печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2022 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Вовк С. В.,

при секретарі судових засідань - Брачун О. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна», третя особа Громадська організація «Проти придурків та ідіотів» про зобов`язання вчинити певні дії, стягнення компенсації моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

І. Позиція сторін у справі.

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просив зобов`язати ПрАТ «Vodafone Україна» розглянути звернення ОСОБА_1 від 05 березня 2020 року в установленому законом порядку, стягнути з відповідача компенсацію моральної шкоди у розмірі 25 000, 00 грн, та відшкодування грошових коштів, витрачених на подання і розгляд даної позовної заяви у розмірі 1 022, 00 грн.

В обґрунтування позову вказано, що позивач 05 березня 2020 року звернувся до відповідача з заявою про надання йому інформації про похвилинний тариф надання послуг у мережі у 2018-2019 роках, та про діючий у 2020 році; інформації про вартість роумінгу з ПАТ «Укртелеком», ПрАТ «Київстар», ТОВ «Лайфселл» у 2018-2019 роках. Звернення було надане у звичайному вигляді та підписаному електронним ключем у форматі p7s, як визначено частиною дванадцятою ст. 1 Закону України «Про електронні довірчі послуги», та направлене електронним відправленням. Проте жодної відповіді на звернення відповідач не надав.

Спричинена моральна шкода полягає у порушенні стосунків з оточуючими людьми, порушенні нормальних життєвих зв`язків, виникнення негативного для нього явища, зокрема необхідності неодноразового повторного звернення задля встановлення істини у справі та доказування для вирішення питання протиправної бездіяльності, витрачання особистого часу, значних коштів, необхідних для відновлення свого порушеного права, що негативно відобразилось на його психоемоційному стані, спричинених неправомірними діями та бездіяльністю ПрАТ «Vodafone Україна». Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості позивач оцінив розмір моральної шкоди в сумі 25 000 грн.

ІІ. Процесуальні дії і рішення суду.

27 липня 2020 року до Печерського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява, для розгляду якої, у відповідності до пункту 15 Розділу XIII Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року № 1618-IV (у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року), визначено суддю та передано, для вирішення питання про відкриття провадження у справі, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

02 червня 2020 року позовну заяву ухвалою суду залишено без руху, на виконання якої 25 вересня 2020 року до суду на електронну поштову скриньку направлено позовну заяву.

28 вересня 2020 року у справі відкрито провадження для розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін у судове засідання.

Згідно з частиною першою статті 174 Цивільного процесуального кодексу України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною четвертою статті вказаної статті Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

ІV. Позиція суду та оцінка аргументів сторін.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Заяви (клопотання) Героїв Радянського Союзу, Героїв Соціалістичної Праці, осіб з інвалідністю внаслідок війни розглядаються першими керівниками державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій особисто. Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки. Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів. На обґрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею терміну. Звернення громадян, які мають встановлені законодавством пільги, розглядаються у першочерговому порядку (стаття 20 цього Закону).

Згідно з частиною третьою ст. 60 Закону України «Про електронні телекомунікації» постачальники електронних комунікаційних мереж та/або послуг не мають права обмежувати або перешкоджати кінцевим користувачам у доступі до локальних радіомереж за власним вибором, наданим третіми особами; або забезпеченні спільного або загального доступу до електронних комунікаційних мереж таких постачальників іншим кінцевим користувачам через локальну радіомережу, у тому числі на пропозицію третіх осіб, які об`єднують і роблять загальнодоступними локальні радіомережі різних кінцевих користувачів.

Відповідно до п. 35 Правил надання та отримання телекомунікаційних послу споживачі під час замовлення та/або отримання послуг мають право зокрема на вибір оператора, провайдера; вибір виду та кількості послуг; безоплатне отримання від оператора, провайдера вичерпної інформації про зміст, якість, вартість та порядок надання послуг; своєчасне і якісне одержання послуг; отримання від оператора, провайдера відомостей щодо наданих послуг.

Згідно з пунктом 58 Правил тарифи на послуги встановлюються операторами, провайдерами самостійно, крім тих, що підлягають державному регулюванню.

Оператор, провайдер встановлює та пропонує на вибір споживача тарифи на окремі послуги та/або тарифні плани на визначений ним перелік (пакет) послуг, а також строк їх дії (граничний та/або мінімальний).

Згідно з пунктом 49 Правил оператор, провайдер зобов`язаний безоплатно доводити до відома абонента вичерпну інформацію про надання та отримання замовлених ним послуг, зокрема про: 1) зміну умов надання послуг; 2) зміну тарифів, тарифних планів на послуги (пакети послуг), що надаються споживачеві, відповідно до пункту 59 цих Правил; 3) скорочення переліку послуг (крім випадків виникнення стихійного лиха, надзвичайної ситуації, введення надзвичайного чи воєнного стану, пошкодження телекомунікаційних мереж) із зазначенням підстав для такого скорочення, строків та/або умов поновлення надання послуг; 4) припинення надання послуг із зазначенням відповідних підстав.

Оператор, провайдер у разі зміни тарифів, тарифних планів, які він встановлює самостійно, не пізніше ніж за сім календарних днів до їх зміни зобов`язаний:оприлюднити змінені тарифи, тарифні плани у засобах масової інформації та/або на своєму веб-сайті (за його наявності) ;повідомити абонентові про зміну тарифів, тарифних планів на послуги, що йому надаються (пункт 49 Правил).

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до частини першої, шостої ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з частиною першою, другою ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Позивач стверджує, що на електронну поштову скриньку відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 , та копією на скриньку ІНФОРМАЦІЯ_2 , з електронної пошти ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка належить йому, направив заяву про порушення Закону, у якій запитував інформацію про похвилинний тариф надання послуг у мережі у 2018-2019 роках, та про діючий у 2020 році; інформації про вартість роумінгу з ПАТ «Укртелеком», ПрАТ «Київстар», ТОВ «Лайфселл» у 2018-2019 роках. Звернення було надане у звичайному вигляді та підписаному електронним ключем у форматі p7s, направлене електронним відправленням, як зазначив позивач.

Матеріали справи містять роздруківку запиту на інформацію № 4, у якому ОСОБА_1 просив надати згадану інформацію. Як доказ направлення такого запиту / заяви позивач надав фото екрану з комп`ютерного монітора.

Разом з тим, суд позбавлений можливості встановити чи дійсно електронний лист, який відображений на роздруківці фото екрану, має зміст запиту на інформацію № 4 / заяви про порушення Закону, направлений 05 березня 2020 року на електронну поштову скриньку відповідача.

Таким чином, позивач не надав належних та допустимих доказів, які б свідчили про порушення його прав, що є підставою для відмови у задоволенні позову про зобов`язання відповідача розглянути звернення ОСОБА_1 в установленому законом порядку.

Щодо позовних вимог позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 25 000, 00 грн з підстав ненадання у строки визначені Законом України «Про звернення громадян» відповіді на запит, то суд зазначає наступне.

Згідно з нормою статті 23 Цивільного кодексу, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Враховуючи вищезазначені вимоги закону, судом встановлено відсутність правових підстави для стягнення моральної шкоди з відповідача, оскільки позивачем не надано доказів відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України факту заподіяння моральної шкоди та вини відповідача у її заподіяні. За таких обставин, у задоволені позовних вимог про відшкодування моральної шкоди слід відмовити.

Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов є необґрунтованим.

V. Розподіл судових витрат.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Європейський Суд з прав людини повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29).

На підставі встановлених судом обставин, що мають юридичне значення у справі, керуючись

ст.ст. 3, 8, 21, 55, 61, 129, 129-1 Конституції України,

ст.ст. 1-23, 1166, 1174 Цивільного кодексу України,

ст.ст. 1-23, 76-82, 89, 95, 258-259, 263-265, 267, 274-279, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна», третя особа Громадська організація «Проти придурків та ідіотів» про зобов`язання вчинити певні дії, стягнення компесації за моральну шкоду залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Суддя С. В. Вовк