Справа № 484/1220/21
Провадження № 2/484/45/22
Рішення

іменем України

28.07.2022 року Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді Максютенко О.А.

при секретарі Завірюха В.Ю.

позивач: ОСОБА_1

представник позивача адвокат Лук`янець О.О.

відповідачі: Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3

представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Сотська С.О.

треті особи: ОСОБА_4 , Мигіївська сільська рада Первомайського району Миколаївської області, друга Первомайська державна нотаріальна контора Миколаївської області, приватний нотаріус Первомайського міського округу Миколаївської області Цихоня Валентина Арсентіївна, Синюхо - Брідська сільська рада Первомайського району Миколаївської області

розглянувши у відкритому судовому засідання цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , Мигіївська сільська рада Первомайського району Миколаївської області, друга Первомайська державна нотаріальна контора Миколаївської області, приватний нотаріус Первомайського міського округу Миколаївської області Цихоня Валентина Арсентіївна, Синюхо - Брідська сільська рада Первомайського району Миколаївської області про визнання недійсним та скасування наказів Головного управління держгеокадастру у Миколаївській області від 22.10.2018 року № 7270/0/14-18-СГ, зі змінами від 21.12.2018 року №9162/0/14-18-СГ та від 19.03.2019 року № 1739/0/14-СГ, скасування в державному земельному кадастру державної реєстрації земельної ділянки та визнання недійсним договору купівлі продажу земельної ділянки

за участю позивача та його представника, третьої особи ОСОБА_4 та представника відповідача адвоката Сотської С.О.

встановив

У квітні 2021 року представник позивача звернувся з позовом до Головного управління держгеокадастру у Миколаївській області, ОСОБА_2 про визнання недійсним та скасування наказів, визнання недійсним та скасування державної реєстрації та визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки.

Позивач зазначав, що відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії 11-МК №039060, виданого 22 березня 1995 року на підставі рішення Тарасівської сільської ради, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право приватної власноті на землю за №481, матері позивача ОСОБА_5 було передано у власність земельну ділянку площею 1.35 га в межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована на території с. Бандурка Тарасівської сільської ради. Землю передано для ведення особистого підсобного господарства.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла. Позивач звернулась до нотаріуса 04.08.2006 року з заявою про прийняття спадщини до Другої Первомайської державної нотаріальної контори, однак 12.02.2021 року отримала відмову у зв`язку з тим, що вона не надала витягу з Державного земельного кадастру щодо вищезазначеної земельної ділянки.

Позивач зазначає, що надати витяг нотаріусу не може оскільки на місці розташування земельної ділянки, яка належала її померлій матері ОСОБА_5 знаходиться земельні ділянка з кадастровим номером :09:000:0290, яку на підставі Наказу головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 19.03.2019 року №1739/0/14-19-СГ, передано у власність ОСОБА_3 , який 15.04.2020 року продав земельну ділянку за договором купівлі-продажу № 1311 ОСОБА_2 .

На підставі наказу головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 22.10.2018 року №7270/0/14-18-СГ та Наказу від21.12.2018 року №9162/0/14-18-СГ «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою» ОСОБА_3 було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2.00 га ріллі для ведення особистого селянського господарства в межах території Тарасівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області.

Позивач також посилається на те, що 02.06.2020 року до державного кадастрового реєстратора відділу у Первомайському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області була подана заява про державну реєстрацію земельних ділянок, які належать на праві власності третій особі ОСОБА_4 04.06.2020 року державним кадастровим реєстратором відділу у Первомайському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області було прийнято рішення № РВ-0220 про відмову ОСОБА_4 у внесенні відомостей до державного земельного кадастру, у зв`язку з їх перетинанням з земельною ділянкою з кадастровим номером :09:000:0290, площа співпадає на 78.295%.

Позивач посилається на те, що при розробці технічної документації проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_3 площею 2.0га ріллі для ведення особистого селянського господарства в межах території Тарасівської сільської ради не було враховано, що остання співпадає на 78.295 %, перетинається та знаходиться на місці розташування земельних ділянок ОСОБА_4 0.35 га розташовану на території с. Бандурка Тарасівської сільської ради, для ведення особистого підсобного господарства (Державний акт 11-МК№039062 від 14.08.1993 року) та 0.25 га розташовану на території с. Бандурка Тарасівської сільської ради, для обслуговування, будівництва житлового будинку (Державний акт 11-МК №039063 від 14.08.1993 року) та земельної ділянки, яка належала померлій матері ОСОБА_1 ОСОБА_5 площею 1.35 га, розташованої на території с. Бандурка Тарасівської сільської ради та переданої для ведення особистого підсобного господарства.

Про обґрунтування вимоги щодо визнання недійсним та скасування договору купівлі-продажу №1311 від 15.04.2020 року земельної ділянки з кадастровим номером :09:000:0290 укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 посилається на те, що умови вказаного договору не відповідають положенням п.15 Розділу Х «Перехідні положення» Земельного Кодексу України, так як він укладений під час дії мораторію на продаж земель сільськогосподарського призначення.

Позивач, щодо та визнання недійсними та скасування Наказів Головного управління Держгеокадастру у Миколаївськой області від 22.10.2018 року №7270/0/14-18-СГ, Наказу від 21.12.2018 року №9162/0/14-18-СГ, Наказу від 19.03.2019 року № 1739/0/14-19-СГ та скасування в Державному земельному кадастрі державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :09:000:0290 посилається на те, що вказані накази та реєстрація порушують її право приватної власності на її земельну ділянку а тому є незаконними та підлягають скасуванню.

14.04.2022 року ухвалою суду позовну заяву залишено без руху.

27.04.2021 року ухвалою суду відкрито позовне провадження у цивільній справі, призначено підготовче судове засідання.

Третя особа: приватний нотаріус Первомайського міського округу Миколаївської області В. Цихоня суду надала пояснення, по суті вимог, що стосуються визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки недійсним, який просить визнати позивачка та який посвідчувала нотаріус, та просила врахувати їх при прийнятті рішення по суті. Приватний нотаріус В.Цихоня зазначила, що посилання позивача на підставу визнання договору купівлі продажу земельної ділянки, який вона посвідчувала №1311 від 15.04.2020 року, недійсним на підставі порушення нотаріусом підпункту «Б» пункту 15 «Прикінцевих положень» ЗК України при посвідченні даного договору щодо заборони відчуження вказаної земельної ділянки є необґрунтованим та не відповідає чинному законодавству. Згідно зазначених положень законодавства, обмеження продажу земельних ділянок стосується виключно тих земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства, які набуті у приватну власність шляхом виділення в натурі частки (паю) та стосуються лише земельних ділянок які виділялись в натурі на місцевості власникам земельних часток паїв. Земельна ділянка, яка була предметом купівлі-продажу не виділялась ОСОБА_3 шляхом виділення в натурі належної йому земельної частки (паю), а надавалась шляхом приватизації в межах норм безоплатної передачі землі у власність. Просила справу слухати у її відсутність.

Третя особа: Друга Первомайська державна нотаріальна контора Миколаївської області, при вирішенні спору покладається на розсуд суду, просили справу слухати без участі ії представника.

Відповідачі по справі: Головне управління Дергеокадастру у Миколаївській області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про слухання справи повідомлені належним чином, своїм правом надати відзив до позову не скористались.

Від представника позивача адвоката Я.О. Куц до суду 04.06.2021 року надійшла відповідь на відзив, де зазначено, що на його електронну адресу надійшов відзив від ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області на його позовну заяву, в інтересах позивача.

30.06.2021 року ухвалою суду відмовлено в задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову.

16.08.2021 року ухвалою суду до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог залучено Синюхо-Брідську сільську раду Первомайського району Миколаївської області.

Третя особа: Мигіївська сільська рада Первомайського району Миколаївської області до суду надала заяву про слухання справи у їх відсутність, рішення просили винести на розсуд суду відповідно до норм чинного законодавства.

Третя особа: представник Синюхо-Брідської сільської рада Первомайського району Миколаївської області до суду надав заяву про слухання справи у їх відсутність.

10.09.2021 року ухвалою суду витребувано докази. Копію спадкової справи після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

05.11.2021 року ухвалою суду закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позов у повному обсязі, посилаючись на викладене обгрунтуваня в позовній заяві. Зазначили, що у справі достатньо доказів, для відновлення порушеного права позивачки на земельну ділянку, також вважали не доцільним проведення земельно-тиехнічної експертизи для визначення перетинання земельних ділянок.

Адвокат Сотська С.О., як представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення позову, просила відмовити в його задоволенні у повному обсязі, посилаючись на його необгрутованість та недоведеність. Зазначила, що у справі представник позивачка невірно визначила суб`єктний склад сторін.

Суд, заслухавши сторони та дослідивши наявні у справі матеріали, дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Судом встановлено і підтверджуються матеріалами справи, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в селищі Бандурка Первомайського району Миколаївської області померла ОСОБА_5 , після її смерті з заявою про прийняття спадщини звернулась її донька позивачка ОСОБА_1 .

До складу спадщини входить земельна ділянка площею 1.35 га, яка розташована на території с. Бандурка Тарасівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, надана для ведення особистого підсобного господарства, що належала померлій ОСОБА_5 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії 11-МК №039060, виданого Тарасівською сільською радою Первомайського району Миколаївської області 22.03.1995 року.

12.02.2021 року постановою державного нотаріуса Другої Первомайської державної нотаріальної контори Миколаївської області вих..№116/02-31 ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, а саме вищезазначену земельну ділянку після смерті ОСОБА_5 відмовлено.

В постанові зазначено, що з повідомлення спадкоємця ОСОБА_1 їй відмовлено у видачі витягу з Державного земельного кадастру щодо вищезазначеної земельної ділянки, тому надати нотаріусу витяг з Державного земельного кадастру вона не може.

До матеріалів справи позивачка в якості доказу відмови їй у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру додала рішення №РВ-020 від 04.06.2020 року.

Із зазначеного рішення вбачається, що державним кадастровим реєстратором відділ у Первомайському районі Головного управління Держгеокадастру Миколаївської області розглянуто заяву про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру від 02.06.2020 року та прийнято рішення про відмову у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру з підстав розташування в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини. Перетин з земельною ділянкою :09:000:0290, площа співпадає на 78.295%. Земельна ділянка з кадастровим номером зареєстрована 05.02.2019 року.

З даного рішення не вбачається, та позивач не надала будь-яких доказів того, що саме вона чи її представник звертались до державного кадастрового реєстратора 02.06.2020 року з питання внесення відомостей до Державного земельного кадастру земельної ділянки, яка належала спадкодавцю ОСОБА_5 .

Натомість позивачка в позові зазначає, що саме третя особа по справі ОСОБА_6 02.06.2020 року звертався з вище вказаною заявою про державну реєстрацію земельних ділянок, які належать на праві власності йому, та саме йому 04.06.2020 року державним кадастровим реєстратором відділу у Первомайському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області було відмовлено рішенням №РВ-020 від 04.06.2020 року у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру щодо земельних ділянок, які належать третій особі ОСОБА_4 .

Стаття 175 ЦПК України передбачає, що у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Згідно ст.. 48 ЦПК України сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач.

В даній цивільній справі позивачем є ОСОБА_1 , ОСОБА_4 є у справі третьою особою, що не заявляє самостійних вимог. Третя особа у справі є лише сonsortes litis (учасником справи), не його стороною, про це зазначив Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду при розгляді справи №572/3632/15-ц.

Щодо посилання позивача в позові про накладання земельної ділянки, яка належала ОСОБА_5 1.35 га для ведення особистого підсобного господарства, яка розташована на території с. Бандурка з земельною ділянкою кадастровий номер :09:000:0290, суд зазначає наступне.

19.03.2019 року наказом 1739/0/14-19-СГ головного управління держгеокадастру у Миколаївській області надано ОСОБА_3 у власність земельну ділянку площею 2.0000 га, в тому числі ріллі площею 2.0000 га (кадастровий номер :09:000:0290) із земель сільськогосподарського призначення державної власності без зміни цільового призначення для ведення особистого селянського господарства, розташовану в межах території Тарасівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області.

З інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно вбачається, що 15.04.2020 року ОСОБА_3 за договором купівлі-продажу №1311 відчужив вищевказану земельну ділянку ОСОБА_2 . Договір куплі-продажу посвідчено приватним нотаріусом Цихоня В.А. Первомайського міського нотаріального округу Миколаївської області.

Таким чином, твердження позивача та його представника про накладання вказаних земельних ділянок є неспроможніми, нічим не підтвердженими, оскільки ОСОБА_5 згідно Державного акту на право приватної власності на землю було передано у власність земельна ділянка площею 1.35 га, яка розташована на території с. Бандурка Тарасівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області для ведення особистого підсобного господарства, а ОСОБА_3 було виділено 2.0000 га земельної ділянки числі ріллі із земель сільськогосподарського призначення державної власності без зміни цільового призначення для ведення особистого селянського господарства, розташовану в межах території Тарасівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області.

Призначати по справі земельно-технічну експертизу позивачка заперечувала категорично.

Всі інші докази надані позивачем на підтвердження своїх позовних вимог стосуються захисту прав третьої соби ОСОБА_4 та не є предметом розгляду даної справи, тому суд не дає їм оцінки.

Вимога позивача про визнання недійсним договору купівлі-продажу № 1311 від 15.04.2020 року з посиланням на те, що договір було укладено з порушенням ЗК України, так як укладений під час дії мораторію на продаж земель сілськогогосподарського призначення є необґрунтованим.

Згідно підпункту «б» пункту 15 «Перехідних положень» ЗУ України встановлені обмеження купівлі продажу земельних ділянок стосуються виключно тих земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства, які набуті у приватну власність шляхом виділення в натурі земельної частки (паю) та стосуються лише земельних ділянок які виділялись в натурі на місцевості власникам земельних часток паїв.

Земельна ділянка, що була предметом купівлі-продажу 15.04.2020 року згідно наказу від 19.03.2019 року №1739/0/14-19-СГ не виділялась ОСОБА_3 в натурі належної йому земельної частки (паю), а надавалась шляхом приватизації в межах норм безоплатної передачі земель у власність.

Таким чином вимога позивача про розірвання договору купівлі продажу від № 1311 від 15.04.2020 року задоволенню не підлягає.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом цієї норми, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме належних їй прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частин другої та третьої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Відповідно до частини першої статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Статтею 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Якщо спадкоємцем подано всі необхідні документи, то нотаріус видає Свідоцтво про право на спадщину, а також реєструє право власності спадкоємця у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. З цього моменту особа є повноправним власником успадкованої земельної ділянки.

Статтею 122 ЗК України передбачено, що вирішення питань щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування із земель державної чи комунальної власності належить до компетенції відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

Норми процесуального права визначають об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Особа, якій належить порушене право, може скористатися не будь-яким на свій розсуд, а певним способом захисту такого свого права, який прямо визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні цивільні правовідносини, або договором.

З огляду на зазначені приписи, правила статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист, у тому числі судовий, свого цивільного права та інтересу, що загалом може розумітися як передумова для виникнення або обов`язковий елемент конкретного суб`єктивного права, як можливість задовольнити свої вимоги за допомогою суб`єктивного права та виражатися в тому, що особа має обґрунтовану юридичну заінтересованість щодо наявності (відсутності) цивільних прав в інших осіб.

Реалізації права на позов передує порушення, невизнання чи оспорення права.

Вимоги про визнання незаконними та скасування відповідних рішень органу виконавчої влади щодо виділення земельної ділянки, скасування державної реєстрації та договору купівлі-продажу цієї земельної ділянки можуть бути заявлені особою, права якої порушено, за умови доведеності факту порушення прав цієї особи. Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 363/3641/17 (провадження № 61-36341св18).

Враховуючи заявлені у цій справі вимоги, позивач зобов`язаний був довести, що наказами Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області про надання у власність земельної ділянки, надання дозволу на розробку технічної документації на земельну ділянку ОСОБА_3 та купівля продаж вказаної земельної ділянки третій особі ОСОБА_2 порушує її права та інтереси.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статі 76, 77 ЦПК України).

Згідно вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Положення вищезазначених процесуальних норм передбачають, що під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку про відсутність у позивача порушеного права оскаржуваними наказами Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, державною реєстрацією в Державному земельному кадастрі земельної ділянк, договором кувіл-продажу земельної ділянки, оскільки позивачем не надано доказів про те, яким саме чином оскаржуваними наказами, державною реєстрацією та договором купівлі-продажу, порушено право позивача з урахуванням того, що позивач не є а ні власником, а ні користувачем земельної ділянки, крім того земельна ділянка 1.35 га виділена для особистого підсобного господарства та розташована на території с. Бандурка Тарасівської сільської ради, а земельна ділянка, що на думку позивача перетинає її земельну ділянку виділена для ведення особистого селянського господарства в межах Тарасівської сільської ради.

За таких обставин, в задовленні позову слід відмовити у повному обсязі.

Щодо судових витрат, слід зазнчити, відповідно до ст.. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог у разі відмови в позові - на позивача.

Оскільки в задовленні позову відмовлено у повному обсязі судові витрати покладаютьс на позивача.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 130, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд

ухвалив

в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , Мигіївська сільська рада Первомайського району Миколаївської області, друга Первомайська державна нотаріальна контора Миколаївської області, приватний нотаріус Первомайського міського округу Миколаївської області Цихоня Валентина Арсентіївна, Синюхо - Брідська сільська рада Первомайського району Миколаївської області про визнання недійсним та скасування наказів Головного управління держгеокадастру у Миколаївській області від 22.10.2018 року № 7270/0/14-18-СГ, зі змінами від 21.12.2018 року №9162/0/14-18-СГ та від 19.03.2019 року № 1739/0/14-СГ, скасування в державному земельному кадастру державної реєстрації земельної ділянки площею 2.00га для ведення особистого селянського господарства в межах території Тарасівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області та визнання недійсним договору купівлі продажу земельної ділянки №1311 від 15.04.2020 року земельної ділянки з кадастровим номером :09:000:0290 відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 03.08.2022 року.

Суддя