Провадження № 2/359/115/2022
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2022 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Муранової-Лесів І.В.

при секретарях - Івковій Д.Л., Шляхетко Ю.В., Дранник Н.П.,

Степаненко А.О.,

за участі представників позивача Куксюка А.Л., Тихого А.А.,

представника позивача та третьої особи Порохницького Д.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі Київської області цивільну справу за позовом Вороньківської сільської ради Бориспільського району Київської області до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, орган опіки та піклування Виконавчого комітету Вороньківської сільської ради (до заміни - Управління соціального захисту населення Бориспільської районної державної адміністрації Київської області), про звільнення від повноважень опікуна

В С Т А Н О В И В :

28.11.2019 Вороньківська сільська рада Бориспільського району Київської області звернулася до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом та з урахуванням поданої уточненої позовної заяви з вимогою: визнати дії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є опікуном ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 неправомірними; звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від повноважень опікуна, відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (т.1 а.с. 2-3, 133-133а).

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 16.03.2012 рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_2 було визнано недієздатним та призначено його опікуном відповідача ОСОБА_1 .. Як стверджує позивач, з моменту призначення опікуном відповідач виконувала покладені на неї обов`язки, але останні два роки перед зверненням до суду відповідач свої обов`язки не виконує. Внаслідок цього ОСОБА_2 став агресивно себе поводити по відношенню до жителів села, що супроводжується нецензурною лайкою, кидає каміння, сміття та інші предмети на проїзну частину дороги та подвір`я сусідів, на людей, висловлювати погрози вбивства, неодноразово здійснював крадіжки особистого майна жителів с. Вороньків. В зв`язку з чим жителі села почали звертатись до сільської ради та правоохоронних органів. Також зазначено, що при проведенні бесіди з відповідачем по справі ОСОБА_1 , вона повідомляє, що не може нічого зробити та в свою чергу ніяких мір не приймає, отже не виконує покладені на неї обов`язки як опікуна.

Ухвалою від 13.01.2020 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження (т.1а.с. 48).

23.07.2020 закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду (т.1 а.с.138).

Ухвалою від 19.10.2020 витребувано докази з Бориспільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області та Бориспільського міськрайонного суду Київської області (т.1 а.с. 149,152-154).

У судовому засіданні представники позивача ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , представник позивача та третьої особи ОСОБА_5 підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити в повному обсязі. Зокрема, зазначали, що відповідач недобросовісно виконує свої обов`язки опікуна, внаслідок чого її син ОСОБА_2 поводиться агресивно, жбурляє каміння, ображає сусідів та перехожих нецензурною лайкою. До сільської ради поступають скарги, депутати мали реагувати на ці звернення, викликали відповідача ОСОБА_1 та скарги продовжували надходити, тому на сесії було прийнято рішення звернутися до суду з позовом про припинення повноважень опікуна. Вони визнають, що після лікування ОСОБА_2 поводиться спокійно, а також що випадків неналежного утримання сина відповідачем не встановлено, осіб, крім відповідача, які б виявили намір бути опікуном ОСОБА_2 , до сільської ради та її органу опіки не зверталися.

Представник відповідача ОСОБА_6 заперечував проти позову та просив відмовити в повному обсязі, зазначивши про те, що відповідач доглядає сина, який є інвалідом з дитинства, 2 група. Відповідач проживає із сином та своєю матір`ю. Вона доглядає сина, здійснює його періодичне лікування. Син доглянутий, нагодований Вона не підтверджує негативних відносин із сусідами. Були перепалки, через те, що сина ображали, називали «дебілом», «недоумком».

Заслухавши пояснення представників учасників справи, допитавши свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , дослідивши матеріали даної цивільної справи та матеріали цивільної справи 359/8183/18 (провадження № 2-о-153/11), суд дійшов наступного висновку.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з вимогами ст.ст. 81, 82 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог ч.ч.1-4 ст.77 ЦПК України Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно з вимогами ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За змістом ст.ст.79,80 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд також враховує, що в силу вимог ч.ч.4,5 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

У судовому засіданні встановлено, що рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 березня 2012 року, ухваленим у цивільній справі № 2-о-153/2011, провадження № 2-о/1005/4/2012, визнано ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 недієздатним, встановлено опіку та призначено опікуном його матір ОСОБА_1 (т.1 а.с. 7, а.с. 35 справа № 2-о-153/11).

Згідно з актом комісійної судово-психіатричної експертизи № 63ц Відділення амбулаторних судово-психіатричних експертиз, ОСОБА_2 , страждає на легку розумову відсталість (ст. вираженої дебільності) та за своїм психічним станом ОСОБА_2 усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними не може (а.с. 28, справа № 2-о-153/11).

Згідно ч. 1 ст. 55 ЦК України, опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.

За змістом ч. 1 ст. 58 ЦК України, опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними.

Виконавчим комітетом Вороньківської сільської ради Бориспільського району Київської області було прийнято рішення від 03.10.2019 № 22 наступного змісту: на підставі звернень жителів села Вороньків, звернутись до судових органів з позовом щодо позбавлення піклування громадянку ОСОБА_1 , 1974 р.н. по відношенню до її повнолітнього недієздатного сина ОСОБА_2 , 1993 року народження та звернутись до судових органів з клопотанням про призначення проведення судово-медичної та психіатричної експертизи ОСОБА_2 , а також його ізоляцію від жителів у спеціальному медичному закладі для психічно хворих громадян (т.1 а.с. 8).

Так, до позовної заяви долучено колективне звернення від 13.06.2019, без підпису та прізвищ громадян, скарги громадян від 24.09.2019 (т.1 а.с. 4-6). Також матеріали Бориспільського відділу поліції (т.1 а.с.9-43).

Свідок ОСОБА_7 повідомила, що проживає по сусідству з ОСОБА_9 , вказує, що син відповідача ОСОБА_10 приставляє драбину до паркану, заглядає в їх огород, висловлюється нецензурною лайкою, жбурляє їм у двір шифер. Вважає, що він викрав ковпаки з їх вантажних автомобілів. Вона неодноразово розмовляла з ОСОБА_1 , але ОСОБА_11 продовжував свої дії, лише після лікування у спеціалізованій лікарні в смт.Глеваха йому стає краще, після лікування він декілька днів поводиться тихо. Вони зверталися зі скаргами до поліції, а також до сільської ради для вживання заходів реагування.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні повідомив, що добре знає родину ОСОБА_1 та її сина ОСОБА_12 .. Поки ОСОБА_10 був маленьким проблем не було, коли підріс, став буянити, кидає каміння у двір та в людей, кричить: «по ріжу», «порубаю», «спалю». Він поставив огорожу, яку ОСОБА_13 побив, а відповідач захищає сина. Він звертався до поліції, але поведінка не змінилася, тому було рекомендовано звертатися до суду.

Згідно ч. 1 ст. 67 ЦК України, опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням.

Частиною 3 ст. 75 ЦК України, передбачено, що за заявою органу опіки та піклування суд може звільнити особу від повноважень опікуна або піклувальника у разі невиконання нею своїх обов`язків.

Відповідно до п. 5.2 Правил опіки та піклування, затверджених Наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 року за №34/166/131/88, органи опіки та піклування за своєю ініціативою, за клопотанням підопічних, державних або громадських організацій, а також згідно з обґрунтованими заявами будь-яких осіб можуть звільнити опікуна або піклувальника від виконання покладених на нього обов`язків, якщо встановлять, що опікун чи піклувальник не відповідає своєму призначенню або належним чином не виконує своїх обов`язків.

Під час розгляду справи, судом було встановлено та не заперечувалося сторонами по справі, що ОСОБА_2 проживає разом зі своєю матір`ю та опікуном ОСОБА_1 , яка за ним доглядає, що підтверджується свідченнями свідків.

При цьому, доказів які спростовують, що відповідач дбає про сина, створила йому необхідні побутові умови, забезпечує його доглядом та лікуванням, позивачем не надано. Ці обставини позивачем не оспорюються.

Як визнано позивачем, особи, які б виявили намір здійснювати опіку на ОСОБА_2 до органу опіки та піклування Вороньківської сільської ради не зверталися.

Враховуючи вище викладене, суд дійшов до висновку, що позивачем не доведено , що відповідач будучи опікуном, діє всупереч інтересам недієздатного порушує його права, не відповідає своєму призначенню або належним чином не виконує своїх обов`язків, як і не доведено, що звільнення відповідача від обов`язків опікуна буде відповідати інтересам недієздатного.

Крім того, заявлена позовна вимога про визнання дій відповідача неправомірними не ґрунтується на вимогах закону.

З цих підстав, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позовної заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 12, 13, 81, 82, 89, 141, 223, 258, 259, 263-265, 266, 273 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Вороньківської сільської ради Бориспільського району Київської області про визнання дій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є опікуном ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , неправомірними та звільнення її від повноважень опікуна відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відмовити повністю.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Київському апеляційному суду, або через Бориспільський міськрайонний суд протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня виготовлення повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення виготовлено 14.11.2022 року

Суддя: І. В. Муранова-Лесів