У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2022 року м. Київ

Солом`янський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді Ішуніної Л. М.,

за участю секретаря судового засідання Омельченко Ю. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», заінтересовані особи: Акціонерне товариство «Дельта Банк», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про заміну сторони виконавчого провадження, видачу дубліката виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» (далі - ТОВ «ФК «Еліт Фінанс») звернулося до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, видачу дубліката виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, посилаючись на те, що рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 22 травня 2013 року у справі № 2-935/13 стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі - АТ «Дельта Банк») заборгованість за кредитним договором від 21 грудня 2007 року № 2351/ФКВ-07.

На виконання рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 22 травня 2013 року видано виконавчі листи.

02 липня 2020 року між АТ «Дельта Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» укладено договір про відступлення прав вимоги № 2273/К, згідно з яким право вимоги до позичальника за зобов`язаннями, передбаченими кредитним договором від 21 грудня 2007 року № 2351/ФКВ-07, перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс».

Заявник зазначає, що згідно з інформацією з Автоматизованої системи виконавчих проваджень виконавчі провадження № 52370251 та № 40959825 з примусового виконання виконавчого листа щодо боржника 1 було завершено Солом`янським районним відділом державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), а станом на день подання цієї заяви оригінал виконавчого документа щодо боржників на примусовому виконанні не перебуває.

Відповідно до акта приймання-передачі оригіналів документів до договору відступлення прав вимоги, оригінали виконавчих листів передані банком до ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» не були, що підтверджується відсутністю відповідного запису у зазначеному акті.

Ураховуючи викладене заявник просив замінити сторону виконавчого провадження, а саме - стягувача АТ «Дельта Банк» на його правонаступника ТОВ «ФК «Еліт Фінанс», видати дублікати виконавчих листів щодо стягнення заборгованості з боржника та поновити пропущений строк для пред`явлення виконавчих листів до виконання, оскільки перебування АТ «Дельта Банк» у процедурі ліквідації в період втрати виконавчого листа та пропущення строку для пред`влення виконавчого документу до виконання, є поважною причиною та підставою для поновлення цього строку.

Учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду питання, в судове засідання не з`явились, що відповідно до частини третьої статті 442 ЦПК України не перешкоджає розгляду питання про заміну сторони виконавчого провадження, видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання. Представник заявника просив проводити розгляд заяви у їх відсутність.

Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Вивчивши доводи поданої заяви, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов наступного.

Суд установив, що рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 22 травня 2013 року позов ПАТ «Дельта Банк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 солідарно на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором від 21 грудня 2007 року № 2351/ФКВ-07 у сумі 370 380,99 грн та судовий збір у рівних частинах у розмірі 3 219 грн по 1 609,50 грн з кожного (а. с. 84-86).

Представником АТ «Дельта Банк» були отримані 4 виконавчі листи на виконання рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 22 травня 2013 року (а. с. 89).

02 липня 2020 року між АТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» укладено договір про відступлення прав вимоги № 2273/К, згідно з яким до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» перейшло право вимоги, в тому числі й до боржника за кредитним договором від 21 грудня 2007 року № 2351/ФКВ-07.

Відповідно до пункту 1 цього Договору «за цим Договором в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Банк відступає Новому кредитору належні Банку, а Новий кредитор набуває права вимоги Банку до позичальників та/або заставодавців (іпотекодавців) та/або поручителів та/або фізичних осіб та/або фізичних осіб-підприємів та/або юридичних осіб, зазначених у Додатку № 1 до цього Договору, надалі за текстом - Боржники, включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту)) та/або договорами поруки та/або договорами іпотеки (іпотечними договорами) та/або договорами застави та/або договорами та/або контрактами, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку № 1 до цього Договору…»

З Додатку №1 до Договору про відступлення прав вимоги, укладеного 02 липня 2020 року, посвідченого Гороховою Н. В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за № 170 вбачається, що до правонаступника стягувача перейшло право вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором від 21 грудня 2007 року № 2351/ФКВ-07.

За даними Автоматизованої системи виконавчих проваджень виконавче провадження відносно боржника ОСОБА_1 не перебуває на примусовому виконанні.

Відповідно до Акта приймання-передачі кредитних, судових, наглядових справ, складеного 02 липня 2020 року, оригінали виконавчих листів за кредитним договором від 21 грудня 2007 року № 2351/ФКВ-07 передані банком до ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» не були.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтями 512, 513 ЦК України передбачено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється шляхом оформлення між первісним кредитором та новим кредитором відповідного договору в тій же самій формі, що і угода, за якою права відступаються. При цьому боржник не бере ніякої участі в підписанні договору про відступлення та не є йото стороною.

Згідно з частиною першою статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 55 ЦПК України передбачено, що у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу, тобто процесуальне правонаступництво можливо на будь-якій стадії цивільного процесу, а згідно статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішення суду є його завершальною стадією.

Так, у частині першій, частині другій статті 442 ЦПК України вказано, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником, заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець, аналогічна норма міститься і в пункті 5 статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» .

Підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є правонаступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок чого відбувається вибуття сторони зі спірних встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Крім того, норма статті 442 ЦПК України має імперативний характер, оскільки в ній прямо визначено правило поведінки, а саме: замінити сторони виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин.

Таким чином, заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як у відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадій процесу. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

Такий правовий викладено у постанові Верховного Суду від 21 березня 2018 року № 61-12076св18.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про задоволення заяви ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» в частині заміни сторони виконавчого провадження.

Щодо заявленої вимоги про видачу дублікатів виконавчих листів про стягнення заборгованості з боржника та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Як зазначено у справі «Бурдов проти Росії» від 7 травня 2002 року, Європейський суд з прав людини, вказав, що пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод кожному надано право звертатися до національного суду у разі виникнення спору про його цивільні права («право на суд»), одним із аспектів якого є право на доступ до правосуддя, що представляє собою право на порушення позовного провадження у національних судах з питань цивільно-правового характеру; але таке право на судовий захист було б ілюзорним, якби система правова держави-учасника Європейської конвенції не виключала, що судове рішення, яке набрало законної сили та є обов`язковим до виконання, залишалося б не виконаним. Також, визнається неприпустимим, що пункт 1 статті 6 Конвенції, деталізовано визначаючи процесуальні гарантії сторін на справедливий розгляд їх справи національним судом, не передбачав би захисту процесу виконання судових рішень. Європейський суд наголосив, що виконання рішення суду, яке ухвалене будь-яким національним судом, повинно розглядатись як складова «судового розгляду» .

У справі «Горнсбі проти Греції» Європейський суд з прав людини зазначив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду, тому, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд.

Пунктом 17.4 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України передбачено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, надавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, вкрадено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист.

Отже, необхідними умовами для видачі судом дубліката виконавчого листа є, по-перше, його втрата, факт якої має бути підтверджений відповідними документами, а по-друге, звернення із заявою про видачу дубліката виконавчого листа до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа, а суд має обов`язково перевірити, чи не було виконано рішення суду на підставі якого його видано та чи не втратило судове рішення законної сили.

Суд установив, що на виконання рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 22 травня 2013 року, представником АТ «Дельта Банк» були отримані чотри виконавчі листи.

На момент набрання рішенням законної сили діяли положення Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV від 21 квітня 1999 (в редакції станом на 09 червня 2013 року).

Статтею 22 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року було передбачено, що виконавчі документи може бути пред`явлено до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII, відповідно до частини першої статті 12 якого виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Конституція України закріпила принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (частина перша статті 58). Це означає, що дія закону та іншого нормативно-правового акту не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом (пункт 4 Рішення Конституційного Суду України від 05 квітня 2001 року у справі № 3-рп/2001).

Згідно пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону № 1404-VIII виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Тлумачення пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону № 1404-VIII свідчить, що він застосовується тільки до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими не сплинув на час набрання чинності законом № 1404-VIII. Для пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення не передбачено зворотної дії в часі і можливості застосування його норм до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими сплинув на час набрання ним чинності.

Аналогічний по суті висновок зроблений в постановах Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 521/21810/17, від 29 січня 2020 року у справі № 344/19847/18, від 16 вересня 2020 року у справі № 242/2375/16-ц, від 15 жовтня 2020 року у справі № 202/20331/13-ц.

Отже, за приписами Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 № 606-XIV, який діяв на момент набрання рішенням законної сили, строк пред`явлення виконавчого листа до виконання за рішенням суду від 22 травня 2013 року, яке набрало законної сили 03 червня 2013 року, сплив 03 червня 2014 року.

Доказів того, що виконавчі листи поверталися стягувачу з підстав визначених законом та строк для пред`явлення виконавчих документів почався спочатку, матеріали заяви не містять.

Таким чином, строк пред`явлення виконавчого листа на виконання рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 23 травня 2013 року сплив ще до придбання ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» 02 липня 2020 року права вимоги до боржника за зобов`язаннями, передбаченими кредитним договором від 21 грудня 2007 року № 2351/ФКВ-07.

Відповідно до частини першої статті 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

При цьому поважні причини - це ті обставини, що вказують на безпосереднє унеможливлення або ускладнення можливості вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, що виникли об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк.

У постанові від 21 серпня 2019 року у справі №2-836/11 Велика Палата Верховного Суду міститься правовий висновок, згідно з яким, якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення виконавчого листа до виконання. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

З урахуванням наведених обставин, надані заявником акт прийому-передачі документів, відсутність виконавчих листів у заявника та відсутність відкритих виконавчих проваджень щодо боржників у Автоматизованій системі виконавчих проваджень, не свідчать про їх втрату в розумінні вимог закону.

При цьому, суд враховує, що дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Звертаючись до суду, заявник взагалі не повідомляє будь-яких обставин, пов`язаних з пред`явленням виконавчих листів до виконання, окрім завершення виконавчих проваджень та відсутності даних виконавчих листів на виконанні в даний час.

Так, у рішенні «Пономарьов проти України» Суд зазначив, що вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень суду, однак такі повноваження не є необмеженими.

В рішенні «Устименко проти України» Судом було наголошено на тому, що безпідставне поновлення процесуальних строків судом є протиправним, порушує принцип юридичної визначеності та право на справедливий суд, гарантовані ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Таким чином, оскільки заявником не надано доказів на підтвердження втрати виконавчого листа, та з урахуванням пропуску визначеного Законом України «Про виконавче провадження» строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання, а також того, що заявником у 2020 році було укладено договір про відступлення права вимоги, яке виникло на підставі ухваленого судом рішення в цивільній справі більше ніж через 7 років після його ухвалення, не перевіривши підстави його невиконання, свідомо набув прав кредитора щодо проблемного боржника, не з`ясувавши взагалі питань, пов`язаних з виконанням рішення суду у попереднього кредитора, тому суд приходить до висновку про необґрунтованість заяви ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» в цій частині та відповідно залишення її без задоволення.

З урахуванням викладеного та на підставі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» про заміну сторони виконавчого провадження, видачу дубліката виконавчого документа та поновлення пропущеного строку.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 55, 260, 433, 442 пунктом 17.4 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, статтями 512, 513, 514, 516 ЦК України, статтею 22 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21 квітня 1999 року, статтями 5, 15 Закон України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII, суд

УХВАЛИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», заінтересовані особи: Акціонерне товариство «Дельта Банк», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про заміну сторони виконавчого провадження, видачу дубліката виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання задовольнити частково.

Замінити стягувача Акціонерне товариство «Дельта Банк» (код ЄДРПОУ - 34047020, місцезнаходження: 0113, м. Київ, вул. Щорса, 36-Б) на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» (код ЄДРПОУ - 40340222, місцезнаходження: 03035, м. Київ, провул. Солом`янська площа, 2) у цивільній справі № 2-6194/12 за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

В іншій частині заяви відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Л. М. Ішуніна