ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/6022/21 Номер провадження 22-ц/814/4738/22Головуючий у 1-й інстанції Блажко І. О. Доповідач ап. інст. Панченко О. О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Панченка О.О.,

Суддів: Одринської Т.В., Пікуля В.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 05 липня 2021 року, постановлену у складі головуючого судді Блажко І.О., повний текст ухвали складено 05 липня 2021 року,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави України, в особі Головного управління Державної казначейської служби України в Полтавській області про стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

ОПИСОВА ЧАСТИНА

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Держави України, в особі Головного управління Державної казначейської служби України в Полтавській області про стягнення моральної шкоди.

Просив прийняти позову заяву до провадження та стягнути на його користь із держави України в особі Головного управління Державної казначейської служби України у Полтавській області моральну шкоду в розмірі 29 900 грн.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 30 червня 2021 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків, у зв`язку з тим, що позов подано без дотримання вимог, викладених у ст.175 і 177 ЦПК України.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 05 липня 2021 року позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачу.

Повертаючи позовну заяву ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що позивач вимоги ухвали про залишення позовної заяви без руху не виконав, оскільки недоліки усунуті не були.

Короткий зміст вимог та доводів апеляційної скарги

Не погодившись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на незаконність, безпідставність та порушення судом норм процесуального права просив її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що вказівка в ухвалі Октябрського районного суду м. Полтави від 30 червня 2021 року на невиконання усього змісту ст.. 175 ЦПК України є передчасною. Зазначає, що судом першої інстанції вказано про потребу сплатити судовий збір, проте в позовній заяві ОСОБА_1 вказує на звільнення його від сплати судового збору на підставі п.13 ч.2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір». Згідно з правовими позиціями КЦС Верховного Суду в постанові від 08.05.2018 року у справі 454/1690/16 та від 07.11.2018 року у справі № 522/22680/15-ц позивач звільняється від сплати судового збору в справах про стягнення також моральної шкоди, а крім цього позивач звільняється від сплати збору незалежно від доведеності факту заподіяння шкоди.

Також скаржник зазначає, що за правовою позицією Великої Палати ВС суд в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зобов`язаний вказати чіткі недоліки позову (по пунктам), без цього у суду не виникає повноважень повернути заяву без розгляду. При цьому в ухвалі про залишення без руху через несплату збору суд зобов`язаний вказати конкретну суму судового збору і правову підставу для його стягнення (постанова від 03.06.2021 року у справі № 9901/41/21).

За правовою позицією Великої Палати ВС і Верховного Суду України суд першої інстанції не має права надавати оцінку достовірності і обгрунтованості позову, порушенню прав позивача, предмету позову і заявленим вимогам на стадії прийняття позову до розгляду. На цій стадії суд вирішує виключно питання про відповідність позову формальним вимогам.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно до положень ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду про повернення заяви позивачеві (заявникові) (п. 6 ч. 1 ст. 353 ЦПК України) розглядається судом апеляційної інстанції у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи.

Застосування норм права, що регулюють спірні правовідносини

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а ухвалу скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно зі статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що указані ним недоліки позовної заяви усунуті не були, а тому, відповідно до ч.3 ст.185 ЦПК України, позов має бути повернутий позивачу.

Проте такий висновок судом першої інстанції зроблено передчасно з порушенням норм процесуального права, з огляду на наступне.

Відповідно до статей 55,124 Конституції України та частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Як убачається з матеріалів справи, у червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Держави України, в особі Головного управління Державної казначейської служби України в Полтавській області про стягнення моральної шкоди. (а.с.1-7).

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 30 червня 2021 року позовну заяву залишено без руху (а.с.17-18) з підстав невідповідності вимогам статтей 175, 177 ЦПК України та запропоновано усунути недоліки позовної заяви.

На виконання вимог ухвали ОСОБА_1 05.07.2021 року надав суду заяву щодо усунення недоліків позовної заяви (а.с.20-22). В поданій заяві просив продовжити строк на усунення недоліків позовної заяви, а також вказати які конкретно пункти ст.. 175 ЦПК України не виконані, та що саме потрібно надати суду додатково.

Постановляючи ухвалу від 05 липня 2021 року про повернення позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 вимоги ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 30 червня 2021 року не виконав. (а.с.24-25).

Колегія суддів не може погодитися із таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до положень ч.1, ч.2 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення без руху та зазначає точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити), про що повідомляє заявника і надає йому строк для усунення недоліків.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Таким чином, суддя вправі ухвалити рішення про повернення позовної заяви виключно у разі невиконання вимог ухвали, якою заява була залишена без руху.

Згідно п.13 ч.2 ст.3 ЗУ «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

Предметом позову, поданого ОСОБА_1 , є відшкодування шкоди, завданої ОСОБА_1 державною політикою, законодавчою і регуляторною діяльністю держави, яка виразилася в прийнятті ч.6 ст. 45 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Зазначена стаття, як стверджує ОСОБА_1 , примусила стати його членом Національної асоціації адвокатів України проти його волі. Керуючись правовими позиціями, зазначеними в пункті 46 постанови від 27.11.2019 року у справі 242/4741/16-ц Великої Палати Верховного Суду відповідачем в даному випадку є Державна казначейська служба України.

З огляду на вищевказане, колегія суддів, приходить висновку, що позивач ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору на підставі п.13 ч.2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір».

Місцевий суд не врахував положень пункту 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» внаслідок чого дійшов помилкового висновку про залишення позовної заяви без руху у зв`язку з несплатою судового збору, а в подальшому визнав позовну заяву неподаною та повернув її позивачу ОСОБА_1 .

У пункті 55 рішення у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року Європейський суд з прав людини підкреслив, що обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти.

Європейський суд з прав людини зауважив, що внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом (SHISHKOV v. RUSSIA, № 26746/05, § 110, ЄСПЛ, від 20 лютого 2014 року).

Не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним але і реальним (Рішення суду з прав людини De Geouffre de la Pradelle v. France // Series A N 253-В).

Таким чином, встановлення обмежень доступу до суду повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру, перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції допустивши надмірний формалізм при вирішенні питання про відкриття провадження за позовом ОСОБА_1 , безпідставно залишив його без руху, а потім і повернув без розгляду, порушивши при цьому норми матеріального і процесуального права.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно пунктів 3, 4 частини 1 статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Таким чином оскаржувана ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права і підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 367, 374, 379, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 05 липня 2021 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 13 грудня 2022 року.

Головуючий суддя О.О. Панченко

Судді Т.В. Одринська

В.П. Пікуль