Справа № 2-891/2010
Номер провадження 6/570/52/2022
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2022 року

Рівненський районний суд Рівненської області в особі судді Штогуна О.С.

за участю секретаря судового засідання Соломицької Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Рівненського районного суду Рівненської областів м.Рівне подання Рівненського відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про визначення частки майна боржника у майні, яким володіє спільно з іншими особами, -

в с т а н о в и в :

Рівненський відділ державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) звернувся у Рівненський районний суд Рівненської області з поданням про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами.

Подання обґрунтоване тим, що на примусовому виконанні у відділі перебуває зведене виконавче провадження ЗВП № 46673830, до складу якого входять два виконавчі провадження на загальну суму 3127241 грн 80 коп, а саме: ВП № 42787377 та ВП № 42787048, боржником у яких є ОСОБА_1 , з якого належить стягнути на користь АТ "Райффайзен Банк Аваль" борг відповідно у розмірі 662647 грн 23 коп. та 2464594 грн 57 коп. У поданні відділ зазначає, що в ході виконання виконавчого провадження встановлено, що за ОСОБА_2 , з якою боржник перебуває у шлюбі, зареєстрований об`єкт нерухомого майна - житловий будинок, загальною площею 253,20 кв.м. РНОНМ 060, розміщений на земельній ділянці з кадастровим номером: :01:002:0010 за адресою: АДРЕСА_1 . Оскільки ОСОБА_2 набула право власності на вищевказаний житловий будинок, перебуваючи у шлюбі з боржником ОСОБА_1 , то відділ вважає, що зазначене нерухоме майно належить вказаним особам на праві спільної сумісної власності, а відтак в ньому може бути виділено частку, належну боржнику, з метою примусового виконання ЗВП № 46673830.

Рівненський відділ державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду заяви, явку представника в судове засідання не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення розгляду подання не подав.

Боржник та стягувач, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду подання, в судове засідання не з`явилися, явку своїх представників до суду не забезпечили, про причини неявки суд не повідомили, клопотань про відкладення розгляду подання не подали.

Відповідно до ч.2 ст.443 ЦПК України неявка сторін та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами.

З урахуванням положень ст. 443 ЦПК України, суд прийшов до висновку про можливість розгляду подання у відсутність учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення подання, враховуючи наступне.

Встановлено, що на виконанні у Рівненському відділі державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) знаходиться виконавче провадження № 42787377 з примусового виконання виконавчого листа № 2-891, виданого Рівненським районним судом Рівненської області 05 травня 2010 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" в особі Рівненської обласної дирекції "Райффайзен Банк Аваль" заборгованості по кредиту у розмірі 662647 грн 23 коп.

З актового запису про шлюб № 1658 від 12 листопада 2016 року вбачається, що боржник ОСОБА_1 перебуває у шлюбі з ОСОБА_2 з 12 листопада 2016 року по даний час.

За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (інформаційна довідка № 312949148 від 21 жовтня 2022 року) власником житлового будинку, загальною площею 253,2 кв.м., житловою площею 150 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 060, розташованого на земельній ділянці з кадастровим номером: :01:002:0010 площею 0,0972 га за адресою: АДРЕСА_1 , є ОСОБА_2 . Право власності зареєстроване 22 грудня 2021 року.

Відповідно до ч. 6 ст. 48 Закону України "Про виконавче провадження" стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами регулюється ст.443 ЦПК України, відповідно до якої питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця. Суд у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з повідомленням сторін та заінтересованих осіб. Неявка сторін та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами.

У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем (ч.5 ст.48 Закону України "Про виконавче провадження").

Згідно ч.1, 3, 4 ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Відповідно до ст.60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ч.2 ст.371 ЦК України виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, для звернення стягнення на неї здійснюється у порядку, встановленому статтею 366 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст.366 ЦК України кредитор співвласника майна, що є у спільній частковій власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може пред`явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї. Якщо виділ в натурі частки із спільного майна має наслідком зміну його призначення або проти цього заперечують інші співвласники, спір вирішується судом. У разі неможливості виділу в натурі частки із спільного майна або заперечення інших співвласників проти такого виділу кредитор має право вимагати продажу боржником своєї частки у праві спільної часткової власності з направленням суми виторгу на погашення боргу. У разі відмови боржника від продажу своєї частки у праві спільної часткової власності або відмови інших співвласників від придбання частки боржника кредитор має право вимагати продажу цієї частки з публічних торгів або переведення на нього прав та обов`язків співвласника-боржника, з проведенням відповідного перерахунку.

Згідно з ч.2 ст.370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

У пунктах 28 і 29 своєї постанови від 15.01.2020 року у справі № 367/6231/16-ц Велика Палата Верховного Суду, відступаючи від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 10 липня 2019 року у справі № 822/1154/16 (провадження №К/9901/8843/18), зробила такий правовий висновок: поняття "визначення частки" і "виділення частки в натурі" є різними за своїм змістом правовими поняттями, а частиною шостою статті 52 Закону про ВП 1999 (частина шоста статті 48 Закону України "Про виконавче провадження" в чинній редакції є тотожною) передбачена лише необхідність визначення частки боржника у спільному майні, якщо така частка не визначена.

Частка у праві спільної часткової власності є самостійним об`єктом цивільних прав, яка може бути об`єктом продажу з публічних (електронних) торгів, передачі стягувачу в рахунок погашення боргу, без її виділу в натурі з об`єкта нерухомого майна; у разі виявлення державним виконавцем майна, яким боржник володіє спільно з іншими особами, і частка боржника у якому не визначена, для звернення стягнення на частку боржника державний виконавець звертається до суду з поданням про визначення частки боржника у такому майні.

Верховний Суд у постанові від 11 квітня 2018 року по справі № 464/2227/17 зазначив, що, задовольняючи подання державного виконавця про визначення частки майна боржника, яким він володіє спільно з іншими особами, суд першої інстанції правомірно виходив з того, що визначення частки майна боржника у майні, що перебуває у спільній сумісній власності, є необхідним для здійснення виконавчого провадження про примусове стягнення з нього боргу. Визначення частки не призведе до звуження належних боржнику прав на житло, оскільки предметом розгляду подання є не звернення стягнення на майно, а лише визначення частки боржника у спільній сумісній власності.

Оскільки житловий будинок, загальною площею 253,20 кв.м., РНОНМ 060, розміщений на земельній ділянці з кадастровим номером: :01:002:0010 за адресою: АДРЕСА_1 , був набутий ОСОБА_2 під час перебування у шлюбі з боржником ОСОБА_1 , то суд дійшов висновку, що зазначене нерухоме майно належить вказаним особам на праві спільної сумісної власності, а відтак в ньому може бути виділено частку, належну боржнику ОСОБА_1 .

Враховуючи вищевикладене, подання Рівненського відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 443 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Подання Рівненського відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про визначення частки майна боржника у майні, яким володіє спільно з іншими особами - задоволити.

Визначити, що боржнику ОСОБА_1 належить 1/2 частина житлового будинку, загальною площею 253,20 кв.м., житловою площею 150,80 кв.м., матеріали стін: цегла, РНОНМ 060, розміщений на земельній ділянці з кадастровим номером: :01:002:0010 за адресою: АДРЕСА_1 , як частка у спільній сумісній власності подружжя, право власності на який зареєстроване 22 грудня 2021 року за ОСОБА_2 на підставі договору про спільну діяльність, серія та номер: 35350-13/1 виданого 16 червня 2010 року та акту прийому-передачі нерухомого майна, серія та номер: б/н виданого 22 грудня 2021 року.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Штогун О.С.