Номер провадження: 22-ц/813/1539/22
Справа № 947/346/20
Головуючий у першій інстанції Васильків О. В.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.12.2022 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я.,

за участю секретаря - Малюти Ю.С.,

учасники справи:

позивач Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на рішення Київського районного суду м. Одеси від 14 квітня 2020 року у складі судді Васильків О.В.,

в с т а н о в и в:

У січні 2020 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про солідарне стягнення кредитної заборгованість у розмірі 19 053,45 доларів США.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 13.11.2007 укладено кредитний договір, відповідно до умов якого банк зобов`язався надати боржнику кредит у розмірі 22 394,11 доларів США терміном до 11.11.2011, а ОСОБА_1 зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором виконало, в свою чергу боржник ОСОБА_1 не здійснював погашення заборгованості, у зв`язку з чим станом на 21.11.2019 має заборгованість у розмірі 19 053,45 доларів США, з яких: 15 523,61 доларів США заборгованість за кредитом та 3 529,84 доларів США заборгованість за відсотками. При цьому в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором було укладено: договори поруки з поручителем ОСОБА_2 та з поручителем ОСОБА_3 . Банком до поручителів щодо виконання забезпеченого зобов`язання була пред`явлена вимога, яка залишена без задоволення.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 14 квітня 2020 року в задоволені позову відмовлено. Стягнуто з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_4 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн. та на користь ОСОБА_3 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн.

Не погодившись з зазначеним рішенням суду, АТ КБ «Приватбанк» подало апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати в частині відмови у стягненні заборгованості з ОСОБА_5 та стягненні з позивача витрат на правничу допомогу, ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_5 задовольнити, у стягненні витрат відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ОСОБА_1 не заявлялось клопотання про застосування строків позовної давності, він не приймав участі при розгляді вищезазначеної справи та не заявляв жодних клопотань, тому суд першої інстанції не вірно застосував ст. 267 ЦК України. Заява про застосування строку позовної давності одного з відповідачів не поширюється на позовні вимоги до інших відповідачів, в тому числі і при солідарній відповідальності. Без заяви сторони у спорі ні загальна, ні спеціальна позовна давність застосовуватися не може за жодних обставин, оскільки можливість застосування позовної давності пов`язана лише з наявністю про це заяви сторони. Крім того, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. При вирішенні питання про розмір суми, яка підлягає відшкодуванню стороні за послуги адвоката, має бути врахована як ціна позову, яку вказав позивач у позовній заяві, так і критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката.

31.01.2021 року відповідач ОСОБА_5 звернувся до суду з заявою про застосування строку позовної давності до спірних правовідносин з посиланням на те, що про розгляд судом першої інстанції даної справи не був належним чином повідомлений, отже був позбавлений можливості звернутися з відповідним клопотанням. Зазначив, що рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23.02.2012 року у справі №2/0417/2090/2012 в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором у розмірі 337 321,15 грн. звернуто стягнення на предмет застави автомобіль марки Mercedes-Bens, модель: Vito, д.з. НОМЕР_1 шляхом продажу вказаного автомобіля ПАТ «Приватбанк». Позивач на протязі трьох років не пред`являв вимог до ОСОБА_5 та інших відповідачі про стягнення заборгованості.

Сторони та їх представники в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_6 неодноразово звертався із заявою про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, проте на час вирішення справи до конференції повторно не приєднався, не знаходився на зв`язку, на телефонні дзвінки не відповідав, на відеозв`язок у системі відеоконференції не виходив, про що складено відповідний акт.

Враховуючи вищевикладене, а також ту обставину, що справа тривалий час перебуває на розгляді у суді, апелянт свої доводи щодо непогодження з рішенням суду виклав в апеляційній скарзі, відповідач ОСОБА_5 надав заяву, в якій виклав свої доводи щодо обставин даної справи, апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апелянт оскаржує рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_5 та щодо стягнення з позивача витрат на правову допомогу, а тому в іншій частині рішення не переглядається.

Матеріали справи свідчать, що 13.11.2007 між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №OD33АЕ00006427, відповідно до умов якого банк зобов`язався надати позичальникові кредитні кошти на строк з 13.11.2007 по 11.11.2011 включно, у вигляді не поновлюваної лінії у розмірі 22 394,11 доларів США на купівлю автомобіля (споживчі цілі), а також у розмірі 6,77 долари США для сплати за реєстрацію предмету застави в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна шляхом перерахування відповідно до п. 1.2. на сплату страхових платежів за договором страхування ТЗ №OD33АЕ00006427 від 13.11.2007, договором особистого страхування OD33АЕ00006427 від 13.11.2007 на строк до 12.11.2008 у сумі 1 244,36 доларів США, а також винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 470,84 доларів США та у розмірі 4 977,44 доларів США на сплату страхових платежів у випадку та згідно порядку, передбачених п. п. 2.1.3, 2.2.7 даного договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,00% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, щомісячної винагороди у розмірі 0,14% від суми виданого кредиту на придбання автомобіля, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно з п. 3.10 даного договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п. 6.2. даного договору.

Згідно з п. п. 2.2.2 позичальник зобов`язується сплатити відсотки за користування кредитом відповідно до п. п. 2.3.1, 2.3.2, 2.3.3,3.1,3.2,7.1,7.4 даного договору, повну сплату відсотків за користування кредитом здійснити не пізніше дати фактичного повного погашення кредиту.

Відповідно до п. 4.5 договору сторони визначили, що терміни позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки пені, штрафів за даним договором встановлюються сторонами тривалістю п`ять років.

Пунктом 7.1. договору визначено, що банк зобов`язується надати позичальнику кредитні кошти на строк з 13.11.2007 по 11.11.2011 включно у вигляді непоновлювальної лінії. У абзаці 2 п.71. договору зазначено, що періодом сплати вважати період з 13 по 17 число кожного місяця, щомісячним платежем у сумі 484,45 дол. США.

В забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором 13.11.2007 між ЗАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_4 укладений договір поруки №OD33АЕ00006427/1, а також між ЗАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 договір поруки №OD33АЕ00006427/2.

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №OD33АЕ00006427 від 13.11.2007, укладеного між банком та ОСОБА_1 , станом на 21.11.2019 загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) становить 15 523,61 доларів США, що складає еквівалент 375 360,89 грн., загальний залишок заборгованості за процентами 3 529,84 доларів США, що складає еквівалент 85 351,53 грн., разом до стягнення 19 053,45 доларів США, що складає еквівалент 460 712,42 грн.

У порушення умов кредитного договору, ОСОБА_1 не здійснював сплату кредитних коштів та процентів за їх користування, внаслідок чого станом на 21.11.2019 виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 19 053,45 доларів США з яких 15 523,61 доларів США заборгованість за кредитом та 3 529,84 доларів США заборгованість за відсотками.

21.11.2019 АТ КБ «Приватбанк» направило засобами поштового зв`язку боржнику та поручителям повідомлення про наявність заборгованості з вимогою про її погашення, яка залишена без виконання.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ "Приватбанк" до ОСОБА_5 суд послався на пропуск позивачем строку позовної давності, про застосування якого заявляли поручителі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Водночас суд не звернув увагу на те, що за змістом статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, тоді як ОСОБА_5 з вказаною заявою до суду не звертався, тому суд безпідставно застосував до спірних правовідносин, які виникли між банком та позичальником ОСОБА_1 строк позовної давності.

Доводи ОСОБА_5 про те, що останній не був повідомлений належним чином про розгляд справи в суді першої інстанції, так як поштові повідомлення, які надсилалися на його адресу повернулися з позначкою «за закінченням терміну зберігання», не можуть бути прийняті до уваги, оскільки суд апеляційної інстанції розглядає справу в межах доводів апеляційної скарги, ОСОБА_1 апеляційна скарга не подавалася, доводи про неповідомлення про час та місце розгляду справи можуть бути враховані судом апеляційної інстанції із застосуванням відповідних наслідків лише в межах доводів особи, чиє право порушене.

Зважаючи на те, що таких доводів в скарзі банку немає, ОСОБА_1 рішення суду не оскаржене, суд не вправі врахувати заяву ОСОБА_1 про застосування строку позовної давності, подану в апеляційну інстанцію.

ОСОБА_1 не позбавлений права подання власної апеляційної скарги.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, щодо відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику, грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем, у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Як передбачено ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості станом на 21.11.2019 у ОСОБА_5 виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 19 053,45 доларів США з яких: 15 523,61 доларів США заборгованість за кредитом та 3 529,84 доларів США заборгованість за відсотками, яка останнім не спростована, доказів погашення заборгованості не надано.

Наявність рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23.02.2012 за яким в рахунок погашення заборгованості перед ПАТ КБ "Приватбанк" за кредитним договором у розмірі 337 321,15 грн. звернуто стягнення на предмет застави автомобіль марки Mercedes-Bens, модель: Vito, д.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 не доводить, що майно дійсно було реалізовано в рахунок погашення заборгованості перед банком, таких доказів ОСОБА_5 не надано.

Отже, враховуючи вищевикладене апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги в частині стягнення з ОСОБА_5 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості обґрунтованими, у зв`язку з чим з відповідача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором у розмірі 19 053,45 доларів США з яких: 15 523,61 доларів США заборгованість за кредитом та 3 529,84 доларів США заборгованість за відсотками.

Щодо доводів апеляційної скарги про стягнення правничої допомоги.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи судом першої інстанції відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надано договори про надання правової допомоги №1/20 та №2/20 від 05.02.2020, а також додатки до вказаних договорів про надання правової допомоги, щодо порядку та умов здійснення розрахунків, згідно яких сторони визначили, що гонорар-винагорода за надання правової допомоги складається з наступного: 1500 грн. складання заяв по суті справи за кожен процесуальний документ; 500 грн. складання заяв з процесуальних питань, інших заяв, клопотань, заперечень та інших процесуальних документів за кожен процесуальний документ; 500 грн. за участь у кожному судовому засіданні; 500 грн. інші послуги з надання правової допомоги, в залежності від кількості часу, який було витрачено адвокатом за одну годину. За п. 5 клієнт сплачує аванс у розмірі 1500 грн.

Згідно з квитанціями від 11.02.2020 ОСОБА_7 та ОСОБА_3 здійснено сплату суми авансового платежу на рахунок адвоката в розмірі по 1500 грн.

Разом з тим, виходячи з таких критеріїв як складність справи, а також час витрачений адвокатом на виконання робіт, об`єм та обсяг наданих адвокатом послуг, ціну позову, вартість послуг у вигляді опрацювання позовної заяви, яка не представляє великої складності, враховуючи те, що відзиви ОСОБА_7 та ОСОБА_3 на позов є аналогічними за своїм змістом, а також заява про застосування строків позовної давності на трьох аркушах, слід вважати, що надані адвокатом послуги у суді першої інстанції не відповідають критеріям реальності та співмірності, у зв`язку з чим визначений відповідачами розмір витрат на правову допомогу по 3000 грн. на користь кожної є завищеним.

Зважаючи на викладене, апеляційна скарга в цій частині підлягає частковому задоволенню, рішення про стягнення витрат на правову допомогу зміні шляхом зменшення витрат на професійну правничу допомогу. З АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_7 слід стягнути витрати на правову допомогу у розмірі по 1 500 грн. кожній.

В силу ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції в частині вимог АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення позову в повному обсязі, а в частині стягнення з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3 витрат на правову допомогу зміні шляхом зменшення розміру витрат та стягнення з позивача на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по 1500 грн. кожній.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 14 квітня 2020 року в частині вимог Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу скасувати.

Позов Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» 15 523,61 доларів США заборгованість за кредитом та 3 529,84 доларів США заборгованість за процентами.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 14 квітня 2020 року в частині вимог Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення витрат на правову допомогу змінити.

Зменшити витрати на професійну правову допомогу, стягнути з Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на користь ОСОБА_2 , ОСОБА_3 по 1500 грн. кожній.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складений 22.12.2022

Головуючий:

Судді: