Провадження № 2/752/109/22
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

11 жовтня 2022 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Плахотнюк К.Г.

за участі секретаря судового засідання Сітайла В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві у приміщенні суду в порядку загального позовного провадження справу за позовом акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, зустрічним позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», треті особи без самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про захист прав споживача кредитних послуг та розірвання кредитного договору та зустрічним позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_1 про визнання порук припиненими

встановив:

26.10.2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

16.11.2015 року суддею Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_5 постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі.

02.02.2016 року Голосіївським районним судом м. Києва ухвалено заочне рішення, яким задоволено заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

30.10.2017 року Голосіївським районним судом м. Києва постановлено ряд ухвал, а саме: про задоволення заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 02.02.2016 року та його скасування, а також про залишення без розгляду заяв ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про перегляд зазначеного вище заочного рішення.

23.01.2018 року Голосіївським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

12.07.2018 року Голосіївським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про: витребування доказів від позивача; прийняття до провадження зустрічного позову ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк», треті особи без самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про захист прав споживача кредитних послуг та розірвання кредитного договору та зустрічним позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ПАТ КБ «ПриватБанк», третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_1 про визнання порук припиненими; призначення у справі судово-економічної експертизи у зв`язку з чим провадження у справі було зупинено.

07.05.2019 року суддею Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_5 постановлено ухвалу про поновлення провадження у справі.

17.09.2019 року Голосіївським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження, призначено справу до судового розгляду.

У зв`язку з рішенням Вищої ради Правосуддя № 1464/0/15-20 від 21.05.2020 року ОСОБА_5 звільнено з посади судді Голосіївського районного суду міста Києва.

На підставі п. 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу у Голосіївському районному суді м. Києва, але не виключно, керівником апарату Голосіївського районного суду міста Києва видано розпорядження № 420 про призначення автоматизованого розподілу цивільної справи № 752/17604/15-ц.

Відповідно до повторного автоматичного розподілу справ у Голосіївському районному суді м. Києва, 22.06.2020 року справа №752/17604/15-ц передана до провадження судді Плахотнюк К.Г.

04.08.2020 року суддею Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. постановлено ухвалу про прийняття справи до провадження.

23.10.2020 року Голосіївським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про виправлення описки в ухвалі від 04.08.2020 року.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що 30.05.2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № К2K4GK00260009, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 54 655, 00 дол. США на строк до 27.05.2021 року.

З метою забезпечення виконання зобов`язання за вказаним договором між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 було укладено договори поруки, відповідно до умов яких останні зобов`язались відповідати солідарно з позичальником за виконання ним умов кредитного договору.

ОСОБА_1 в порушення умов договору не здійснював погашення заборгованості у визначеному порядку, у зв`язку з чим станом на 11.09.2015 року у нього виникла заборгованість у розмірі 69 380, 77 дол. США, з яких: 31 374, 50 дол. США заборгованість за кредитом; 17 210, 48 дол. США заборгованість за процентами за користування кредитом; 20 795, 79 дол. США пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором.

З огляду на викладене вище, просили стягнути з ОСОБА_1 на користь банку заборгованість за кредитним договором у розмірі 69 380, 77 дол. США.

У зустрічній позовній заяві ОСОБА_1 до банку про захист прав споживача кредитних послуг та розірвання кредитного договору, позичальник посилається на наступні обставини, як підстави для позову.

Так, 30.05.2006 року між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» укладено кредитний договір № К2K4GK00260009, відповідно до змісту якого банк зобов`язався видати йому готівкою через касу банку 54 655, 00 дол. США для придбання житла, а також 7 996, 71 дол. США на сплату страхових платежів у випадках та порядку, передбачених п. 2.1.3, п. 2.2.7 кредитного договору на строк до 27.05.2021 року.

На забезпечення виконання зобов`язання, 30.05.2006 року було укладено договір іпотеки, предметом якого є квартира АДРЕСА_1 .

Також 30.05.2006 року було укладено три договори поруки, відповідно між банком та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Умови кредитного договору № К2K4GK00260009, що укладений між ним та банком не містять детального розпису загальної вартості кредиту, графіку платежів у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх супутніх послуг (зокрема, комісій, страхування, нотаріальних послуг за укладення договорів забезпечення, експертної оцінки предмету іпотеки, тощо), а також інших фінансових зобов`язань споживача за кожним платіжним періодом. Позичальнику не було надано достовірної та необхідної інформації перед укладенням кредитного договору, передбаченої Законом України «Про захист прав споживачів», а викладена у ньому інформація не відповідає дійсності, оскільки передбачений у п. 1.1. кредитного договору щомісячний платіж по 853, 11 дол. США є завищеним на 41, 24 дол. США щомісячно, що підтверджується доданими розрахунками на кредитних калькуляторах. Пунктом 1.1 зазначеного кредитного договору передбачена сплата комісії за надання фінансового інструменту у розмірі 0, 50 % від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, комісії 0, 35 % щомісячно, а п. 2.1.3, 2.2.7 кредитного договору - обов`язок позичальника щорічно укладати на користь банку договори страхування предмету іпотеки, тобто передбачені додаткові витрати, які також входять у вартість кредитної послуги і збільшують як реальну (ефективну) процентну ставку, так і суму абсолютного значення подорожчання кредиту, що складають у процентному та грошовому виразі ціну банківської послуги.

Йому, як позичальнику ні до підписання кредитного договору, ні після його підписання не було повідомлено форми кредитування, порядку нарахування відсотків, дійсної реальної річної відсоткової ставки за кредитом, детального розпису сукупної вартості кредиту. Графік погашення кредиту не видавався. Зазначені умови у кредитному договорі не відображено.

Крім того, кредитним договір не відповідає п. 6 ст. 3 ЦК України, а тому його розірвання є справедливим способом захисту його прав, як споживача з тих підстав, що за період виконання ним умов кредитного договору, ним же на користь банку виплачено набагато більшу суму, ніж передбачено, а тому, в результаті, банк отримав дохід, а він збитки.

Просив:

-розірвати кредитний договір № К2K4GK00260009, що укладений 30.05.2006 року між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк»;

-розірвати договір іпотеки, що укладений 30.05.2006 року між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Горобець П.А., зареєстрований в реєстрі за № 2359;

-визнати припиненою іпотеку нерухомого майна за договором договір іпотеки, що укладений 30.05.2006 року між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Горобець П.А., зареєстрований в реєстрі за № 2359;

-розірвати договір поруки № K2K4GK00260009/1, що укладений 30.05.2006 року між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «ПриватБанк»;

-визнати припиненою поруку за договором поруки № K2K4GK00260009/1, що укладений 30.05.2006 року між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «ПриватБанк»;

-розірвати договір поруки № K2K4GK00260009/2, що укладений 30.05.2006 року між ОСОБА_3 та ПАТ КБ «ПриватБанк»;

-визнати припиненою поруку за договором поруки № K2K4GK00260009/2, що укладений 30.05.2006 року між ОСОБА_3 та ПАТ КБ «ПриватБанк»;

-розірвати договір поруки № K2K4GK00260009/3, що укладений 30.05.2006 року між ОСОБА_4 та ПАТ КБ «ПриватБанк»;

-визнати припиненою поруку за договором поруки № K2K4GK00260009/3, що укладений 30.05.2006 року між ОСОБА_4 та ПАТ КБ «ПриватБанк».

У зустрічній позовній заяві ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до АТ КБ «ПриватБанк», третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_1 про визнання порук припиненими зазначено наступне.

Банк звернувся до суду з позовом 06.10.2015 року, тобто більше, ніж через шість місяців після настання строку виконання зобов`язань за основним договором у повному обсязі, який банк змінив відповідно до п. 2.3.3 кредитного договору та ч. 2 ст. 1050 ЦК України згідно з вимогою № 30.1.0.0./2 про повне дострокове погашення заборгованості від 18.06.2012 року і який настав через тридцять днів з дати зазначеної вимоги, в результаті невиконання якої банк 26.09.2015 року звернувся до суду з позовом до позичальника про звернення стягнення на предмет іпотеки.

В подальшому, була направлена друга вимога № 30.1.00/2-90 від 01.03.2013 року про повне дострокове погашення кредиту, яка також залишилася без добровільного виконання позичальником.

В 2012 році банком до позичальника подано позов про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення.

26.11.2014 року Апеляційним судом м. Києва за результатами перегляду заочного рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 04.12.2012 року змінено останнє.

Зменшено суму заборгованості за кредитним договором № К2K4GK00260009 від 30.05.2006 року, що укладений між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 з 508 468, 46 грн. до 300 355, 50 грн., яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 за рахунок коштів, отриманих від реалізації предмета іпотеки.

Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 04.12.2012 року в частині виселення ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_2 скасовано.

В задоволені позовної вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про виселення відмовлено.

В іншій частині рішення суду залишено без змін, а саме: звернуто стягнення на предмет іпотеки по договору іпотеки від 30.05.2006 року: квартиру загальною площею 42, 20 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , що належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу; встановлено спосіб реалізації предмету іпотеки: квартиру загальною площею 42, 20 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , що належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, шляхом продажу з прилюдних торгів в межах процедури виконавчого провадження; встановлено початкову ціну для реалізації предмету іпотеки по договору іпотеки від 30.05.2006 року, на рівні ціни, не нижчої за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчого провадження; стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 3 326 (три тисячі триста двадцять шість) гривень 30 копійок; в решті позовних вимог відмовлено.

Внаслідок порушення боржником виконання зобов`язань за кредитним договором, ПАТ КБ «ПриватБанк» 18.06.2012 року пред`явило вимогу до боржника і поручителів про дострокове повернення всієї суми кредиту й пов`язаних з ним платежів, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 1050 ЦК України та умовам кредитного договору й договорів поруки.

Таким чином, банк використав своє право, передбачене ст. 1050 ЦК України та п. 2.3.3 кредитного договору достроково вимагати погашення заборгованості у повному обсязі і строк виконання основного зобов`язання настав ще у 2012 році.

Останні платежі за кредитним договором проведено у вересні 2012 року, вимогу про дострокове погашення заборгованості направлено у червні 2012 року, позов до позичальника пред`явлено у 2012 році, а до поручителів лише у вересні 2015 року. Таким чином, станом на вересень 2015 року строк пред`явлення вимог до поручителів минув, а тому порука є припиненою.

Просили визнати припиненою поруку за договорами поруки:

-№ K2K4GK00260009/1, що укладений 30.05.2006 року між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «ПриватБанк»;

-№ K2K4GK00260009/2, що укладений 30.05.2006 року між ОСОБА_3 та ПАТ КБ «ПриватБанк»;

-№ K2K4GK00260009/3, що укладений 30.05.2006 року між ОСОБА_4 та ПАТ КБ «ПриватБанк».

23.01.2018 року до суду подано відзив на позов від відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , відповідно до змісту якого останні заперечували проти позову, зазначивши також про пропуск строків позовної давності позивачем для звернення до суду .

У судовому засіданні 11.10.2022 року сторони відсутні, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Врахувавши подані сторонами заяви по суті справи, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення заявлених первісних позовних вимог та зустрічного позову ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк», треті особи без самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про захист прав споживача кредитних послуг та розірвання кредитного договору та наявність підстав для задоволення зустрічного позову ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до АТ КБ «ПриватБанк», третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_1 про визнання порук припиненими, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 30.05.2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № К2K4GK00260009, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 54 655, 00 дол. США для придбання житла, а також 7 996, 71 дол. США на сплату страхових платежів у випадках та порядку, передбачених п. 2.1.3, п. 2.2.7 кредитного договору на строк до 27.05.2021 року.

На забезпечення виконання зобов`язання, 30.05.2006 року було укладено договір іпотеки, предметом якого є квартира АДРЕСА_1 .

З метою забезпечення виконання зобов`язання за вказаним договором між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 було укладено договори поруки, відповідно до умов яких останні зобов`язались відповідати солідарно з позичальником за виконання ним умов кредитного договору.

Звертаючись до суду з позовом, ПАТ КБ «ПриватБанк» в обґрунтування своїх вимог зазначає, що ОСОБА_1 в порушення умов договору не здійснював погашення заборгованості у визначеному порядку, у зв`язку з чим станом на 11.09.2015 року у нього виникла заборгованість у розмірі 69 380, 77 дол. США, з яких: 31 374, 50 дол. США заборгованість за кредитом; 17 210, 48 дол. США заборгованість за процентами за користування кредитом; 20 795, 79 дол. США пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором.

Відповідачі заперечували проти позову, зокрема не визнали розмір заборгованості, з огляду на що, судом було призначено судово-економічну експертизу.

Як видно зі змісту висновку експерта № 2772 за результатами проведення судово-економічної експертизи по цивільній справі № 752/17604/15-ц, складеного 20.03.2019 року судовим експертом Київської незалежної судово-експертної установи Тарасюком С.Ю., на вирішення експертизи поставлено наступні питання:

-чи підтверджується документально бухгалтерськими та первинними документами у справі № 752/17604/15-ц оформлення операції з надання кредитних коштів ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступник ПАТ КБ «ПриватБанк» позичальнику ОСОБА_1 за кредитним договором № К2K4GK00260009 від 30.05.2006 року у доларах США;

-якими є реальна процентна ставка, дійсні розміри щомісячних платежів, сукупна орієнтовна вартість кредиту та абсолютне значення подорожчання кредиту за кредитним договором № К2K4GK00260009 від 30.05.2006 року, відповідно до базових умов, викладених в даному договорі на момент його укладення з наданим графіком;

-чи у відповідності до кредитного договору № К2K4GK00260009 від 30.05.2006 року банком зараховано та спрямовано кошти сплачені позичальником на погашення кредиту (черговість та суми зарахування)? Якщо ні, то в чому невідповідність;

-чи відповідає наявний в матеріалах справи розрахунок заборгованості за всіма видами платежів станом на 15.09.2015 року умовам за кредитним договором К2K4GK00260009 від 30.05.2006 року, розрахунковим документам щодо видачі та погашення кредиту за цим кредитним договором? Якщо ні, в чому така невідповідність і яким є дійсний розмір заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № К2K4GK00260009 від 30.05.2006 року за її складовими (окремо: сума основного боргу, проценти, пеня) станом на 15.09.2015 року.

Так, за результатами проведення зазначеної вище експертизи, судовий експерт дійшов наступних висновків:

1.В зв`язку з відсутністю первинних документів (в т.ч. заяви на видачу готівки), передбачених вимогами постанови Правління НБУ № 337 від 14.08.2003 року «Про затвердження інструкції про касові операції в банках України» та документів бухгалтерського обліку банку (в т.ч. відсутні відомості про рух коштів по рахунку № НОМЕР_1 ), в межах наявних матеріалів справи надання кредитних коштів за кредитним договором № К2K4GK00260009 від 30.05.2006 року документально не підтверджується.

2.В результаті проведеного дослідження, виходячи з наданих на експертизу документів та керуючись умовами на момент укладення кредитного договору К2K4GK00260009 від 30.05.2006 року, встановлена сукупна вартість кредиту (у процентному значенні та у грошовому виразі) складає: сукупна вартість кредиту у процентному значенні на момент укладення кредитного договору № К2K4GK00260009 від 30.05.2006 року - 20, 59 %; сукупна вартість кредиту у грошовому виразі на момент кредитного договору № К2K4GK00260009 від 30.05.2006 року - 106 252, 35 дол. США. В результаті проведених арифметичних розрахунків, відповідно наявних матеріалів та умов кредитування, викладених на момент укладення кредитного договору № К2K4GK00260009 від 30.05.2006 року, встановлений щомісячний платіж складає: від 853, 11 дол. США до 1 376, 36 дол. США та 661, 80 дол. США в останній період сплати.

3.В результаті дослідження наявних матеріалів, встановлено відсутність повного обсягу інформації стосовно обліку заборгованості за кредитним договором № К2K4GK00260009 від 30.05.2006 року, а також суперечливі та неузгоджені дані стосовно відображення платежів в наявних документах, а саме: у розрахунку заборгованості станом на 11.09.2015 року не відображено сум погашення основного боргу та загальних розмірів здійснених платежів по кредиту. Крім того, умовами на момент укладення кредитного договору № К2K4GK00260009 від 30.05.2006 року не визначено детальної інформації стосовно погашення заборгованості (в т.ч. відсутній графік платежів у розрізі погашення основного боргу, відсотків та щомісячної винагороди); розрахунок заборгованості станом на 11.09.2015 року не відображає нарахування та погашення комісії за період з 30.05.2006 року по 11.09.2015 року (значення кол. «Комісія нарахована», «Сплачено комісії», «Залишок заборгованості за комісією» у розрахунку наведено як «0, 00» за весь досліджуваний період), що не узгоджується з умовами п. 1.1 кредитного договору № К2K4GK00260009 від 30.05.2006 року та даними виписки по рахунку № НОМЕР_2 за період з 30.05.2006 року по 25.10.2017 року і довідки про погашення станом на 26.01.2012 року, згідно яких наведено погашення комісії; в результаті співставлення розмірів погашених відсотків, наведених у кол. «Сплачено процентів» розрахунку заборгованості станом на 11.09.2015 року та даних про перерахування коштів на рахунки № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 виписки по рахунку № НОМЕР_2 за період з 30.05.2006 року по 25.10.2017 року, встановлено, що суми погашення відсотків у розрахунку наведено у розмірах менших, ніж згідно даних виписки по рахунку № НОМЕР_2 ; не видається за можливе в повній мірі встановити обґрунтованість операцій, наведених у виписках по рахунку № НОМЕР_2 за період з 30.05.2006 року по 25.10.2017 року та по рахунку № НОМЕР_6 за період з 26.06.2006 року по 26.10.2017 року. Крім того, відображення банком операцій та оформлення зазначених виписок в повній мірі не узгоджується з вимогами нормативно-правових актів НБУ щодо ведення документів бухгалтерського обліку в банках (в т.ч. вимог, передбачених постановами Правління НБУ № 254 від 18.06.2003 року, № 280 від 17.06.2004 року та № 566 від 30.12.1998 року); відсутні платіжні документи позичальника (квитанції, заяви на переказ готівки та інші документи) щодо погашення заборгованості за кредитним договором № К2K4GK00260009 від 30.05.2006 року; відсутній повний обсяг документів бухгалтерського обліку банку, в т.ч. відомостей щодо руху коштів (виписок) по рахункам № НОМЕР_1 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_7 , № НОМЕР_8 , № НОМЕР_9 , № НОМЕР_10 , № НОМЕР_5 , № НОМЕР_11 з відображенням погашення заборгованості за кредитним договором № К2K4GK00260009 від 30.05.2006 року. Враховуючи вищенаведене, у зв`язку з відсутністю повного обсягу інформації стосовно здійснених платежів за кредитним договором № К2K4GK00260009 від 30.05.2006 року, а також суперечливими та неузгодженими даними щодо відображення платежів в наданих документах, в межах наявних матеріалів не видається за можливе в повній мірі дослідити зарахування сплачених позичальником коштів в погашення заборгованості відповідно умов кредитного договору № К2K4GK00260009 від 30.05.2006 року.

4.Дослідивши «Розрахунок заборгованості за договором № К2K4GK00260009 від 30.05.2006 року, укладеним між ПриватБанком та клієнтом ОСОБА_1 станом на 11.09.2015 року» в частині арифметичних розрахунків, відповідно до наданих матеріалів та умов договору, встановлено суперечливі та неузгоджені дані щодо відображення заборгованості: у розрахунку виявлено документально необґрунтоване збільшення заборгованості за основним боргом (надання кредитних коштів) на загальну суму 2 903, 88 дол. США; у розрахунку не відображено суми погашення основного боргу та загальних розмірів здійснених платежів по кредиту. Крім того, умовами на момент укладення кредитного договору № К2K4GK00260009 від 30.05.2006 року не визначено детальної інформації стосовно погашення заборгованості (в т.ч відсутній графік платежів у розрізі погашення основного боргу, відсотків та щомісячної винагороди); в результаті співставлення розмірів погашених відсотків, наведених у кол. «Сплачено процентів» розрахунку заборгованості станом на 11.09.2015 року та даних про перерахування коштів на рахунки № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 виписки по рахунку № НОМЕР_2 за період з 30.05.2006 року по 25.10.2017 року, встановлено, що суми погашення відсотків у розрахунку наведено у розмірах менших, ніж згідно даних виписки по рахунку № НОМЕР_2 ; не видається за можливе в повній мірі встановити обґрунтованість операцій, наведених у виписках по рахунку № НОМЕР_2 за період з 30.05.2006 року по 27.10.2017 року та по рахунку № НОМЕР_6 за період з 26.06.2006 року по 26.10.2017 року. Крім того, відображення банком операцій та оформлення зазначених виписок в повній мірі не узгоджується з вимогами нормативно-правових актів НБУ щодо ведення документів бухгалтерського обліку в банках (в т.ч. вимог, передбачених постановами Правління НБУ № 254 від 18.06.2003 року, № 280 від 17.06.2004 року, № 566 від 30.12.1998 року); загальна сума платежів колонки «Сума погашеної пені» у розрахунку заборгованості станом на 11.09.2015 року складає 653, 05 дол. США , що не узгоджується з даними у підсумковій частині розрахунку («Погашено пені, в т.ч. списано 0, 00 USD»); розрахунок заборгованості станом на 11.09.2015 року не відображає нарахування та погашення комісії за період з 30.05.2006 року по 11.09.2015 року (значення кол. «Комісія нарахована», «Сплачено комісій», «Залишок заборгованості за комісією» розрахунку наведено як «0,00» за весь досліджуваний період), що не узгоджується з умовами п. 1.1 кредитного договору № К2K4GK00260009 від 30.05.2006 року та даними виписки по рахунку № НОМЕР_2 за період з 30.05.2006 року по 25.10.2017 року і довідки про погашення станом на 26.01.2012 року, згідно яких наведено погашення комісії. В межах наявних матеріалів відсутній повний обсяг документів бухгалтерського обліку ПАТ КБ «ПриватБанк» та інших документів, які відображають облік здійснених операцій за кредитним договором № К2K4GK00260009 від 30.05.2006 року за досліджуваний період (з 30.05.2006 року по 11.09.2015 року) та підтверджують заборгованість, зазначену у «Розрахунку заборгованості за договором № К2K4GK00260009 від 30.05.2006 року, укладеного між ПриватБанком та клієнтом ОСОБА_1 станом на 11.09.2015 року». В зв`язку з відсутністю повного обсягу документів бухгалтерського обліку ПАТ КБ «ПриватБанк» та інших документів в межах наявних матеріалів, неможливо в повній мірі дослідити відповідність «Розрахунку заборгованості за договором № К2K4GK00260009 від 30.05.2006 року, укладеного між ПриватБанком та клієнтом ОСОБА_1 станом на 11.09.2015 року» умовам кредитного договору № К2K4GK00260009 від 30.05.2006 року та розрахунковим документам щодо видачі та погашення кредиту, а також встановити дійсний розмір заборгованості станом на 11.09.2015 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша ст. 1054 ЦК України).

За правилами ч. 1 ст. 81, ч. 10 ст. 84 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд, залежно від того, яка особа ухиляються від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або у разі неподання таких доказів позивачем - також залишити позовну заяву без розгляду.

Судом під час постановлення ухвали про призначення судово-економічної експертизи було зобов`язано позивача надати перелік документів, що необхідні для проведення такої експертизи.

Зазначену ухвалу не виконано позивачем у повному обсязі.

За результатами проведено експертного дослідження зроблено висновки про те, що в межах наявних матеріалів відсутній повний обсяг документів бухгалтерського обліку ПАТ КБ «ПриватБанк» та інших документів, які відображають облік здійснених операцій за кредитним договором № К2K4GK00260009 від 30.05.2006 року за досліджуваний період (з 30.05.2006 року по 11.09.2015 року) та підтверджують заборгованість, зазначену у «Розрахунку заборгованості за договором № К2K4GK00260009 від 30.05.2006 року, укладеного між ПриватБанком та клієнтом ОСОБА_1 станом на 11.09.2015 року». В зв`язку з відсутністю повного обсягу документів бухгалтерського обліку ПАТ КБ «ПриватБанк» та інших документів в межах наявних матеріалів, неможливо в повній мірі дослідити відповідність «Розрахунку заборгованості за договором № К2K4GK00260009 від 30.05.2006 року, укладеного між ПриватБанком та клієнтом ОСОБА_1 станом на 11.09.2015 року» умовам кредитного договору № К2K4GK00260009 від 30.05.2006 року та розрахунковим документам щодо видачі та погашення кредиту, а також встановити дійсний розмір заборгованості станом на 11.09.2015 року.

Відтак, позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, не підлягають задоволенню судом.

Щодо зустрічних позовних вимог, ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк», треті особи без самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про захист прав споживача кредитних послуг та розірвання кредитного договору, слід зазначити наступне.

Так, звертаючись до суду із зазначеним вище зустрічним позовом, позивач просить суд:

-розірвати кредитний договір № К2K4GK00260009, що укладений 30.05.2006 року між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк»;

-розірвати договір іпотеки, що укладений 30.05.2006 року між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Горобець П.А., зареєстрований в реєстрі за № 2359;

-визнати припиненою іпотеку нерухомого майна за договором договір іпотеки, що укладений 30.05.2006 року між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Горобець П.А., зареєстрований в реєстрі за № 2359;

-розірвати договір поруки № K2K4GK00260009/1, що укладений 30.05.2006 року між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «ПриватБанк»;

-визнати припиненою поруку за договором поруки № K2K4GK00260009/1, що укладений 30.05.2006 року між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «ПриватБанк»;

-розірвати договір поруки № K2K4GK00260009/2, що укладений 30.05.2006 року між ОСОБА_3 та ПАТ КБ «ПриватБанк»;

-визнати припиненою поруку за договором поруки № K2K4GK00260009/2, що укладений 30.05.2006 року між ОСОБА_3 та ПАТ КБ «ПриватБанк»;

-розірвати договір поруки № K2K4GK00260009/3, що укладений 30.05.2006 року між ОСОБА_4 та ПАТ КБ «ПриватБанк»;

-визнати припиненою поруку за договором поруки № K2K4GK00260009/3, що укладений 30.05.2006 року між ОСОБА_4 та ПАТ КБ «ПриватБанк».

Частинами 1, 2 ст. 652 ЦК України, передбачено, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених ч. 4 цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Отже, закон пов`язує можливість розірвання договору безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю чотирьох умов, визначених ч. 2 ст. 652 ЦК України, при істотній зміні обставин (Правова позиція сформована на підставі:

Постанова, Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду,

номер 303/7534/15-ц, від 2018-06).

Зміна договору у зв`язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

При укладенні договору та визначенні його умов сторони повинні розумно оцінювати ті обставини, за яких він буде виконуватися. Інтереси сторін можуть порушуватися будь-якою зміною обставин, що виникають у ході виконання договору, проте лише істотна зміна обставин визнається підставою для пред`явлення вимоги про розірвання договору. Зміна обставин вважається істотною тільки тоді, коли вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не укладали би договору або уклали його на інших умовах.

Тобто розірвання кредитного договору через істотну зміну обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли залишення відповідного правочину в силі призведе до завдання шкоди стороні, яка значно перевищує витрати, необхідні для виконання договору на первісних умовах. При цьому можливість розірвання договору пов`язується безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з одночасною наявністю чотирьох умов, визначених ч. 2 ст. 652 ЦК України, за істотної зміни обставин (Правова позиція сформована на підставі:

Постанова, Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду,

номер 303/4645/16-ц, від 2019-03-25).

Однією з підстав розірвання договору є істотне порушення стороною цього договору. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (абзац другий частини другої статті 651 ЦК).

Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Суди, вирішуючи питання про оцінку істотності порушення стороною договору, повинні встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена як у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди; її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору, а також установити, чи є дійсно істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати (Правова позиція сформована на підставі: Ухвала, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, номер 263/5300/15-ц, від 2017-06-21).

Звертаючись до суду з зустрічним позовом, ОСОБА_1 в обґрунтування заявлених ним вимог зазначає, що умови кредитного договору № К2K4GK00260009, що укладений між ним та банком не містять детального розпису загальної вартості кредиту, графіку платежів у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх супутніх послуг (зокрема, комісій, страхування, нотаріальних послуг за укладення договорів забезпечення, експертної оцінки предмету іпотеки, тощо), а також інших фінансових зобов`язань споживача за кожним платіжним періодом. Позичальнику не було надано достовірної та необхідної інформації перед укладенням кредитного договору, передбаченої Законом України «Про захист прав споживачів», а викладена у ньому інформація не відповідає дійсності. Йому, як позичальнику ні до підписання кредитного договору, ні після його підписання не було повідомлено форми кредитування, порядку нарахування відсотків, дійсної реальної річної відсоткової ставки за кредитом, детального розпису сукупної вартості кредиту. Графік погашення кредиту не видавався. Зазначені умови у кредитному договорі не відображено. Крім того, кредитним договір не відповідає п. 6 ст. 3 ЦК України, а тому його розірвання є справедливим способом захисту його прав, як споживача з тих підстав, що за період виконання ним умов кредитного договору, ним же на користь банку виплачено набагато більшу суму, ніж передбачено, а тому, в результаті, банк отримав дохід, а він збитки.

Однак, зазначені ОСОБА_1 обставини, як підстави для зустрічного позову, в тому числі, підстави для визнання припиненими договорів порук, не свідчать про істотне порушення умов договору зі сторони банку, виходячи з тлумачення цієї конструкції Верховним судом, посилання на які міститься вище.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 про захист прав споживача кредитних послуг та розірвання кредитного договору, суд виходить з того, що відсутні істотні умови, визначені у ст. 652 ЦК України, оскільки зміна договору у зв`язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом, однак позивачем не доведено істотного порушення умов договору зі сторони банку, які б давали підстави для розірвання спірного договору у судовому порядку.

Щодо зустрічного позову ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до АТ КБ «ПриватБанк», третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_1 про визнання порук припиненими, слід зазначити наступне.

Звертаючись до суду з позовом про визнання порук припиненими, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 зазначають, що банк звернувся до суду з позовом 06.10.2015 року, тобто більше, ніж через шість місяців після настання строку виконання зобов`язань за основним договором у повному обсязі, який банк змінив відповідно до п. 2.3.3 кредитного договору та ч. 2 ст. 1050 ЦК України згідно з вимогою № 30.1.0.0./2 про повне дострокове погашення заборгованості від 18.06.2012 року і який настав через тридцять днів з дати зазначеної вимоги, в результаті невиконання якої банк 26.09.2015 року звернувся до суду з позовом до позичальника про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Внаслідок порушення боржником виконання зобов`язань за кредитним договором, ПАТ КБ «ПриватБанк» 18.06.2012 року пред`явило вимогу до боржника і поручителів про дострокове повернення всієї суми кредиту й пов`язаних з ним платежів, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 1050 ЦК України та умовам кредитного договору й договорів поруки.

Таким чином, банк використав своє право, передбачене ст. 1050 ЦК України та п. 2.3.3 кредитного договору достроково вимагати погашення заборгованості у повному обсязі і строк виконання основного зобов`язання настав ще у 2012 році.

Останні платежі за кредитним договором проведено у вересні 2012 року, вимогу про дострокове погашення заборгованості направлено у червні 2012 року, позов до позичальника пред`явлено у 2012 році, а до поручителів лише у вересні 2015 року. Таким чином, станом на вересень 2015 року строк пред`явлення вимог до поручителів минув, а тому порука є припиненою.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 553 ЦК України в редакції, яка була чинною на час існування спірних правовідносин визначено, що поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч. ч. 1.2 ст. 554 ЦК України).

Припинення поруки пов`язане, зокрема, із закінченням строку її чинності.

За змістом ч. 4ст. 559 ЦК України (в редакції, яка була чинною на час існування спірних правовідносин), порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

Отже, порука - це строкове зобов`язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України).

Відповідно до ч. 4ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду у постановах від 13.06.2018 року у справі № 408/8040/12, від 22.08.2018 року у справі № 2-1169/11 (провадження № 14-265цс18), від 20.03.2019 року у справі № 1411/3467/12 (провадження № 14-594цс18), від 10.04.2019 року у справі № 604/156/14-ц вказала на те, що умови договору поруки про його дію до повного припинення зобов`язань боржника не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні ст. 251 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 цього Кодексу про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

Виконання сторонами зобов`язання - це здійснення ними дій з реалізації прав і обов`язків, що випливають із зобов`язання, передбаченого договором. Отже, основне зобов`язання - це не зміст кредитного договору, а реально існуючі правовідносини, зміст яких складають права та обов`язки сторін кредитного договору.

Строк, передбачений ч. 4 ст. 559 ЦК України є преклюзивним, тобто його закінчення є підставою для припинення поруки, а отже, і для відмови кредиторові в позові у разі звернення до суду. Цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати. Суд зобов`язаний самостійно застосовувати положення про строк, передбачений вказаним приписом, на відміну від позовної давності, яка застосовується судом за заявою сторін. Якщо поручитель поза межами строку помилково виконає уже фактично неіснуючий обов`язок, він може за своїм вибором вимагати повернення виконаного як безпідставно набутого кредитором.

Тому і право кредитора, і обов`язок поручителя після його закінчення припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, у тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може.

Разом з цим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ст. ст. 251, 252 ЦК України). А у разі зміни кредитором на підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України строку виконання основного зобов`язання, передбачений ч. 4 ст. 559 цього Кодексу шестимісячний строк підлягає обчисленню від цієї дати.

За правилами ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

При цьому застосоване у ч. 4 ст. 559 ЦК України словосполучення «пред`явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов`язання, як умови чинності поруки, слід розуміти, як пред`явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної вимоги, а не будь-якої іншої до поручителя. Це твердження не позбавляє кредитора можливості пред`явити до поручителя іншу письмову вимогу про погашення заборгованості боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду лише протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання (висновок ВСУ, викладений у постанові від 20.04.2016 року у справі № 6-2662цс15).

Таким чином, банк, пред`явивши до позичальника та поручителів вимогу у позасудового порядку у 2012 році та позов до позичальника про звернення стягнення на предмет іпотеки, пропустили шестимісячний строк звернення з позовом до поручителів, подавши позов лише у 2015 році.

З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку, що зустрічні позовні вимоги про визнання порук припиненими, з тих підстав, про які зазначено ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , підлягають задоволенню судом.

За правилами ст. 141 ЦПК України, стягненню з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 підлягають судові витрати по сплаті судового збору.

На підставі викладеного та керуючись, ст. ст. 4, 5, 6, 12, 13, 141, 265, 268, 273 ЦПК України, суд -

вирішив:

позовні вимоги акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, залишити без задоволення.

Зустрічний позов ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», треті особи без самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про захист прав споживача кредитних послуг та розірвання кредитного договору, залишити без задоволення.

Зустрічний позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_1 про визнання порук припиненими, задовольнити.

Визнати припиненим договір поруки № K2K4GK00260009/1, що укладений 30.05.2006 року між ОСОБА_2 та акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк».

Визнати припиненим договір поруки № K2K4GK00260009/2, що укладений 30.05.2006 року між ОСОБА_3 та акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк».

Визнати припиненим договір поруки № K2K4GK00260009/3, що укладений 30.05.2006 року між ОСОБА_4 та акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк».

Стягнути з акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (, місцезнаходження: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. № 50) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_12 , місце проживання - АДРЕСА_4 ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Стягнути з акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (, місцезнаходження: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. № 50) на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_13 , зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_5 , місце проживання - АДРЕСА_6 ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Стягнути з акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (, місцезнаходження: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. № 50) на користь ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_14 , місце проживання - АДРЕСА_3 ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, яким ухвалено оскаржуване судове рішення.

Суддя К.Г. Плахотнюк