Справа №522/6294/22
Провадження №2/522/3722/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2022 року м.Одеса

Суддя Приморського районного суду м.Одеси Домусчі Л.В., розглянувши розглянувши матеріали цивільного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

До суду 27.05.2022 року надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, матеріали якого суд отримав 30.05.2022 року.

До суду 11.06.2022 року надійшла відповідь з відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області щодо місця реєстрації відповідача, з якої вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована з 03.08.2018 року в АДРЕСА_1 .

Дослідивши матеріали позову, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суддя дійшов до наступних висновків.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Під «судом» у практиці ЄСПЛ розуміється будь-який юрисдикційний орган, що вирішує питання, віднесені до його компетенції на підставі норм права, відповідно до встановленої процедури. Фраза «суд встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Цей орган має бути встановлений законом - суд утворений безпосередньо на підставі закону; суд діє в межах своєї предметної, функціональної та територіальної юрисдикції; суд діє в законному складі.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, «суд» має завжди бути «встановленим законом». Це формулювання засвідчує принцип верховенства права, притаманний усій системі Конвенції та її протоколів, адже правовий орган, що не є встановленим відповідно до законодавства, завжди буде позбавлений леґітимності, яка вимагається в демократичному суспільстві для вирішення справ приватних осіб.

Отже, інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, закріпленого у п.1 ст.6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Тобто, поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Згідно ч.1 ст.27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

У відповідності до ч.2 ст.28 ЦПК України, позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

Згідно позову, сторони від шлюбу спільних дітей не мають, проте позивач звернувся до суду за своїм місцем реєстрації: АДРЕСА_2 .

Відповідно до зазначеної інформації в позові відповідачка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована з 03.08.2018 р. в АДРЕСА_1 , що територіально не відносить до Тарутинського району Одеської області.

Отже, суд вбачає, що у даному випадку спір має розглядатись судом за правила загальної підсудності згідно ч.1 ст. 27 ЦПК України.

Таким чином, суд вбачає, що позов не підсудний Приморському районному суду м. Одеси.

Згідно п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Статтею 376 ЦПК України передбачені підстави для скасування судового рішення повністю або часткова, п.1 ч.3 даної статті передбачено, що порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу розглянуто неповноважним складом суду.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що справа не належить до територіальної юрисдикції (підсудності) Приморського районного суду м.Одеси, а позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу підлягає передачі для розгляду за підсудністю до Тарутинського районного суду Одеської області.

Згідно ч.3 ст.31 ЦПК України, передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим кодексом підсудністю, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження.

Керуючись ст.27, ч. 2 ст. 28, п.1 ч.1 ст.31, ст.ст.258-260, 354 ЦПК України, суддя,

УХВАЛИВ:

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу передати на розгляд до Тарутинського районного суду Одеської області (вул. Красна, буд. 235, смт. Тарутине, Одеської області, 68500 e-mail: ).

Ухвала суду набирає законної сили із моменту підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня її проголошення.

Суддя Домусчі Л.В.