Провадження № 2/752/2515/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.08.2022 року м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді Ольшевської І.О.,

за участю секретаря судового засідання Гладибороди Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в приміщенні Голосіївського районного суду міста Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Альфа-Банк" про визнання кредитного договору припиненим, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до відповідача Акціонерного товариства "Альфа-Банк", у якому просила визнати припиненими грошові зобов`язання за кредитним договором №06-2.1/364 від 14.04.2005 року, укладеним між нею та відповідачем.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 10.03.2016 року заочним рішенням Вінницького міською суду Вінницької області у справі №127/27734 15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа - Банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було вирішено стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа - Банк» заборгованість за кредитним договором №06-2.1/364 від 14.04.2005 року в сумі 241011,66 гривень, а також понесені судові витрати в виді 3615,17 гривень судового збору. ОСОБА_1 в повному розмірі внесено грошові кошти на погашення заборгованості по кредитному договору № 06-2.1/364 від 14.04.2005 року. Разом з тим, відповідач відмовляється визнати кредитний договір припиненим, оскільки 27.11.2020 року звернувся до приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Турським О.В. з заявою № 11074/20 про відкриття виконавчого провадження, на підставі якої та виконавчого листа від 28.04.2016 року, виданого Вінницьким міським судом Вінницької області на підставі рішення від 10.03.2016 року по цивільній справі № 127/27734 15-ц, ОСОБА_3 відкрито виконавче провадження № 63802229. У зв`язку з вищевикладеним позивач вимушена звернутись до суду із даним позовом за захистом своїх прав.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 11 травня 2021 року у цивільній справі № 752/11284/21 відкрито провадження та постановлено здійснювати розгляд в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 22 листопада 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, розглянувши подані документи, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, що мають істотне значення для правильного вирішення справи по суті та на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази на предмет належності, достовірності та допустимості у їх сукупності, дійшов до наступних висновків.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ст. 6, ч. 1 ст. 627 та ч. 1 ст. 628 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець зобов`язується за кредитним договором надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

З матеріалів справи вбачається, що 14 квітня 2005 року між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком, правонаступником якого є АТ "Альфа-Банк", та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №06-2.1/364, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у сумі 22 100,00 доларів США.

На забезпечення умов виконання кредитного договору №06-2.1/364 з ОСОБА_2 було укладено Договір поруки № 06-3.3/365 від 14.04.2005 року. Відповідно до умов Договору поруки ОСОБА_2 поручається за виконання боржником умов Кредитного договору власними коштами. Відповідно до умов Договору поруки, у випадку невиконання чи неналежного виконання ним взятих на себе зобов`язань за Кредитним договором поручитель разом з відповідачем солідарно відповідає перед позивачем у повному обсязі зобов`язань, передбачених Кредитним договором.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПУ України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 10 березня 2016 року у справі № 127/22734/15-ц стягнуто солідарно з позичальника ОСОБА_1 та поручителя ОСОБА_2 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором від 14 квітня 2005 року №06-2.1/364 у сумі 241011,66 гривень, а також понесені судові витрати в виді 3615,17 гривень судового збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України).

Зобов`язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Основні критерії належності виконання містяться у ст. 526 ЦКУ, відповідно до якої належно виконаним буде вважатися зобов`язання, яке виконано відповідно до умов договору, вимог ЦК та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Належне виконання також включає в себе виконання зобов`язання належними сторонами, в обумовлені строки, в погодженому або визначеному місці тощо.

Неналежно проведене виконання не припиняє зобов`язання, а лише тягне за собою покладення на боржника нових обов`язків, які становлять міри цивільно-правової відповідальності (відшкодування збитків, стягнення неустойки тощо).

Крім цього, дана стаття визначає, що під виконанням зобов`язань слід розуміти здійснення кредитором і боржником дій щодо реалізації прав та обов`язків, що випливають із зобов`язання. Сутність належного виконання розкривається ст. 526 ЦК. За своїм характером це поняття включає належних кредитора і боржника, належні час, предмет, місце і спосіб виконання.

Суд звертає увагу, на те, що закон встановлює, що припинення зобов`язання спричиняє не будь-яке, а лише належне його виконання. Тому зі статті випливає, що неналежне виконання не припиняє зобов`язання. У цих випадках воно або доповнюється зобов`язанням відшкодувати збитки і (чи) сплатити неустойку та ін. зобов`язаннями, які виникають внаслідок порушення зобов`язання ( Глава 51 ЦК). Зобов`язання виникають між їх учасниками з метою задоволення певних потреб. Саме тому особливе значення мають загальні засади виконання цивільних зобов`язань, які набувають форми їхніх принципів. Для учасників зобов`язальних правовідносин завжди важливим є те, що реалізовано основну мету зобов`язання. Але саме досягнення цієї мети пов`язується не тільки з виконанням певних дій, а й з необхідністю відповідати іншим «якісним» показникам, які загалом можна об`єднати поняттям належного виконання. Загальні правила щодо предмета виконання, міста, способу виконання у ЦК закріплені в главі 48 ЦК.

Жодних належних та допустимих доказів того, що кредитний договір припинив свою дію на підставі належного виконання матеріали справи не містять, стороною позивача такі обставини не доведені та судом під час розгляду справи не встановлені.

Згідно п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Відповідно до ч. 2 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

Частина 3 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» зазначає, що у випадках, передбачених пунктами 1-3, 5-7, 9-12, 14-19 частини першої цієї статті, виконавчий документ надсилається разом із постановою про закінчення виконавчого провадження до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав.

Суд наголошує, що відповідно до матеріалів справи та відомостей, які містяться в Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Турським О.В. було відкрите виконавче провадження № 63802229 на підставі заяви відповідача № 11074/20 про відкриття виконавчого провадження від 27.11.2021 року та виконавчого листа від 28.04.2016 року, виданого Вінницьким міським судом Вінницької області на підставі рішення від 10.03.2016 року по цивільній справі № 127/27734 15-ц.

Більше того, станом на момент розгляду справи судом виконавче провадження № 63802229 зупинено. Відомості про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» суду сторонами справи не надано.

Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити, що позивач не позбавлений права звернутись до приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Турського О.В. з відповідними доказами виконання судового рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 10.03.2016 року по цивільній справі № 127/27734 15-ц, на підставі яких останній зможе винести постанову про закінчення виконавчого провадження.

Зважаючи на те, що позивачем не надано доказів належного виконання нею зобов`язання, суд вважає, що підстави для визнання припиненим кредитного договору від 14 квітня 2005 року №06-2.1/364 відсутні.

За таких обставин суд дійшов висновку про необхідність відмовити ОСОБА_1 у задоволенні її позовних вимог.

Питання щодо стягнення судових витрат суд вирішує на підставі ст.141 ЦПК України і вважає за необхідне покласти їх на позивача у зв`язку з відмовою в позові.

Керуючись ст.ст. 5, 12, 13, 81, 141, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Альфа-Банк" про визнання кредитного договору припиненим відмовити.

2. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

3 Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду або через Голосіївський районний суд міста Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено та підписано 02.08.2022р.

Суддя І.О. Ольшевська