Справа № 457/1312/21 Головуючий у 1 інстанції: Марчук В.І.
Провадження № 22-ц/811/4177/21 Доповідач в 2 інстанції: Шеремета Н.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2022 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М., Мельничук О.Я.

секретаря: Івасюти М.В.

з участю: ОСОБА_1 , її представника - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 26 жовтня 2021 року, -

ВСТАНОВИВ:

у жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису щодо ОСОБА_3 .

В обгрунтування заяви покликається на те, що з квітня 2020 року потерпає від психологічного та фізичного насильства з боку її колишнього чоловіка, ОСОБА_3 , яке полягає в погрозах різного характеру, в тому числі, і застосування фізичного насильства, залякування, приниження і образи нецензурними словами, внаслідок чого завдається шкода її психічному здоров`ю. Стверджує, що від неодноразового застосування фізичного насильства з боку ОСОБА_3 отримала струс головного мозку, забій голови, шиї, правого суглоба, з приводу чого зверталася із заявами в поліцію. Зазначає, що зі ОСОБА_3 неодноразово проводилася бесіда профілактичного характеру щодо недопущення протиправної поведінки та недопустимості вчинення насильства в сім`ї, а також застосовувалися заборонні приписи, однак він не змінює своєї поведінки. Вважає, що як потерпіла має право звернутися із заявою щодо видачі обмежувального припису щодо кривдника, що полягає у тимчасовому обмеженні прав кривдника та покладенні на нього обов`язків, зокрема, перебувати у місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою, заборона кривднику наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), інших місць частого відвідування постраждалою особою, заборона кривднику вести телефонні переговори з постраждалою особою.

З наведених підстав просить:

-видати обмежувальний припис щодо заборони кривднику, ОСОБА_3 , перебувати в місці проживання (перебування) з постраждалою особою: ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 ;

-заборонити кривднику наближатися на відстань менше 300 метрів до місця проживання (перебування), інших місць частого відвідування постраждалою осбою;

-заборонити кривднику контактувати та вести телефонні розмови з постраждалою особою;

-заборонити кривднику особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;

-обмежувальний припис видати строком на 6 місяців.

Рішенням Трускавецького міського суду Львівської області від 26 жовтня 2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису відмовлено.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі покликається на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Апелянт стверджує, що в матеріалах справи містяться докази застосування ОСОБА_3 фізичного насильства щодо неї, а за фактом нанесення їй тілесних ушкоджень кривдником розпочато кримінальні провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000078 від 14 червня 2021 року, № 0000056 від 04 липня 2021 року, № 0000125 від 05 жовтня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. Крім того, нанесені їй тілесні ушкодження підтверджуються висновком експерта, випискою з медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого та довідками з лікарні. Зазначає, що стосовно кривдника уже застосовувалися термінові заборонні приписи серія АА № 080459 від 06 лютого 2021 року та серія АА № 196760 від 10 серпня 2021 року. Вважає, що висновки суду про те, що ОСОБА_3 не є кривдником, оскільки не взятий на профілактичний облік як кривдник та не притягався до адміністративної відповідальності за домашнє насильство не відповідають обставинам справи, зважаючи на те, що в матеріалах справи містяться докази вчинення ОСОБА_3 відносно неї фізичного насильства. Вказує, що судом не проведено оцінку ризиків вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, відтак повинні досліджуватися ризики повторного вчинення насильства, а не сам факт його вчинення. Звертає увагу, що між нею та кривдником існує спір щодо визначення місця проживання та подальшої участі у вихованні їхнього спільного сина, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а в матеріалах справи є докази насильного неправомірного відібрання у неї дитини, відтак існує ризик застосування до неї насильства до закінчення розгляду справи відносно дитини. Наголошує, що насильство мало системний характер, вчинялося повторно, тому є високий ризик імовірного сплеску агресії кривдника у період тривалого вирішення спору відносно місця проживання та участі у вихованні дитини. З наведених підстав просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовну заяву задовольнити в повному обсязі.

В судове засідання до суду апеляційної інстанції не з`явилися ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_6 , хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується довідками про доставку SMS-повідомлення та електронного повідомлення (а.с. 134-136).

