Житомирський апеляційний суд
Справа №935/6/22 Головуючий у 1-й інст. Янчук В. В.
Категорія 44 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2022 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Павицької Т. М.,

суддів Миніч Т.І., Трояновської Г.С.,

розглянувши у спрощеному письмовому провадженні ОСОБА_1 до Коростишівської міської ради, Державної казначейської служби України, третя особа - Громадська організація «Проти придурків та ідіотів» про відшкодування моральної шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 13 червня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Янчука В.В. в м. Коростишеві, в с т а н о в и в :

У січні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом у якому просив доручити Державній казначейській службі України стягнути з рахунків Коростишівської міської ради за рахунок бюджетів, передбачених для вказаних органів, в разі відсутності таких коштів стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на його користь кошти на відшкодування моральної шкоди в сумі 33 500 грн та 1460 грн витрат пов`язаних з розглядом справи. Зобов`язати Державну казначейську службу України здійснити заходи щодо відшкодування посадовими особами Коростишівської міської ради, які неналежно розглянули звернення позивача від 28.12.2019 МР 8 запит 280.1059.17 заподіяної державному органу під час виконання трудових обов`язків шкоди в сумі 34 960 грн. Позовні вимоги мотивував тим, що рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 30.04.2020 у справі № 240/4007/20, визнано протиправною бездіяльність Коростишівської міської ради, яка полягає у ненаданні відповіді на запит ОСОБА_1 від 28.12.2019 МР 8 запит 280.1059.17 у відповідності до вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації». Зазначав, що неправомірні дії відповідача щодо неналежного розгляду звернення про надання інформації, призвели до того, що позивач був змушений захищати своє право у судовому порядку, а отже витрачати значних зусиль та часу для його відновлення, захист порушеного права вимагав додаткових зусиль для організації його часу, побуту, що призвело до порушення стосунків з оточуючими людьми, порушення нормальних життєвих зв`язків, виникненні негативного для нього явища, зокрема неодноразового повторного звернення для встановлення істини у справі та доказування протиправної бездіяльності відповідача, витрачання особистого часу, значних коштів, сил для відновлення свого порушеного права, що негативно відобразилось на психоемоційному стані, спричинених неправомірними діями та бездіяльністю Коростишівської міської ради.

Рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 13 червня 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове яким задовольнити його позовні вимоги. На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалене із неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги доводи позивача, викладені у позовній заяві щодо факту незаконної діяльності відповідача, підтвердженого рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 30.04.2020 у справі №240/4007/20. Крім того, не взято до уваги посилання позивача на те, що Коростишівська міська рада , всупереч вищевказаному судовому рішенню, повторно відмовила у задоволенні запита на інформацію, що підтверджується доказами наявними у матеріалах справи.

У відзиві на апеляційну скаргу, Коростишівська міська рада не погоджується з вимогами апеляційної скарги, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі статтею 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановленій законом строк.

Статтею 56 Конституції України закріплено право особи на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до частини другої статті 24 Закону України «Про доступ до публічної інформації» особи, на думку яких їхні права та законні інтереси порушені розпорядниками інформації, мають право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди в порядку, визначеному законом.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди (пункти 8, 9 частини другої статті 16 ЦК України).

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормами статті 1167 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів, визначені ст.1173 ЦК України.

Згідно із вимогами статті 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Моральна шкода полягає у душевних стражданням, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв`язку із приниженням її честі, гідності а також ділової репутації; моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), та, з урахуванням інших обставин, зокрема тяжкості вимушених змін у життєвих стосунках, ступеню зниження престижу і ділової репутації позивача. При цьому, виходити слід із засад розумності, виваженості та справедливості.

Правовою підставою цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини. Разом з тим, обов`язок доведення наявності шкоди, протиправності діяння та причинно-наслідкового зв`язку між ними покладається на позивача. Відсутність однієї із складової цивільно-правової відповідальності є підставою для відмови у задоволенні позову.

