Справа № 713/1652/22
Провадження №2/713/356/22
22.12.2022 м. Вижниця
Вижницький районний суд Чернівецької області в складі: головуючого судді Пилип`юка І.В., з участю секретарки судових засідань Паучек Є.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вижниця в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «КФ.ЮА», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович, приватний виконавець виконавчого округу Чернівецької області Доготар Микола Вікторович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ТОВ «КФ.ЮА», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В., приватний виконавець виконавчого округу Чернівецької області Доготар М.В., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
У позові вказував, що 22.08.2022 року отримав рекомендованого листа з документи виконавчого провадження №69677656 від 18.08.2022 року, відкритого приватним виконавцем виконавчого округу Чернівецької області Доготарем М.В. на підставі виконавчого напису №5650 від 17.01.2022 року, вчиненого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т.В.
Вказаний виконавчий напис є протиправним та не підлягає виконанню, оскільки не відповідає вимогам постанови КМУ від 29.06.1999 року №1172, зокрема стягувачем не було надано приватному нотаріусу належно оформленого та нотаріально посвідченого оригіналу кредитного договору, а лише заяву-анкету, яка ним не підписана.
Тому вважає, що наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.
Просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №5650 від 17.01.2022 року, вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т.В. на користь ТОВ «КФ.ЮА » та стягнути з відповідача на його користь судові витрати на надання правової допомоги в розмірі 9242,40 гривень.
Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Стратій М.В. у судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду справи по суті. До початку судового засідання представник позивача адвокат Стратій М.В. надав до канцелярії суду заяву, у якій просив справу розглядати за їх відсутності, позовні вимоги підтримують повністю, щодо винесення заочного рішення не заперечують.
Представник відповідача - ТОВ «КФ.ЮА» у судове засідання не з`явився, належно повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи по суті, про що є відомості в матеріалах справи. Причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не надав.
Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В. та приватний виконавець виконавчого округу Чернівецької області Доготар М.В. у судове засідання не з`явилися, належно повідомлені про дату, час і місце судового розгляду справи по суті, про що є відомості в матеріалах справи. Причини неявки суду не повідомили, пояснень щодо позову не надали.
Ухвалою суду від 21.09.2022 року прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження по справі.
За заявою представника позивача ОСОБА_2 ухвалою суду від 26.09.2022 року забезпечено позов шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Івано-Франківського нотаріального округу Личука Т.В., вчиненого 17.01.2022 року за реєстровим №5650, на підставі якого 18.08.2022 року приватним виконавцем виконавчого округу Чернівецької області Доготар М.В. відкрито виконавче провадження ВП №69677656.
Ухвалою суду від 06.12.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
З письмової згоди представника позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню з таких підстав.
На підтвердження позовних вимог позивачем надано письмові докази:
Строк платежу за кредитним договором настав. Боржником допущено прострочення платежів.
Стягнення заборгованості здійснюється за період з 08.04.2020 року по 20.12.2021 року.
Сума заборгованості складає 8210,47 грн, з яких: 6000,83 грн заборгованість за тілом кредиту; 2209,64 грн заборгованість за відсотками та комісіями; 0,00 грн заборгованість за штрафними санкціями.
За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі ст.31 ЗУ «Про нотаріат» стягнуто плату.
Загальна сума, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь стягувача становить 8210,47 гривень.
Виконавчий напис набирає чинності з дня його вчинення і може бути пред`явлений до примусового виконання протягом трьох років з дня його вчинення.
Зареєстровано в реєстрі за №5650;
- копію заяви представника ТОВ «КФ.ЮА» Перетятько Г. від 28.07.2022 року, адресованої приватному виконавцю Доготару М.В., якою стягувач пред`явив на виконання виконавчий напис №5650, виданий 17.01.2022 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В. про стягнення з боржника на користь ТОВ «КФ.ЮА» 8210,47 грн.
Просила: Відкрити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису. Звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно та без перевірки його майнового стану за місцем проживання (перебування). У випадку відсутності в боржника доходів звернути стягнення на кошти, що належать боржнику та містяться на рахунках в банках (в першу чергу в банках підключених до АСВП). Стягнуті кошти з боржника перерахувати за реквізитами стягувача, значеними у виконавчому документів.
Додатки: Оригінал виконавчого напису. Документи на підтвердження повноважень на представництво інтересів стягувача.
На спростування позовних вимог відповідачем доказів не надано.
Вирішуючи позовні вимог суд застосовує такі норми права.
Відповідно до ст.18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом.
Статтею 87 ЗУ «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ст.88 ЗУ «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Згідно ст.89 ЗУ «Про нотаріат», у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис; найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для фізичних осіб), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб) строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення; розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса.
Відповідно до пунктів 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.
Судом установлено, що виконавчий напис виданий на підставі п.2 Переліку документів, за яким стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172.
Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.
Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.
З огляду на викладене та з урахуванням приписів ст.ст.15, 16, 18 ЦК України, ст.ст.50, 87, 88 ЗУ «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.
Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного суду України від 05.06.2017 року у справі №6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.
Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною.
З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник ОСОБА_1 мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, приймаючи до уваги той факт, що не встановлено судом факт отримання позивачем повідомлення вимоги про наявність такої заборгованості, та чи яка була надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису. Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача.
Таким чином суд вважає, що в даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.
Суд наголошує, що на підставу вчинення виконавчого напису, приватний нотаріус Личук Т.В. посилається на Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 року.
Відповідні зміни до Постанови №1172 та віднесення кредитного договору до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, були внесені Постановою Кабінету Міністрів України за № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів».
Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року визнано незаконною та не чинною постанову КМУ від 26.11.2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині п.2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів в тому числі за кредитними договорами.
Отже, станом на 17.01.2022 року - дату вчинення спірного виконавчого напису нотаріуса, чинне законодавство передбачало можливість вчинення виконавчого напису лише за умови подання оригіналу договору чи його дублікату, що має силу оригіналу. Вчинення виконавчого напису на підставі копій договорів чинним законодавством не передбачалось.
Вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
За вказаних обставин, у нотаріуса було відсутнє право на вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, який не був нотаріально посвідчений та не відносився до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування цих обставин.
Окрім цього, до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України №1172 в редакції, яка діяла до моменту доповнення Переліку п. 2 Розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України).
Частиною 3 ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
А згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
У п.3 ч.2 ст.129 Конституції України закріплено основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
У частині 1 ст.89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Доказів протилежного відповідачем суду не надано.
За встановлених судом обставин позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.
У позовній заяві позивач просив стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9242,40 грн, про стягнення інших судових витрат позивач та його представник суд не просили.
Щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу слід зазначити таке.
Пунктом 1 ч.2 ст.141 ЦПК України передбачено, що витрати на правничу допомогу у разі задоволення позову покладаються на відповідача.
Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Відповідно до вимог п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Частина 1 та 2 ст.134 ЦПК України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.
У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
Згідно чч.1-3 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до ч.4 та ч.5 ст.137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Частиною 6 ст.137 ЦПК України визначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмету доказування по справі.
На підтвердження вище вказаних обставин суду надані:
копія договору про надання правової допомоги від 04.06.2020 року, укладений між адвокатом Стратієм М.В. та Климом І.Т.;
попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи: консультація клієнта, узгодження правової позиції 1 год., 750,00 грн; підготовка та подання позовної заяви до суду 5 год, 3750,00 грн; судові засідання - 3 год, 2250,00 грн.; витрати на пальне 1500,00 грн.; судовий збір 992,40 грн; загальна сума витрат може становити 9242,40 грн.
Однак позивачем та його представником в порушення положень ст.137 ЦПК України та вимог ст.ст.12, 81 ЦПК України не надано доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт адвокатом та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті позивачем (розрахунок витрат на правову допомогу, акт наданих правових послуг (виконаних робіт) та квитанцію до прибуткового касового ордеру).
За встановлених обставин, відсутні підстави для задоволення заяви про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомог.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст.50, 87, 88 ЗУ «Про нотаріат», ст.ст.4, 5, 12, 13, 76-82, 133, 134, 137, 141, 258-259, 263-265, 268, 272, 273, 280-284, 354, п.3 розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України, Суд,
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених вище строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Роз`яснити, що відповідно до п.3 розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та житель АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «КФ.ЮА», юридична адреса: м. Київ, вул. Вадима Гетьмана, 6А, офіс 602, .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Івано-Франківського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович, юридична адреса: м. Івано-Франківськ, вул. Євгена Коновальця, 433, кімн. 28-29,

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - приватний виконавець виконавчого округу Чернівецької області Доготар Микола Вікторович, юридична адреса: м. Чернівці, вул. Шевченка, 37.

Суддя Іван ПИЛИП`ЮК