Розгляд справи призначено на 14 год. 00 хв. 25 травня 2022 року.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 21 січня 2022 року розгляд справи призначався на 14 лютого 2022 року, однак представник ОСОБА_3 - ОСОБА_6 подав клопотання про відкладення розгляду справи через неможливість прибути в судове засідання у зв`язку із зайнятістю в розгляді Городоцьким районним судом Львівської області кримінальної справи, в якій він захищає обвинувачених.

Протокольною ухвалою Львівського апеляційного суду від 14 лютого 2022 року клопотання представника ОСОБА_3 - ОСОБА_6 задоволено, розгляд справи відкладено на 14 год. 00 хв. 01 березня 2022 року.

У зв`язку з введенням на території України воєнного стану указом Президента від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» з 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб розгляд справи відкладено на 09 год. 30 хв. 27 квітня 2022 року.

26 квітня 2022 року представник ОСОБА_3 - ОСОБА_6 подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з введенням воєнного стану та зайнятістю в іншому судовому засіданні у кримінальному провадженні.

Розгляд справи відкладено на 12 год. 30 хв. 25 травня 2022 року, про що повідомлено ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_6 , однак вони в судове засідання не з`явилися.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є достатньою підставою для відкладення розгляду справи.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18.

З огляду на наведене, враховуючи, що предметом апеляційного розгляду є оскарження відмови у застосуванні обмежувального припису, зважаючи на те, що розгляд справи в суді апеляційної інстанції неодноразово відкладався, в тому числі двічі за клопотанням представника ОСОБА_3 - ОСОБА_6 , колегія суддів вважає за можливе розглядати справу без участі ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_6 , оскільки їх неявка в судове засідання не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 та її представника - ОСОБА_2 на підтримання доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з положеннями ч. ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ч.1 ст. 89 ЦПК України).

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису, суд першої інстанції виходив з того, що факт постійного звернення заявника до різних органів стосовно застосування до неї домашнього насильства свідчить про наявність тривалого конфлікту між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , однак не підтверджує факт вчинення останнім щодо заявника домашнього насильства, що є необхідною умовою для застосування судом спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ст. 3502 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана:

1) особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»;

2) особою, яка постраждала від насильства за ознакою статі, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків»;

3) батьками та іншими законними представниками дитини, родичами дитини (баба, дід, повнолітні брат, сестра), мачухою або вітчимом дитини, а також органом опіки та піклування в інтересах дитини, яка постраждала від домашнього насильства, - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», або постраждала від насильства за ознакою статі, - у випадках, визначених Законом України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків»;

4) опікуном, органом опіки та піклування в інтересах недієздатної особи, яка постраждала від домашнього насильства, - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», або постраждала від насильства за ознакою статі, - у випадках, визначених Законом України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків».

За змістом ст. 3506 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» або Законом України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків», на строк від одного до шести місяців. Обмежувальний припис, виданий судом стосовно особи, яка на момент винесення рішення суду не досягла вісімнадцятирічного віку, не може обмежувати право проживання (перебування) цієї особи у місці свого постійного проживання (перебування). Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, постраждалих від такого насильства.

Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», у цьому Законі терміни вживаються в такому значенні:

домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Запобігання домашньому насильству - система заходів, що здійснюються органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями, а також громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, та спрямовані на підвищення рівня обізнаності суспільства щодо форм, причин і наслідків домашнього насильства, формування нетерпимого ставлення до насильницької моделі поведінки у приватних стосунках, небайдужого ставлення до постраждалих осіб, насамперед до постраждалих дітей, викорінення дискримінаційних уявлень про соціальні ролі та обов`язки жінок і чоловіків, а також будь-яких звичаїв і традицій, що на них ґрунтуються. (п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

Відповідно до п. 7 ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно з ч.3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

В пункті 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що оцінка ризиків - оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. За заявою осіб, визначених частиною першою цієї статті, на підставі оцінки ризиків обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого судовим рішенням згідно з частиною четвертою цієї статті. Про видачу обмежувального припису кривднику суддя у встановлений законом строк інформує уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) постраждалої особи для взяття кривдника на профілактичний облік, а також районні, районні у містах Києві і Севастополі державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад за місцем проживання (перебування) постраждалої особи. Обмежувальний припис не може містити заходів, що обмежують право проживання чи перебування кривдника у місці свого постійного проживання (перебування), якщо кривдником є особа, яка не досягла вісімнадцятирічного віку на день видачі такого припису. Порядок видачі судом обмежувального припису визначається ЦПК України. Постраждала особа може вимагати від кривдника компенсації її витрат на лікування, отримання консультацій або на оренду житла, яке вона винаймає (винаймала) з метою запобігання вчиненню стосовно неї домашнього насильства, а також періодичних витрат на її утримання, утримання дітей чи інших членів сім`ї, які перебувають (перебували) на утриманні кривдника, у порядку, передбаченому законодавством. У разі порушення кримінального провадження у зв`язку з вчиненням домашнього насильства перелік заходів щодо тимчасового обмеження прав або покладення обов`язків на особу, яка підозрюється, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством, або визнана винною у його вчиненні, а також порядок застосування таких заходів визначаються КК України та КПК України.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 27 липня 2021 року.

У шлюбі у них народився син, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження, серія НОМЕР_1 , виданим Виконавчим комітетом Ходорівської міської ради Жидачівського району Львівської області 01 квітня 2020 року.

Зі змісту заяви ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису вбачається, що її колишнім чоловіком ОСОБА_3 вчиняється щодо неї домашнє насильство у психологічній та фізичній формі, що полягає у застосуванні фізичного насильства, залякуванні, принижуванні та образами нецензурними словами.

06 лютого 2021 року стосовно ОСОБА_3 винесено терміновий обмежувальний припис серія АА № 080459 строком на 3 доби з 20 год. 30 хв. 06 лютого 2021 року до 20 год. 30 хв. 09 лютого 2021 року, яким до кривдника застосовано заходи заборонного припису, а саме: зобов`язання залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи; заборона на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи.

Випискою з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого підтверджується, що 13 червня 2021 року ОСОБА_1 звернулася за медичною допомогою в КНП «Ходорівська міська лікарня», де їй поставлено діагноз забій м`яких суборбітальної ділянки зліва, ушкодження, забій лівого ліктьового суглоба.

Висновком судово-медичної експертизи № 73/2021 від 15 червня 2021 року підтверджується, що у ОСОБА_1 виявлено синець на голові, який утворився від тупого (тупих) предмету (предметів) або при контакті до такого (таких), міг виникнути 13 червня 2021 року при обставинах, на які вказує потерпіла та відноситься до легкого тілесного ушкодження.

Ухвалою слідчого судді Жидачівського районного суду Львівської області від 27 вересня 2021 року закрито провадження за скаргою ОСОБА_1 на постанову дізнавача СД ВП № 1 Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області Мідяного Б.В. від 22.06.2021 про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄДРДР за № 0000078 від 14.06.2021.

Разом з тим, з мотивувальної частини ухвали слідчого судді Жидачівського районного суду Львівської області від 27 вересня 2021 року вбачається, що провадження закрито у зв`язку з тим, що заступником керівника Стрийської окружної прокуратури скасовано постанову дізнавача СД ВП № 1 Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області Мідяного Б.В. від 22.06.2021 про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄДРДР за № 0000078 від 14.06.2021, відтак відсутній предмет оскарження.

Висновком судово-медичної експертизи № 209 від 06 липня 2021 року підтверджується, що у ОСОБА_1 виявлено синець на голові, який утворився від тупого (тупих) предмету (предметів) або при контакті до такого (таких), міг виникнути 13 червня 2021 року при обставинах, на які вказує потерпіла та відноситься до легкого тілесного ушкодження.

10 серпня 2021 року відносно ОСОБА_3 винесено терміновий обмежувальний припис серія АА № 196760 строком на 3 доби з 12 год. 30 хв. 10 серпня 2021 року до 12 год. 30 хв. 13 серпня 2021 року, яким до кривдника застосовано заходи заборонного припису, а саме: заборона на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи; заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою.

04 жовтня 2021 року до відділення поліції № 2 Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області звернулася ОСОБА_1 з приводу того, щоб прийняти міри до її колишнього чоловіка ОСОБА_3 , який 04 жовтня 2021 року о 11 год. 00 хв., перебуваючи біля будинку АДРЕСА_2 , наніс їй тілесні ушкодження.

Постановою дізнавача СД відділення поліції № 2 Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області Борща А.В. від 05 жовтня 2021 року призначено судово-медичну експертизу щодо з`ясування характеру та ступеня тяжкості спричинених ОСОБА_1 тілесних ушкоджень.

Висновком судово-медичної експертизи № 339 від 05 жовтня 2021 року підтверджується, що у ОСОБА_1 виявлено тілесні ушкодження у вигляді синців на шиї зліва, в ділянках правого передпліччя, правого стегна; саден в ділянці правого колінного суглоба. Вказані ушкодження виникли внаслідок взаємодії з тупими твердими предметами, в термін, вказаний обстежуваною та заначений в медичних документах, тобто могли виникнути 04 жовтня 2021 року.

З протоколу про адміністративне правопорушення серія ВАБ 790629 вбачається, що 04 жовтня 2021 року близько 11 год. 00 хв. гр. ОСОБА_3 , перебуваючи біля будинку АДРЕСА_2 вчинив насильство в сім`ї, а саме психологічне насильство відносно свого малолітнього сина, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проявилося у шарпанні, вириванні дитини з рук матері, ОСОБА_1 , образах нецензурною лексикою в присутності дитини, через що дитина плакала, внаслідок вчинених дій могла бути завдана шкода психічному здоров`ю малолітньої дитини

Постановою Трускавецького міського суду Львівської області від 24 грудня 2021 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1732 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170 грн.

Постановою Львівського апеляційного суду від 23 березня 2022 року постанову Трускавецького міського суду Львівської області від 24 грудня 2021 року залишено без змін.

Отже, наявними в матеріалах справи доказами підтверджується, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 постійно виникають сварки, конфліктні ситуації, які закінчуються вчиненням ОСОБА_3 домашнього насильства, а саме, фізичного та психологічного насильства, яке проявляється в образах словами, приниженні, застосуванні фізичної сили, нанесенні тілесних ушкоджень.

Фізичне та психологічне насильство, яке вчиняється ОСОБА_3 відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_1 має тривалий систематичний характер, до нього двічі застосовувався терміновий обмежувальний припис, а саме, 06 лютого 2021 року та 10 серпня 2021 року, однак його поведінка не змінюється, насильницькі дії продовжуються, що свідчить про наявність ризику їх повторення.

Крім того, ОСОБА_3 притягався до адміністративної відповідальності за вчинення психологічного насильства відносно свого малолітнього сина, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про те, що з метою уникнення у майбутньому домашнього насильства у будь-якому прояві слід заборонити ОСОБА_3 перебувати в місті проживання (перебування) постраждалої особи, ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , контактувати та вести телефонні розмови з ОСОБА_1 , а також особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у невідомому йому місці, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею та встановити строк дії обмежувального припису - 6 місяців, оскільки саме такий строк дії обмежувального припису в повній мірі відповідає характеру обставин, та в повній мірі забезпечить заявницю та дитину сторін від потенційних проявів насильства ОСОБА_3 , а також матиме належний ефект щодо нього самого з метою усвідомлення ним негативної поведінки та унеможливлення такої в майбутньому.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно з п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права .

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 26 жовтня 2021 року- скасувати та ухвалити постанову, якою заяву ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису стосовно ОСОБА_3 задовольнити.

Видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_3 у вигляді таких заходів тимчасового обмеження прав, а саме:

-заборонити ОСОБА_3 перебувати в місті проживання (перебування) постраждалої особи, ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ;

-заборонити ОСОБА_3 контактувати та вести телефонні розмови з ОСОБА_1 ;

-заборонити ОСОБА_3 особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у невідомому йому місці, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею.

Обмежувальний припис видано судом строком на 6 місяців з дня ухвалення цієї постанови.

Інформувати Стрийський районний відділ поліції НП України про видачу обмежувального припису для взяття ОСОБА_3 на профілактичний огляд, а також Трускавецьку міську раду Львівської області.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 06.06.2022 року.

Головуючий: Н.О. Шеремета

Судді: О.М. Ванівський

О.Я. Мельничук