Справа №:755/9412/22
Провадження №: 2/755/5923/22
"15" грудня 2022 р. м.Київ
Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді - Коваленко І.В.,
при секретарі - Назаровій І.В.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за несплату аліментів,-
Позивач звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь неустойку (пеню) за несплату аліментів у розмірі 103 806, 60 грн на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позов обґрунтовує тим, що в провадженні Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) перебуває ВП № 14866703, щодо виконання виконавчого листа № 2-3029/2008 від 09 вересня 2009 року виданого на підставі рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 24 листопада 2008 року про стягнення з боржника ОСОБА_2 аліментів у твердій грошовій сумі на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 з 26 вересня 2008 року до досягнення ним повноліття в розмірі 1000 грн., щомісячно. З 2008 року боржником судове рішення не виконується в повному обсязі - аліменти в належному розмірі та строки не сплачуються. Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів складеним державним виконавцем Бойченко С.В. у виконавчому провадженні № 14866703 від 20.09.2022 року та згідно довідки про наявність заборгованості зі сплати аліментів від 21.09.2022 року, загальна сума заборгованості станом на 21.09.2022 року 103 806,60 грн. Даний розмір заборгованості розрахований із суми щомісячного платежу визначеного у виконавчому провадженні та з урахуванням положень абз.2 ч.1 ст.71 ЗУ «Про виконавче провадження». Згідно до ч.2 ст.196 СК України, розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Відповідно до інформації викладеної державним виконавцем Бойченко С.В. в поставі про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 26.07.2022 року, встановлено, що згідно відповіді з ДФС, відповідач отримує дохід з військової частини № НОМЕР_1 . Таким чином, матеріальний стан відповідача не є підставою для зменшення розміру неустойки. Крім того, відповідно до розшукових обліків МВС, станом на 23.09.2022 року відповідач перебуває у розшуку. Згідно розрахунку пені за прострочення сплати відповідачем аліментів, загальний розмір становить 1 831 567,52 грн. Таким чином, стягнення пені за прострочення сплати аліментів з відповідача на користь позивача у розмірі 100% заборгованості зі сплати аліментів станом на кінець вересня 2022 року - 103 806,60 грн.
Зазначає, що відповідно до ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Враховуючи, що розмір пені не може перевищувати 100 % загального розміру заборгованості, просила суд задовольнити позов межах заявлених вимог.
03 жовтня 2022 року ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва відкрито провадження у даній справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Сторонам роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки.
У встановлений судом строк відповідач ОСОБА_2 відзив на позов не подав. Ухвалу про відкриття провадження та копію позовної заяви з додатками не отримав, на адресу суду повернувся конверт з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання».
17 листопада 2022 року позивачка ОСОБА_1 подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала.
Строки для подання відзиву та відповіді на відзив закінчились, а тому відповідно до частини восьмої статті 178 ЦПК України та частини п`ятої статті 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, керуючись частиною другою статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини і відповідні їм правовідносини та дійшов таких висновків.
Згідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Як передбачено ч. 2 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 24.11.2008 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі 1000 грн., щомісячно, починаючи з 26 вересня 2008 року і до досягненням дитини повноліття. Стягнуто ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 26 вересня 2008 року і до досягнення дитиною трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 09.02.2009 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задоволено частково. Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 24.11.2008 року змінити в частині стягнення аліментів на утримання дружини - ОСОБА_1 , та викласти в наступній редакції. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 26 вересня 2008 року і до 14.01.2009 року. У іншій частині рішення залишити без змін.

Заочним рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 10.12.2018 року, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Служба у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав задоволено. Позбавлено ОСОБА_2 батьківських прав щодо неповнолітнього сина ОСОБА_3 .

Відповідно до розшукових обліків МВС станом на 23.09.2022 року відповідач ОСОБА_2 перебуває у розшуку.

З метою забезпечення виконання рішення постановою Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Бойченко С.В. від 26.07.2022 року звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, яку останній отримує у військовій частині № НОМЕР_1 , та здійснюється відрахування у розмірі 50% до виплати загальної суми боргу 104658,05

Згідно з розрахунком заборгованості за аліментами, виданого 20.09.2022 Деснянським РВДВС у місті Києві Центрального МУЮ України (м. Київ) станом на 20.09.2022 р. її розмір становить 103 806,60 грн.

Як вбачається з довідки про наявність заборгованості зі сплати аліментів виданої головним державним виконавцем Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) станом на 21.09.2022 року у відповідача ОСОБА_2 наявна заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якрї перевищує суму відповідних платежів за 3 місяці з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання та становить 103 806, 60 грн.

Вище наведені факти свідчать про те, що відповідач постійно ухилявся від виконання обов`язків по утриманню дитини, не сплачуючи аліменти в повному обсязі, внаслідок чого і виникла значна заборгованість.

З вищевказаного розрахунку заборгованості вбачається, що аліменти відповідачем не сплачувались в повному обсязі, що відповідно до ст.196 СК України дає підстави для нарахування неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Суд приймає вищезазначений розрахунок заборгованості по аліментах як належний доказ по справі, оскільки він не спростований відповідачем по справі.

Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV (в редакції, чинною на час виникнення спірних правовідносин) визначено порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду.

Згідно із ч. 3 ст. 74 цього Закону розмір заборгованості зі сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення в порядку, встановленому СК України. У разі визначення суми заборгованості у частці від заробітку (доходу) розмір аліментів не може бути менше встановленого СК України.

За правовою природою аліментні зобов`язання - це періодичні платежі, які боржник зобов`язаний сплачувати щомісяця і несвоєчасна сплата яких передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені).

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки.

Положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів.

Відповідно до ст. 196 СК України (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Неустойка не сплачується, якщо платник аліментів є неповнолітнім.

Стягнення пені, передбаченої абзацом 1 ч. 1 ст. 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо).

Як роз`яснено у п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосуванням судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 р. № 3 передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

У ст. 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Вказана правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 25.04.2018 р. по справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18), яка відповідно до ч. 4 ст.263 ЦПК України враховується судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач має заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 103 806,60 грн. Оскільки розмір пені не може перевищувати 100 відсотків заборгованості, то суд погоджується з наявним у справі розрахунком пені за несплату аліментів, відповідно до якого розмір пені складає 1 831 567,52 грн, та вважає, що з відповідача на користь позивачки слід стягнути пеню від суми несплачених аліментів розмір якої суд визначає з урахуванням положень ст. 196 СК України, в розмірі 103 806,60 грн, тобто не більше 100 відсотків суми заборгованості по сплаті аліментів.

Тобто суд приходить до висновку про стягнення з відповідача суму пені, рівнозначну розміру заборгованості у розмірі 103 806,60 грн.

Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до ст.141 ЦПК України.

Відповідно до положень ч.1ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір в розмірі 992 грн. 40 коп., від сплати якого позивач звільнена при пред`явленні позову.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 180, 196 СК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ст. ст. 2, 4, 7, 10, 12, 13, 18, 76, 81, 141, 258, 263-265, 355 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 ) про стягнення неустойки (пені) за несплату аліментів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за несплату аліментів у розмірі 103 806,60 (сто три тисячі вісімсот шість) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 коп. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст рішення суду складений 15 грудня 2022 року.

Суддя: