна, визначеної за результатами рецензування звіту про оцінку майна (Закону про виконавче провадження), їх перебіг має визначатися за цими нормами, а не за нормами статті 385 ЦПК. Такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи.

Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк. Пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу.

Виходячи з принципу змагальності в цивільному процесі, прав та обов`язків сторін у справі, визначених Цивільним процесуальним кодексом України, суд виключно з ініціативи та в межах доводів сторін може поновити строк звернення до суду за обґрунтованим їх зверненням.

Тому у разі пропущення строку звернення до суду належить обґрунтувати поважність причин пропущення такого строку. Зазвичай це обставини, що не залежать від волі такої особи.

Норми цивільного процесуального законодавства не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі підстави визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

При цьому поважними причинами пропущення строку є обставини, що позбавили особу можливості подати заяву у визначений законом строк, вони об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення заявника і пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або суттєво ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Ці обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.

Згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод право на справедливий суд передбачає і доступ до правосуддя і, зокрема гарантується тим, що суд має бути не заформалізованим, що знайшло своє відображення у рішеннях ЄСПЛ «Подбіельські та ППУ Полпуре проти Польщі» (Podbielski and PPU Polpure v. Poland) від 26 липня 2005 року, заява № 39199/98, п. 62), «Воловік проти України» від 6 грудня 2007 року, заява № 15123/03.

У Рішенні в справі «Мельник проти України» від 28 березня 2006 року, заява № 23436/03 ЄСПЛ зазначено: «Право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду (рішення у справі Golder v. the United Kingdom від 21 лютого 1975 року, Серія А № 18, п. 36), не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями (рішення у справі Guerin v. France від 29 липня 1998 року, Reports of Judgments and Decisions 1998-V, p. 1867, § 37). 23. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, має на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані. У той же час такі правила в цілому або їх застосування не повинні перешкоджати сторонам використовувати доступні засоби захисту (рішення у справі Perez de Rada Cavanilles v. Spain від 28 жовтня 1998 року).

В постанові Верховного Суду України від 06 вересня 2017 року у справі №755/8494/16-ц вказано про те, що відповідно до сталої практики ЄСПЛ, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі "ОСОБА_11 проти України" (974_256) (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та "Трух проти України" (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року). У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності), коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41 рішення у справі "Пономарьов проти України" (Заява № 3236/03).

В постанові Великої палати Верховного суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 320/7888/16-ц вказано, що стосується дотримання процесуальних строків, то, слід вважати, що сторони повинні таких дотримуватись та пропуск таких, за загальним правилом, призводить до втрати права особою на вчинення певної процесуальної дії у даному випадку на подання скарги.

З матеріалів доданих заявником до скарги вбачається, що оскаржувана заявником постанова датована 29.11.2021.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 23.12.2021 матеріали скарги на вказану постанову повернуто скаржнику у зв`язку з не виконанням заявником вимог ст. 183 ЦПК України.

Повторно заявниця звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва зі скаргою на постанову від 29.11.2021 - 26.04.2022.

Як зазначає заявниця в скарзі, копію ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 23.12.2021 отримала 08.02.2022, проте доказів на підтвердження вказаної обставини суду не надала.

Крім того, з моменту отримання заявницею ухвали суду від 23.12.2021 та повторною подачею скарги минуло понад два місяці.

Також суд вважає, що повернення скарги заявниці про визнати дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Бердар Миколи Миколайовича щодо обрахунку основної винагороди та винесення постанови про стягнення з боржника основної винагороди у виконавчому провадженні № 67695161 про стягнення з боржника основної винагороди протиправними та незаконними та скасування постанови від 29.11.2021 про стягнення з боржника основної винагороди виконавчого провадження № 67695161, не може також бути поважною причиною пропуску строку на звернення до суду з відповідною скаргою.

Враховуючи наведене та те, що заявницею не надано доказів на підтвердження того, коли вона дізналась про порушення її права та не надала відповідних доказів, суд приходить до висновку, що заява про поновлення строку на подання скарги не підлягає задоволенню, а скарга підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись ст. 126, 127, 353, 354, 447, 449 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», Акціонерне товариство «Альфа - Банк», приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Бердар Микола Миколайович про визнання дій протиправними- залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суду міста Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду ухвали в апеляційному порядку, якщо її не скасовано.

Суддя: