Справа № 524/6896/19
Провадження № 4-с/524/12/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2022 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі: головуючого - судді Нестеренка С.Г., за участі: - секретаря судового засідання Бельченко Н.Л., - представника заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , - представника заінтересованої особи - боржника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кременчук Полтавської області скаргу ОСОБА_1 на постанову головного державного виконавця Автозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Коротких Дениса Геннадійовича від 07 червня 2021 року про закінчення виконавчого провадження, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2021 року до суду надійшла скарга ОСОБА_1 , за підписом її представника ОСОБА_2 , на постанову головного державного виконавця Автозаводського відділу державної виконавчої служби у м. Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Коротких Дениса Геннадійовича від 07 червня 2021 року про закінчення виконавчого провадження за № 65363655 з примусового виконання виконавчого листа за № 524/6896/20, виданого 23.02.2021р. Автозаводським районним судом міста Кременчука на виконання рішення цього суду від 23.04.2020 р. в частині щодо визначення способу та порядку спілкування матері з дітьми.

Скарга обґрунтована тим, що 30 квітня 2021 року до Автозаводського ВДВС у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) було направлено заяву про примусове виконання судового рішення щодо зобов`язання ОСОБА_3 не чинити перешкод у здійсненні ОСОБА_1 права нам виховання та вільне спілкування зі своїми малолітніми синами ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заявником зазначалося, що рішенням суду було визначено спосіб і порядок спілкування ОСОБА_1 з синами наступним чином: - надати можливість матері на систематичні розмови по телефону, можливість бачитись по відео-зв`язку та вести переписки в соціальних мережах з дітьми за місцем їх проживання без обмеження часу; - надати можливість на спілкування матері з дітьми під час шкільних канікул (тривалістю 7-10 днів) за місцем її проживання двічі чи тричі на рік, без присутності батька; - надати можливість особистого спілкування матері з дітьми під час вихідних днів, свят без присутності батька; - надати можливість матері протягом літніх канікул (тривалістю один місяць) брати дітей на оздоровлення та відпочинок за кордон в Ізраїль, без присутності батька, за попередньою домовленістю із дітьми та їх батьком.

11 травня 2021 року головним державним виконавцем Коротких Д.Г. було ухвалено постанову про відкриття виконавчого провадження, а вже 07 червня 2021 року було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

При цьому підставою для закінчення виконавчого провадження стало повне фактичне виконання рішення суду згідно акту державного виконавця від 21.05.2021 року.

Заявник вказує, що зазначена підстава не відповідає дійсності, адже з 09 грудня 2019 року по теперішній час вона не має можливості спілкуватися з дітьми, оскільки боржник всіляко перешкоджає спілкуванню матері з дітьми, умисно не виконує рішення суду.

Із посиланням на приписи ст. 64-1 Закону України «Про виконавче провадження», скаржник вважає, що державним виконавцем не здійснено перевірку виконання боржником рішення суду у час та місці побачень, визначених рішенням суду, не було вжито вичерпних дій, направлених на реальне виконання рішення суду.

Вказуючи на те, що фактичне виконання в повному обсязі рішення суду не відбулося, заявник просила скасувати постанову державного виконавця Автозаводського ВДВС у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Коротких Д.Г. від 07 червня 2021 року про закінчення виконавчого провадження.

21 вересня 2021 року до суду з Автозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), за підписом начальника М. Шевченко, було подано відзив на скаргу, в якому зазначалося про незгоду зі скаргою з посиланням на законність закінчення виконавчого провадження по факту повного фактичного виконання рішення суду.

06 травня 2022 року до суду від представника заінтересованої особи ОСОБА_3 - ОСОБА_4 надійшов відзив на скаргу.

Представник у відзиві зазначав, що ОСОБА_1 постійно перебуває за кордоном в Ізраїлі, з дітьми спілкується смс-повідомленнями, про свій приїзд і бажання побачити дітей не попередила колишнього чоловіка ОСОБА_3 , який відправив їх до м. Харкова на чемпіонат, на дітей чинить психологічний тиск, діти не мають бажання спілкуватися з матір`ю.

У судове засідання заявник-стягувач ОСОБА_1 , заінтересована особа боржник ОСОБА_3 , представник заінтересованої особи Автозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) та заінтересована особа - головний державний виконавець Автозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Коротких Д.Г. не прибули повторно з невідомих суду причин, були належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи.

Ухвалою суду від 03 червня 2022 року постановлено: - відмовити представнику заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 у задоволенні клопотання про виклик у судове засідання начальника ВДВС Шевченко М.С.; - відмовити заінтересованій особі ОСОБА_3 та його представнику Лісконогу Г.М., Автозаводському відділу ДВС у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) у задоволенні клопотань про відкладення розгляду справи за скаргою ОСОБА_1 на постанову головного державного виконавця Автозаводського відділу ДВС у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Коротких Дениса Геннадійовича від 07 червня 2021 року про закінчення виконавчого провадження; - здійснити розгляд даної справи у відсутності заявника ОСОБА_1 , заінтересованої особи боржника ОСОБА_3 , представника заінтересованої особи - Автозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) та його головного державного виконавця Коротких Д.Г., із зазначенням обставин та характеристики процесуальної поведінки учасників справи.

У судовому засіданні представник заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 заперечував щодо задоволення вказаних клопотань, з посиланням на те, що справа розглядається тривалий час, підтримав скаргу та просив її задовольнити з зазначенням необхідності визнання постанови державного виконавця неправомірною.

Представник заінтересованої особи - боржника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 зі скаргою не погодився, вважав, що рішення суду було виконано.

Суд, вислухавши пояснення представників заявника стягувача та заінтересованої особи боржника, вивчивши матеріали справи, встановив наступне.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Частинами 2, 3 ст. 451 ЦПК України встановлено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Судом достовірно встановлено, що рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 23 квітня 2020 року у справі за № 524/6896/19, яке не оскаржувалося сторонами у справі в апеляційному порядку та набрало законної сили, позов ОСОБА_3 було задоволено. Визначено місце проживання дітей: сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з батьком ОСОБА_3 .

Зустрічний позов ОСОБА_1 було задоволено. Зобов`язано ОСОБА_3 не чинити перешкоди у здійснені ОСОБА_1 права на виховання та вільне спілкування зі своїми малолітніми синами ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визначено спосіб та порядок спілкування ОСОБА_1 з малолітніми синами ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наступним чином:

- надати можливість матері на систематичні розмови по телефону, можливість бачитись по відео-зв`язку та вести переписки в соціальних мережах з дітьми за місцем їх проживання без обмеження часу;

- надати можливість на спілкування матері з дітьми під час шкільних канікул (тривалістю 7-10 днів) за місцем її проживання двічі чи тричі на рік, без присутності батька;

- надати можливість особистого спілкування матері з дітьми під час вихідних днів, свят без присутності батька;

- надати можливість матері протягом літніх канікул (тривалістю один місяць) брати дітей на оздоровлення та відпочинок за кордон в Ізраїль, без присутності батька, за попередньою домовленістю із дітьми та їх батьком.

23.02.2021 р. для примусового виконання вказаного рішення в частині задоволеного зустрічного позову Автозаводським районним судом м. Кременчука було видано виконавчий лист, на підставі якого 11.05.2021 р. головним державним виконавцем Автозаводського відділу державної виконавчої служби у м. Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Коротких Д.Г. було ухвалено постанову про відкриття виконавчого провадження за № 65363655.

07.06.2021 р. головним державним виконавцем Автозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Коротких Денисом Геннадійовичем було ухвалено постанову про закінчення вказаного виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39, п. 3 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» із посиланням на фактичне повне виконання рішення згідно акту державного виконавця від 21.05.2021 р.

Суд звертає увагу, що виконавче провадження тривало з 11 травня 2021 року по 07 червня 2021 року.

У ході виконавчого провадження державним виконавцем було здійснено 21 травня 2021 року вихід за місцем проживання боржника ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , де останньому повідомлено про обов`язок виконання рішення суду, про що було складено акт, в якому боржник власноруч написав про згоду виконання рішення суду.

Тобто боржник фактично погодився щодо виконання рішення суду в частині щодо покладеного на нього обов`язку не чинити перешкоди у здійснені ОСОБА_1 права на виховання та вільне спілкування зі своїми малолітніми синами ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Надаючи правову оцінку зазначеним обставинам, діям та постанові державного виконавця про закінчення виконавчого провадження, суд виходить із наступного.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право на справедливий судовий розгляд та закріплює принцип верховенства права, на якому будується демократичне суспільство, і найважливішу роль судової системи в здійсненні правосуддя. Проте, право на справедливий суд було б позбавлено сенсу, якщо б допускало невиконання остаточних судових рішень, які набрали законної сили (рішення Європейського суду з прав людини «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року, «Іммобільяре Саффі проти Італії» від 28 липня 1999 року.

Згідно зі ст. 1, 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження», заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Звертаючись до суду із скаргою, як на ключову підставу звернення, представник заявника ОСОБА_1 ОСОБА_2 послався на те, що державним виконавцем при закритті провадження 07 червня 2021 року не було перевірено фактичне виконання боржником рішення суду щодо спілкування матері з малолітніми дітьми, її побачень, спільного відпочинку у спосіб, визначений рішенням суду.

Частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець зобов`язаний вжити передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 18 цього Закону, виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Частиною другою статті 4 вказаного Закону встановлено, що у разі, якщо резолютивною частиною рішення передбачено вчинення кількох дій, у виконавчому документів визначається, в якій частині необхідно виконати таке рішення.

Таким чином, аналізуючи вище викладене, слід зазначити, що виконавчі дії з примусового виконання рішення, які зобов`язаний неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавець, визначаються відповідно до вимог закону, рішення та виконавчого документу. Наявність у виконавчому документів кількох заходів примусового виконання рішень не надає право виконавцю закінчувати виконавче провадження з результатами вжиття одного або декількох встановлених виконавчим документом заходів, до встановлення виконавцем фактичного виконання рішення в повному обсязі.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

У ст. 63 цього ж Закону визначено порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, а саме:

1. За рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

2. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

3. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

4. Виконавець під час виконання рішення про заборону вчиняти певні дії або про утримання від вчинення певних дій доводить до відома боржника резолютивну частину такого рішення, про що складає відповідний акт. Після складення акта виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Одночасно статтею 64-1 Закону України «Про виконавче провадження» врегульовано питання виконання рішення встановлення побачення з дитиною, рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною.

Згідно ч. 1, 2 ст. 64-1 цього Закону виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням. Державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем.

Отже, із зазначеного вище вбачається, що у разі перебування на виконанні рішення про встановлення побачення з дитиною, яке передбачає періодичні побачення протягом певного часу, державний виконавець зобов`язаний здійснювати перевірку в місці, визначених рішенням (або державним виконавцем) і не має права закінчувати виконавче провадження до здійснення перевірки виконання боржником цього рішення.

В іншому випадку, виконавче провадження може бути закінчено після здійснення державним виконавцем перевірки виконання боржником цього рішення і лише на підставі складеного державним виконавцем акту про повне і фактичне виконання, відповідно до п. 10 розділу IX Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 року № 512/5, згідно з яким у разі виконання боржником рішення виконавець складає акт, що підписується сторонами виконавчого провадження, та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону.

Суд не може погодитися із постановою головного державного виконавця про закінчення виконавчого провадження з посиланням на нібито повне фактичне виконання рішення суду.

Специфікою даного провадження є той факт, що виконавчий документ, на підставі якого здійснювалось виконавче провадження № 65363655 передбачає заходи примусового виконання рішення не тільки щодо зобов`язання ОСОБА_3 не чинити перешкод ОСОБА_1 щодо спілкування з дітьми, а й визначено спосіб та порядок спілкування матері з малолітніми дітьми.

Так, державним виконавцем, фактично, не було перевірено виконання боржником рішення суду в частині визначеного судом способу та порядку спілкування матері ОСОБА_1 з малолітніми дітьми (телефонні розмови, відео-зв`язок, переписка, спілкування під час шкільних канікул тривалістю 7-10 днів за місцем проживання двічі чи тричі на рік без присутності батька, спілкування під час вихідних днів без присутності батька, оздоровлення та відпочинок дітей в Ізраїлі протягом 1-го місця за попередньою домовленістю батьків між собою).

Судом встановлено, що виконавчий документ, на підставі якого здійснювалось виконавче провадження № 65363655, передбачає і містить текстуально у повному обсязі висновки резолютивної частини вказаного вище рішення суду по зустрічному позову ОСОБА_1 , а саме: 1. заходи примусового виконання рішення щодо зобов`язання ОСОБА_3 не чинити перешкоди у здійснені ОСОБА_1 права на виховання та вільне спілкування зі своїми малолітніми синами ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; 2. визначення способу та порядку спілкування ОСОБА_1 з малолітніми синами ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 наступним чином:

- надати можливість матері на систематичні розмови по телефону, можливість бачитись по відео-зв`язку та вести переписки в соціальних мережах з дітьми за місцем їх проживання без обмеження часу;

- надати можливість на спілкування матері з дітьми під час шкільних канікул (тривалістю 7-10 днів) за місцем її проживання двічі чи тричі на рік, без присутності батька;

- надати можливість особистого спілкування матері з дітьми під час вихідних днів, свят без присутності батька;

- надати можливість матері протягом літніх канікул (тривалістю один місяць) брати дітей на оздоровлення та відпочинок за кордон в Ізраїль, без присутності батька, за попередньою домовленістю із дітьми та їх батьком.

Матеріали виконавчого провадження за нетривалий час його здійснення не містять жодні документи щодо вжиття заходів державним виконавцем дій по виконанню рішення суду в частині визначення способу та порядку спілкування.

Постановою начальника Автозаводського ВДВС у м. Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Шевченко М.С. від 05.07.2021 р. постанова державного виконавця про закінчення ВП була визнана законною та не була скасована.

Постановою заступника начальника Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Титова С.І. від 02.09.2021 р. скарга ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 була задоволена. Визнано постанову начальника Автозаводського ВДВС у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Шевченко М.С. від 05.07.2021 р. такою, що винесена з порушенням ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження». Визнано дії головного державного виконавця Автозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Коротких Д.Г. такими, що вчинені з порушенням ч. 1 ст. 18, абз. 3 ч. 1 ст. 28, ч. 6 ст. 26, ч. 1 ст. 63 та ч. 2 ст. 64-1 Закону України «Про виконавче провадження». Зобов`язано начальника Автозаводського ВДВС у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Шевченко М.С. забезпечити приведення виконання ВП у відповідність до вимог чинного законодавства України.

Згадана постанова містить інформацію про те, що головний державний виконавець Коротких Д.Г. не вжив заходів щодо примусового виконання рішення, неупередженого, ефективного, своєчасного в повному обсязі вчинення виконавчих дій, не здійснив перевірку виконання боржником рішення у спосіб, визначений виконавчим документом.

Станом на день розгляд справи 03 червня 2022 року постанова заступника начальника Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Титова С.І. від 02 вересня 2021 р. не була виконана Автозаводським ВДВС у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), враховуючи щодо цього пояснення представника заявника наданих у судовому засіданні, що не було спростовано заінтересованими особами шляхом подання належних і допустимих доказів.

Суд констатує, що фактично мало місце лише часткове виконання рішення суду, тобто лише в частині покладання на ОСОБА_3 зобов`язання не чинити перешкоди у здійснені стягувачем ОСОБА_1 права на виховання та вільне спілкування зі своїми малолітніми синами ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і аж ніяк не повне фактичне його виконання.

Матеріали даної справи не містять належних та допустимих доказів, які слугували б підставою для переконання суду в обґрунтованості постанови про закінчення виконавчого провадження в частині визначеного судом способу та порядку спілкування ОСОБА_1 з малолітніми синами, і зокрема складеного державним виконавцем акту про повне фактичне виконання за підписами сторін виконавчого провадження у відповідності до приписів ст. 64-1 Закону України «Про виконавче провадження» та п. 10 розділу IX Інструкції з організації примусового виконання рішень.

Щодо доданих представником заінтересованої особи ОСОБА_3 ОСОБА_4 до матеріалів справи копій скріншотів смс-переписки з телефонів дітей: ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , де вони, нібито, спілкуються з матір`ю ОСОБА_1 , то суд відноситься до даних доказів критично. По-перше, доказів того, що спілкування відбувається чи відбувалося саме між дітьми та матір`ю матеріали справи не містять. По-друге, скріншоти зроблені з одного телефону та лише подекуди мають дати такого спілкування. По-третє, всі смс-спілкування відбувалися вже після ухвалення державним виконавцем постанови про закінчення виконавчого провадження.

Таким чином, проаналізувавши фактичні обставини справи, суд вважає, що державний виконавець прийшов до передчасного висновку про повне фактичне виконання рішення суду у ході виконавчого провадження, яке було відкрито на підставі виконавчого листа за № 524/6896/19, а тому підстав для ухвалення постанови від 07 червня 2021 року про закінчення виконавчого провадження № 65363655 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» не було.

У заяві ОСОБА_3 , яка надійшла до суду 31 травня 2022 року, наголошувалося на тому, що діти не мають бажання спілкуватися з матір`ю.

Однак у ході виконавчого провадження боржник ОСОБА_3 про такі обставини державному виконавцю не зазначав.

Разом з тим, прецедентна практика Європейського суду з прав людини вимагає врахування поглядів дітей, ці погляди не обов`язково є незмінними, а заперечення дітей, які мають бути наділені належною вагою, не обов`язково є достатніми для подолання інтересів батьків, особливо в тому, щоб мати постійний контакт з їхніми інтересами з дитиною. Зокрема, право дитини висловлювати свої власні погляди не повинно тлумачитися як ефективне надання безумовного права вето дітям без будь-яких інших факторів, що розглядаються, а також проведення відповідної експертизи для визначення їх найкращих інтересів. Такі інтереси зазвичай диктують, що зв`язки дитини з сім`єю повинні зберігатися, за винятком випадків, коли це може шкодити його здоров`ю та розвитку (рішення ЄСПЛ у справі «А.В. проти Словенії» від 09 квітня 2019 року).

Отже всупереч вимогам ст. 18, ч. 2 ст. 64-1 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець не здійснив фактично перевірку виконання боржником рішення суду щодо способу та порядку спілкування матері стягувача з малолітніми дітьми, визначеного саме цим рішенням суду, а також не вжив відповідних заходів у виконавчому провадженні з врахуванням факту виїзду стягувача за межі України, ставлення дітей до матері, можливості реального виконання рішення суду та у зв`язку з цим необхідності у зверненні до суду з відповідними заявами чи поданнями щодо роз`яснення рішення суду щодо конкретного механізму реалізації та виконання рішення суду щодо встановлених способів та порядку спілкування стягувача матері з дітьми.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини справи, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин та інші.

Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо який у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У частині 1 ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтується. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Справа «Серявін та інші проти України», № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

На підставі встановленого суд дійшов висновку, що постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження була ухвалена передчасно і за відсутності доказів, які б підтверджували факт реального виконання судового рішення у повному обсязі чи вжиття вичерпних заходів з його повного виконання, і фактично та юридично постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження є реальною перешкодою у виконанні рішення суду від 23 квітня 2020 року у повному обсязі.

Тому необхідно скаргу задовольнити та визнати неправомірною і скасувати постанову головного державного виконавця Автозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Коротких Дениса Геннадійовича від 07 червня 2021 р. про закінчення виконавчого провадження за № 65363655. При цьому суд враховує, що у скарзі ОСОБА_1 не заявлялися вимоги щодо визнання неправомірною постанови державного виконавця від 07 червня 2021 року, однак це прямо передбачено зазначеними вище нормами, тому у даному випадку суд не вийде за межі скарги.

Учасники справи не заявляли про понесення ними судових витрат.

Керуючись ст. 258-260, 352-354, 447, 451 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати неправомірною та скасувати постанову головного державного виконавця Автозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Коротких Дениса Геннадійовича від 07.06.2021 р. про закінчення виконавчого провадження за № 65363655.

Повний текст ухвали виготовлено 07 червня 2022 року.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня виготовлення повного тексту. Ухвала набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги або розгляду справи Апеляційним судом, якщо ухвалу не скасовано.

Суддя: