П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ДОДАТКОВА)

5 серпня 2022 року місто Київ

справа № 753/9600/21

провадження №22-з/824/426/2022

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М.

розглянувши в порядку письмового провадження заяву відповідача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) " Київтеплоенерго" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 15 вересня 2021 року позовні вимоги КП виконавчого органу Київради (КМДА) «Київтеплоенерго» задоволені частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП виконавчого органу Київради (КМДА) «Київтеплоенерго» заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за період з 14 травня 2018 року по 1 квітня 2021 року у сумі 1516,34 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Київського апеляційного суду від 26 квітня 2022 року залишено без задоволення апеляційну скаргу КП виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», рішення Дарницького районного суду м.Києва від 15 вересня 2021 року залишено без змін.

Розгляд справи відбувався в порядку ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи, в порядку письмового провадження.

8 червня 2022 року до Київського апеляційного суду надійшла заява відповідача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення, що відправлена через засоби поштового зв`язку 6 червня 2022 року.

У заяві зазначає, що судом апеляційної інстанції не вирішено питання розподілу судових витрат на правову (правничу) допомогу, оскільки в постанові Київського апеляційного суду від 26 квітня 2022 року зазначено, що відповідач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, але таке твердження суду є помилковим. Він отримав копію ухвали апеляційного суду про відкриття провадження у справі та апеляційну скаргу, на яку відправив відзив у встановлений судом строк. Копія відзиву була надіслана позивачеві, який в свою чергу направив йому відповідь на відзив. Просить ухвалити додаткове рішення у справі та стягнути з КП виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» на його користь суму витрат на правову допомогу у розмірі 3000 грн. сплачену ним в якості гонорару за складання відзиву на апеляційну скаргу.

Оскільки справа була розглянута в порядку письмового провадження, питання ухвалення додаткового рішення вирішується судом також в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з вимогами ст.382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції, зокрема, складається з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Згідно з п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною 3 ст. 270 ЦПК України визначено, що суд, який ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу.

Статтю 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг; 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно із ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторони, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирних шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Згідно зі статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, на користь якої ухвалене рішення. При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або ) значенню справи.

Як убачається з матеріалів справи, адвокат Марусяк А.Р. представляв інтереси ОСОБА_1 на підставі договору про надання правової допомоги №1 від 22 лютого 2022 року, укладеного між адвокатом Марусяк А.Р. та ОСОБА_1, ордеру виданого на ім`я адвоката Марусяка А.Р. від 22 лютого 2022 року (а.с.135).

Крім того, між адвокатом Марусяком А.Р. та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду №1 до договору №1 про надання правничої допомоги від 22 лютого 2022 року, відповідно до умов якої сторони дійшли згоди щодо доповнення пункту 2 розділу 3 договору №1 про надання правничої допомоги від 22 лютого 2022 року абзацом 3 наступного змісту :" гонорар за відзив на апеляційну скаргу у справі № 753/9600/21 визначається у фіксованій грошовій сумі та становить 3000 грн.".

Згідно акту наданих послуг за договором про надання правничої допомоги від 22 лютого 2022 року сторони договору про надання правничої допомоги, сторони договору про надання правничої допомоги №1 від 22 лютого 2022 року Марусяк А.Р. та ОСОБА_1 склали цей акт про те, що адвокат передав, а клієнт прийняв послуги: за складання відзиву на апеляційну скаргу по справі №753/9600/21. Згідно положень додаткової угоди №1 до договору про надання правничої допомоги №1 від 22 лютого 2022 року загальна вартість послуг визначена у фіксованій грошовій сумі та складає 3000 грн. Сторони дійшли згоди, що гонорар оплачується на розрахунковий рахунок адвоката. Підписанням цього акту клієнт підтверджує факт належного отримання послуг відповідно до положень договору про надання правничої допомоги №1 від 22 лютого 2022 року, а також немає претензій до адвоката стосовно отриманих від нього послуг, вказаних у цьому акті.

На підтвердження виконання вимог договору щодо оплати витрат на правову допомогу відповідачем ОСОБА_1 надано платіжне доручення № Р24АС7250 про сплату останнім гонорару адвоката за договором №1 від 22 лютого 2022 року в розмірі 3000 грн.

У постановах Верховного Суду від 7 листопада 2019 року у справі № 905/1795/18 та від 8 квітня 2020 року у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулось рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст.41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим ( рішення у справі «East/ West Allianc Limited проти України», заява № 19336/04).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Зважаючи на численні заяви, подані ОСОБА_1 до суду першої інстанції, в яких останнім викладені заперечення щодо заявленого позову (відзив на позов а.с.52-22, заперечення на відповідь на відзив а.с. 78-81), та враховуючи, що така позиція викладена також і у відзиві на апеляційну скаргу,- наявні підстави вважати, що визначення оплати за складання відзиву на апеляційну скаргу в сумі 3000 грн. є неспівмірною із фактично наданим обсягом юридичної допомоги та має бути оцінена в сумі 1500 грн.

За змістом ч.2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, окрім судового збору, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, враховуючи суму заявлених позовних вимог у розмірі 12366,50 грн., з яких судом задоволені вимоги на суму 1616,34 грн., що у відсотковому виразі становить 12,26%, то витрати на правову допомогу підлягають стягненню з розрахунку 87,74 % тобто ((1500 грн.х87,74%)/100 = 1316,10 грн.)

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для стягнення з КП виконавчого органу Київради (КМДА) «Київтеплоенерго» судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 1316,10 грн. на користь ОСОБА_1 ..

Крім того, окремо необхідно зазначити, що суд апеляційної інстанції дійсно у своїй постанові зазначив про те, що відповідач не скористався своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу. Разом з тим, така обставина була помилково зазначена судом, оскільки спростовується матеріалами справи, а саме текстом оригіналу відзиву на апеляційну скаргу, який був надісланий відповідачем 3 березня 2022 року через засоби поштового зв`язку на адресу апеляційного суду, зареєстрований 13 квітня 2022 року та долучений до матеріалів справи. В тексті відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просив стягнути з позивача судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн.

Керуючись ст. ст. 141, 270 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Стягнути з Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) " Київтеплоенерго" на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу 1316,10 гривень.

Додаткова постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус