печерський районний суд міста києва
18 березня 2022 року Печерський районний суд м. Києва
в складі: головуючого судді Підпалого В.В.,
при секретарі Кирилюк Н.С.
розглянувши у засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-експлуатаційне підприємство «Щорса, 32» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-експлуатаційне підприємство «Щорса, 32» (надалі по тексту - Позивач, ТОВ «ЖЕП «Щорса, 32») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 (надалі по тексту - Відповідач), в якому просив стягнути на їх користь з відповідача 1552, 41 грн. основного боргу; 227, 32 грн. втрат від інфляційних процесів; 120, 07 грн. - 3% річних, а всього - 1899, 80 грн.; витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 12 300, 00 грн.; суму судового збору.
Свої вимоги представник позивача обгрунтовує тим, що Відповідач є власником квартири в житловому комплексі АДРЕСА_1 .
17.10.2013 року з відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір «Про надання комунальних послуг та участь у витратах на утримання житлового будинку та прибудинкової території», згідно з умовами якого відповідач взяв на себе зобов`язання сплачувати житлово-комунальні послуги у строки та умови, передбачені договором. Однак, станом на 01.02.2021 року у відповідача виникла заборгованість за комунальні послуги в розмірі 1 552, 41 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача, а також втрати від інфляційних процесів, 3% річних, судові витрати на професійну правничу допомогу, судовий збір.
У зв`язку із вищенаведеним, позивач звернувся до суду із зазначеним позовом.
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 24.03.2021 року позовну заяву залишено без руху, у зв`язку із виявленими недоліками (а.с. 52-53).
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 18.08.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (а.с. 72-73).
Від представника позивача директора ТОВ «ЖЕП «Щорса, 32» Мовчан С. надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача, позовні вимоги підтримував в повному обсязі (а.с. 75).
Відповідач, який належним чином повідомлявся про відкриття провадження по справі у порядку спрощеного позовного провадження, не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, тому в силу частини восьмої ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За наявності сукупності умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи.
Суд , дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що Відповідач є власником квартири під номером АДРЕСА_2 (а.с. 13-14).
17.10.2013 року року між ТОВ «ЖЕП «Щорса, 32» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір про надання комунальних послуг та участь у витратах на утримання житлового будинку та прибудинкової території, згідно з умовами якого відповідач взяв на себе зобов`язання сплачувати житлово-комунальні послуги у строки та умови, передбачені договором (а.с. 22-25).
Товариство з обмеженою відповідальністю «Житлово-експлуатаційне підприємство «Щорса, 32» є балансоутримувачем будинку по АДРЕСА_3 та надає послуги з утримання та обслуговування будинків та прибудинкової території.
Так, відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 645 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не впливає із звичаїв ділового обороту.
Встановлено, що відповідач, як власник квартири, користується наданими позивачем послугами, але не сплачує їх.
Житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил (ст. 1 ЗУ "Про житлово-комунальні послуги").
Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 ЗУ "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень, будинків, споруд, житлових комплексів або комплексів будинків і споруд (стаття 1, частина друга статті 3, стаття 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).
Згідно із частиною першою статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).
Хоча у частині першій статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.
Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Вказаної правової позиції притримується Верховний Суд України (Постанова № 6-2951цс15 від 20.04.2016 року).
Відповідно до ст. 16 Закону "Про житлово-комунальні послуги", комунальні послуги надаються безперебійно. Також, в ст. 18 Закону "Про житлово-комунальні послуги"вказано, що у разі порушення виконавцем умов Договору споживач має право викликати його представника для складання та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень. Безпідставними є твердження представника Відповідача про те, що Позивачем не доведено факту надання Відповідачу житлово-комунальних послуг, оскільки нормами ЖК України, Закону №1875 не передбачено, що виконавець повинен щомісячно надавати акти щодо фактично наданих послуг споживачу.
Відповідно ст. ст. 10, 151, 162 Житлового кодексу України, громадяни зобов`язані дбайливо ставитись до будинку, в якому вони проживають, додержуватись правил користування жилими приміщеннями, вчасно і в повному обсязі оплачувати житлово-комунальні послуги.
Відповідач, користуючись усіма комунальними послугами, свої договірні зобов`язання не виконує, плату за отримані послуги не вносить, чим порушує права позивача.
У зв`язку з порушенням умов укладеного між сторонами договору у відповідача станом на 01.02.2021 року виникла заборгованість за комунальні послуги в розмірі 1552 грн.41 коп.
Щодо стягнення з відповідача на користь позивача втрат від інфляційних процесів, 3% річних, суд приходить до висновку про задоволення вказаних вимог, оскільки вказана заборгованість виникла внаслідок прострочення відповідачем оплати житлово-комунальних послуг. Крім того, суд бере до уваги той факт, що відповідач, будучи повідомленим про наявність вказаного провадження, не скористався своїм правом на обгрунтування своєї позиції та подачу відзиву на позовну заяву, та не заперечив щодо позовних вимог. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Щодо вимоги позивача про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 12 300, 00 грн., суд зазначає наступне.
Так, відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно з досліджених судом під час розгляду справи договору про надання правничої допомоги від 01.02.2021 року, укладеного між адвокатським об`єднанням «Міжнародна адвокатська група» та ТОВ «ЖЕП «Щорса, 32» адвокати зобов`язалися надавати клієнту професійну правничу допомогу; представляти та захищати права та інтереси клієнта (а.с. 41-43).
Повноваження адвоката Зарубіної Тетяни Михайлівни підтверджуються договором про надання правничої допомоги та свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с. 41, 43).
Представником позивача подано до суду попередній (орієнтовний) розмір витрат на професійнй правничу допомогу, який був досліджений судом під час розгляду справи (а.с. 44).
Факт надання адвокатом позивача професійної правничої допомоги у цій цивільній справі підтверджується договором про надання професійної правничої допомоги від 01.02.2021 року.
Беручи до уваги, що представником позивача підтверджено належними й допустимими доказами витрати на професійну правничу допомогу. Розмір витрат є співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатами робіт, зазначених в актах; з часом, витраченим адвокатами на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатами послуг та виконаних робіт, який підтверджується кількістю та обсягом підготованих заяв по суті та з процесуальних питань, змістом цих документів, які містять аналіз обставин справи та чинного законодавства; з ціною позову та значенням для позивача справи щодо захисту його цивільних прав. Витрати безпосередньо пов`язані з розглядом цієї справи.
Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є законними, знайшли підтвердження.
Враховуючи, що суд задовольняє пред`явлений позов, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем у вигляді сплати суми судового збору у розмірі 2 270,00 грн. підлягають стягненню з відповідачів в рівних частинах, які підтверджені документально.
На підставі викладеного та керуючись ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", ст.ст.10, 151, 162 ЖК УРСР, ст.ст. 11, 256, 257, 267, 526, 625 ЦК України, ст. ст. 12,141,81,263,264,273 ЦПК України, суд
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-експлуатаційне підприємство «Щорса, 32» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту.

Суддя В.В. Підпалий

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Житлово-експлуатаційне підприємство «Щорса,32», , адреса: м. Київ, вул. Євгена Коновальця, 32-А, прим. 96.

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_4 .