Отже, визначальним у вирішенні такої категорії спорів є доведення усіх складових деліктної відповідальності на підставі чого суди першої та апеляційної інстанцій встановлюють наявність факту заподіяння позивачу посадовими особами органів державної влади моральної шкоди саме тими діями (бездіяльністю), які встановлені судом (суддею).

Вказаний висновок висловлено у постанові Верховного Суду від 19 березня 2020 року у справі № 686/13212/19 (провадження № 61-21982св19).

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом першої інстанції встановлено, рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2020 року у справі № 240/4007/20 визнано протиправною бездіяльність Коростишівської міської ради, яка полягає у ненаданні відповіді на запит ОСОБА_1 від 28.12.2019 МР 8 запит 280.1059.17 та зобов`язано Коростишівську міську раду надати відповідь на запит ОСОБА_1 від 28.12.2019 МР 8 запит 280.1059.17 у відповідності до вимог ЗУ «Про доступ до публічної інформації».

Коростишівською міською радою 27.05.2020 за № 03-26/1015 на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду у справі 240/4007/20 від 30.04.2020, надано відповідь на запит про доступ до публічної інформації у відповідності до вимог ЗУ «Про доступ до публічної інформації», що міститься у запиті від 28.12.2019 з доданими додатками.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, враховуючи вказані норми матеріального права, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, дійшов обґрунтованого висновку, що наявність судового рішення про визнання протиправною бездіяльність Коростишівської міської ради, не може бути підставою для задоволення позову, оскільки даним рішенням не встановлюється безумовна доведеність усіх обов`язкових складових цивільно-правової відповідальності заподіяння моральної шкоди.

У справах про відшкодування моральної шкоди обов`язок доказування покладається на особу, яка заявляє вимогу про відшкодування такої шкоди.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 посилався на ту обставину, що протиправність дій відповідача встановлена рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2020 року у справі № 240/4007/20.

Проте, колегія апеляційного суду звертає увагу, що сам лише факт ухвалення цього рішення не може бути самостійною та достатньою підставою стверджувати про спричинення позивачеві моральної шкоди не звільняє його від обов`язку надати докази на підтвердження наявності всіх необхідних елементів складу цивільного правопорушення, яке є підставою для відшкодування моральної шкоди.

Подібні висновки містяться зокрема, в постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року в справі №243/5118/19 (провадження №61-213св20), від 12 квітня 2019 року в справі №686/10651/18 (провадження №61-305св19), від 25 листопада 2019 року в справі №686/22462/18 (провадження №17648св19), від 31 липня 2019 року в справі №686/22133/18 (провадження №10591св19), від 06 вересня 2021 року в справі №296/3139/20 (провадження №61-1086св21).

Також, апеляційний суд звертає увагу, що рішенням Житомирського окружного адміністративного суду, визнавши протиправною бездіяльність Коростишівської міської ради, яка полягає у ненаданні відповіді на запит ОСОБА_1 від 28.12.2019 МР 8 запит 280.1059.17 та зобов`язано Коростишівську міську раду надати відповідь на запит ОСОБА_1 .

Отже, цим судовим рішенням були відновлені порушені права позивача на розгляд його запиту у відповідності до вимог законодавства. Будь-яких інших обставин, зокрема, щодо заподіяння шкоди позивачу, причинного зв`язку між такою шкодою та бездіяльністю відповідача не встановлено.

Задовольняючи адміністративний позов ОСОБА_1 , суд констатував факт порушення відповідачем вимог законодавства при розгляді запиту позивача. При цьому, враховуючи характер спірних правовідносин, вина заподіювача шкоди презюмується. Разом з тим, вказаних обставин недостатньо для відшкодування моральної шкоди, оскільки позивач зобов`язаний довести настання негативних наслідків у вигляді такої шкоди, її розмір та причинний зв`язок.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та на правильність ухваленого судового рішення не впливають.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру (п.3 ч.6 ст. 19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 13 червня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуючий

Судді