ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/2485/20 Номер провадження 22-ц/814/385/22Головуючий у 1-й інстанції Городівський О. А. Доповідач ап. інст. Абрамов П. С.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді: Абрамова П.С.

Суддів: Дорош А.І., Пилипчук Л.І.,

за участю секретаря судового засідання Ряднини І.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 02 листопада 2021 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Миргородський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Суми), Головне управління Пенсійного Фонду України в Полтавській області, про встановлення факту батьківства

УСТАНОВИВ:

короткого змісту позовних вимог і рішення суду першої інстанції;

У грудні 2020 року ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_1 , відповідно до якого прохала встановити факт батьківства ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , по відношенню до малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що з жовтня 2014 року по 18 травня 2020 року вона проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 в його будинку за адресою АДРЕСА_1 . В період спільного проживання, ІНФОРМАЦІЯ_4 , у них народилася донька, ОСОБА_4 . Відомості про батька до свідоцтва про народження дитини внесені на підставі ч. 1 ст. 135 СК України за вказівкою матері. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер. За свого життя ОСОБА_3 визнавав своє батьківство відносно доньки, проявляв турботу та піклування про неї, утримував та забезпечував її потреби. Наразі в позивачки виникла необхідність встановити факт батьківства з метою реалізації прав малолітньої доньки на спадкування та права на соціальний захист у зв`язку зі втратою годувальника.

Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 02 листопада 2021 року позов задоволено, встановлено факт батьківства ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , по відношенню до малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

короткого змісту вимог апеляційної скарги; узагальнених доводів особи, яка подала апеляційну скаргу;

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 прохав рішення місцевого суду скасувати та ухвалити у справі нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі зазначав, що судова молекулярна-генетична експертиза, що була призначена ухвалою суду першої інстанції за клопотанням позивачки у справі, не була проведена експертною установою. Інших клопотань, зокрема щодо проведення ДНК аналізу для встановлення спорідненості дитини з іншими особами, які перебувають в кровному спорідненні з померлим, зокрема з ним, ОСОБА_1 , як старшим сином померлого, чи з ОСОБА_5 , як рідною сестрою померлого, а також клопотання про призначення у справі посмертної судової молекулярно-генетичної експертизи, позивач не заявляла. Для категоричного висновку про батьківство в судовому порядку, на його думку, недостатньо лише самих показів свідків, у зв`язку із чим вважає за необхідне проведення у справі генотипоскопічного дослідження (судової молекулярно-генетичної експертизи).

узагальнених доводів та заперечень інших учасників справи;

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 прохала залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення місцевого суду - без змін.

встановлених судом першої інстанції та неоспорених обставин, а також обставин, встановлених судом апеляційної інстанції, і визначених відповідно до них правовідносин; доводів, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції; мотивів прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу;

ІНФОРМАЦІЯ_4 народилася ОСОБА_4 (а.с. 5).

Згідно зі свідоцтва про народження її батьками записані ОСОБА_6 та ОСОБА_2 . Державна реєстрація народження дитини, ОСОБА_4 , здійснено на підставі ч. 1 ст. 135 СК України.

Це було обумовлено тим, що позивачка не перебувала в зареєстрованому шлюбі із батьком дитини, ОСОБА_3 .

ОСОБА_2 після народження доньки разом із нею проживали в домоволодінні ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер (а.с. 6).

Місцевий суд на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, показів свідків дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги апеляційний, суд дійшов таких висновків.

Статтею 51 Конституції України, частинами 2, 3 статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

Відповідно до частин 1-3 статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.

Справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні. Спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою одним із батьків. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі статтею 135 СК України.

Рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах реєстрації актів цивільного стану (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

За правилами статті 130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із частинами 1, 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 591/6441/14-ц (провадження № 61-6030св18) зазначено, що: «щодо предмету доказування у даній категорії справи, то СК України будь-яких особливостей не визначає. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи. Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства. Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи».

Європейський суд з прав людини зауважив, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства (KALACHEVA v. RUSSIA, № 3451/05, § 34, ЄСПЛ, від 07 травня 2009 року).

В ході судового розгляду справи місцевим судом було надано належну оцінку доказам у справі, зокрема показам свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , а також письмовим доказам: фотографіям, відеозаписам з особистого архіву позивачки; факту проведення 12 грудня 2015 року релігійного обряду хрещення малолітньої ОСОБА_4 , де вона вказана з прізвищем « ОСОБА_10 », що підтверджується копією відповідного свідоцтва (а.с. 7).

Місцевий суд, оцінивши обставини спільного проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_2 як в період вагітності, так і після народження дитини, в ході якого ними спільно велося господарство, був спільний побут, здійснювався спільне виховання дитини ОСОБА_4 та на утриманні ОСОБА_3 , який систематично забезпечував її життєві потреби, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог про встановлення батьківства.

В ході апеляційного розгляду справи було проведено судово молекулярно-генетичну експертизу, проведення якої доручено експертам Товариства з обмеженою відповідальністю «МАМА ПАПА» (01033, м. Київ, вул. Льва Толстого, 21, Код , ліцензія МОЗ № 1168 від 03.11.2016).

На вирішення експертів постановлені наступні питання:

1. Чи є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , єдинокровними братом та сестрою, тобто мають спільного одного з батьків?

2. Чи є спільним батько у ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .?

3. Чи наявна кровна спорідненість по лінії батька, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .?

У відповідності з висновком судово молекулярно-генетичної експертизи ОСОБА_1 та ОСОБА_4 народжені різними матеріями та вірогідність, що вони мають спільного біологічного батька становить - 99,9 %.

За таких обставин доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду не спростували.

висновків за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції;

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи те, що рішення місцевого суду ухвалене з дотриманням вимог матеріального та процесуального права підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Оскільки в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, підстави для відшкодування судових витрат, понесених скаржником під час апеляційного розгляду справи, - відсутні.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 02 листопада 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сил з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, яким є Верховний Суд.

Повний текст постанови складено 14 грудня 2022 року.

Головуючий суддя П.С. Абрамов

Судді А.І. Дорош

Л.І. Пилипчук