Провадження № 2/755/1102/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" грудня 2022 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді - Катющенко В.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про розірвання договору, стягнення грошових коштів та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачі звернулися до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, у новій редакції якого просять суд: розірвати договір про надання послуг від 01.09.2020 № ВС/S-ІІ-2, укладений між сторонами, стягнути з відповідача на користь позивачів сплачені за договором кошти у розмірі 50% від суми загальної суми, яка становить 65 000 грн, тобто по 32 500 грн на кожного та моральну шкоду по 50 000 грн.

Свої позовні вимоги позивачі обґрунтовують тим, що 01.09.2020 між ними, як законними представниками ОСОБА_4 , та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 (далі - ФОП ОСОБА_3 ) укладено договір про надання послуг № ВС/S-ІІ-2, за умовами якого виконавець бере на себе зобов`язання за рахунок коштів замовника надати замовнику послуги у сфері загальної середньої освіти: додаткової підготовки вихованця - ОСОБА_4 з дисциплін, перелік яких визначається за погодженням сторін, послуги з навчання мовам та навичкам спілкування, послуги освіти у сфері культури, послуги денного догляду за вихованцем, а також послуги на території Освітнього центру розвитку «BeClever», який розташований за адресою: м. Київ, вул. О.Пчілки,3-Д.

Після вступу до освітнього центру, позивачі помітили значне погіршення знань та навичок свої дитини, що свідчить на їхню думку про ненадання освітніх послуг, а, можливо, здійснення лише денного нагляду за вихованцем. Більш того, вказують, при укладенні договору вони розраховували у першу чергу на отримання дитиною належної якості освітніх послуг, підготовки ОСОБА_4 з дисциплін, перелік яких буде з ними погоджено, однак з ними не погоджувався перелік навчальних дисциплін та не визначався спосіб такого погодження. Також зазначають, що не було погоджено і індивідуальний навчальний план у розумінні ст. 14 Закону України «Про повну загальну середню освіту», на який розраховували замовники.

Умовами договору сторони погодили вартість послуг у розмірі 7 000 грн за календарний місяць, 10 місяців на рік (п.4.1 договору). Крім вказаної вартості, замовник сплачує виконавцеві разовий платіж у розмірі 9 000 грн.

Вказують, що ними виконувались умови договору та в повному обсязі вносились кошти за очікувані освітні послуги, натомість відповідачем порушуються умови договору та освітні послуги не надаються. Більш того, відомості відповідача не внесено до реєстру ЄДЄБО, що на думку позивачів свідчить про незаконне надання відповідачем освітніх послуг навчання та порушення прав позивачів як споживачів вказаних послуг.

За вісім місяців навчання позивачі сплатили 65 000 грн з урахуванням щорічного платежу.

Ними на адресу відповідача було направлено повідомлення про розірвання договору та вимогу про повернення безпідставно сплачених коштів, однак відповіді не отримали, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 08.07.2021 позовна заява була залишена без руху та позивачам надано строк для усунення недоліків.

03.08.2021 представником позивачів до суду подано заяву про усунення недоліків до якої долучено позовну заяву у новій редакції та докази сплати судового збору.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 03.09.2021 відкрито провадження у цій справі за правилами спрощеного провадження, без повідомлення сторін, яким роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи і визначено відповідні процесуальні строки.

Згідно вимог ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Відповідач копію ухвали суду та копію позовної заяви з додатками не отримала, конверт з відправленням повернувся до суду з відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання». Судом було вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Позивачем до суду додаткових заяв, крім позовної заяви у новій редакції, пояснень подано не було, відповідачем не використано право подання відзиву на позовну заяву.

Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Таким чином, суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебувають у зареєстрованому шлюбі з 13.04.2012, мають спільну дитину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

01.09.2020 між ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , як законними представниками ОСОБА_4 , та ФОП ОСОБА_3 укладено договір про надання послуг № ВС/S-ІІ-2 (далі - Договір), відповідно до п.1.1 якого виконавець бере на себе зобов`язання за рахунок коштів замовника надавати замовнику послуги у сфері загальної середньої освіти: додаткової підготовки вихованця з дисциплін, перелік яких визначається за погодженням сторін, послуги з навчання мовам та навичкам спілкування, послуги освіти у сфері культури, послуги денного розвитку «BeClever», який знаходиться за адресою: м. Київ, вул. О. Пчілки, 3-Д в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Сторони погодили вартість послуг у розмірі 7 000 грн за календарний місяць, 10 місяців на рік (п.4.1 Договору). Крім вартості послуг, визначеної у п. 4.1 Договору, замовник сплачує виконавцю разовий щорічний платіж у розмірі 9 000 грн, який не підлягає поверненню у випадку дострокового припинення договору (п.4.3 Договору).

За умовами Договору його дія припиняється у разі, зокрема, дострокового розірвання однією із сторін (п. 7.2.3 Договору).

Позивачі вказують, що ними виконувались умови договору та в повному обсязі вносились кошти за очікувані освітні послуги, натомість відповідачем порушуються умови договору та освітні послуги не надаються, у зв`язку з чим 14.06.2021 на адресу відповідача направлено повідомлення про розірвання Договору з вимогою про повернення безпідставно сплачених коштів. Повідомлення обґрунтоване тим, що з ними, як замовниками не було погоджено перелік дисциплін, не встановлено та не погоджено навчальний план, за яким мало відбуватись навчання, не надано освітніх послуг вихованцю.

Згідно з ч. 3 ст. 3 Закону України «Про повну загальну середню освіту» освітня діяльність у сфері загальної середньої освіти ґрунтуються на засадах та принципах, визначених Законом України «Про освіту».

Пунктом 18 ч.1 ст. 1 Закону України «Про освіту» передбачено, що освітня послуга - це комплекс визначених законодавством, освітньою програмою та/або договором дій суб`єкта освітньої діяльності, що мають визначену вартість та спрямовані на досягнення здобувачем освіти очікуваних результатів навчання.

За умовами п.1.1 Договору виконавець бере на себе зобов`язання за рахунок коштів замовника надати замовнику послуги у сфері загальної середньої освіти: додаткової підготовки вихованця - ОСОБА_4 з дисциплін, перелік яких визначається за погодженням сторін, послуги з навчання мовам та навичкам спілкування, послуги освіти у сфері культури, послуги денного догляду за вихованцем, а також послуги на території Освітнього центру розвитку «BeClever», який розташований за адресою: м. Київ, вул. О.Пчілки, 3-Д.

Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна умов договору не допускається.

За приписами ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За вимогами ч. 1 ст. 628 ЦПК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.ст. 901, 902 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу. Виконавець повинен надати послугу особисто.

Згідно з п. 17 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.

Частиною першою ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Якщо значну частину обсягу послуги чи робіт (понад сімдесят відсотків загального обсягу) вже було виконано, споживач має право розірвати договір лише стосовно частини послуги або робіт, що залишилася.

Якщо в результаті застосування умов договору, що обмежують права споживача, споживачеві завдано збитків, вони повинні відшкодовуватися винною особою у повному обсязі (ч. 9 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Згідно зі ст. 610 та ч. 4 ст. 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання та у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є ті умови, без погодження яких договір взагалі не вважається укладеним. Істотні умови договору визначаються в законі, разом з тим ними можуть стати будь-які умови, на погодженні яких наполягає та чи інша сторона. Істотні умови договору відображають природу договору, відсутність будь-якої з них не дає змоги сторонам виконати їх обов`язки, які покладаються на них за договором.

Частиною 2 ст. 651 ЦК України передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

За змістом ст. 907 ЦК України договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом.

Друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору, якщо договір змінений або розірваний у зв`язку з істотним порушенням договору однією із сторін (ч. 5 ст. 653 ЦК України).

Збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 906 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони погодили всі істотні умови договору про надання освітніх послуг, про що свідчать особисті їх підписи. Позивачі погодилися з правами та обов`язками, передбаченими Договором, умовами оплати та порядком розрахунку за освітні послуги, підставами припинення цього договору, відповідно до викладених у ньому умов, а також з відповідальністю, яка наступає у разі не виконання взятих на себе зобов`язань.

Умовами спірного договору також передбачено, що всі суперечки і розбіжності, що виникли або могли виникнути з приводу даного договору, підлягають вирішенню шляхом переговорів на підставі письмової претензії сторони (п.6.1 Договору).

За відсутності в матеріалах справи доказів ознайомлення позивачів протягом навчального процесу з обсягом, формою, якістю та результатами надання послуг за цим Договором, внесення рекомендацій щодо покращення роботи освітнього центру, здійснення контролю за виконанням відповідачем умов договору у випадку значного погіршення знань та навичок дитини, вчинення передбачених Договором дій (здійснення контролю за виконанням відповідачем умов договору) у зв`язку з не погодженням переліку навчальних дисциплін, індивідуального навчального плану та визначення способу такого погодження, суд дійшов висновку про недоведеність позову в частині вимог про розірвання спірного Договору.

Також, за відсутності вищевказаних доказів, не може свідчити про істотне порушення відповідачем умов Договору й направлення позивачами 14.06.2021 на адресу ФОП ОСОБА_3 повідомлення про розірвання Договору, строк дії якого до 30.06.2021, з вимогою про повернення безпідставно сплачених коштів.

Крім того, суд вважає, що наявна в матеріалах справи копія відповіді про відсутність заборгованості за Договором станом на 01.04.2021 (а.с. 28) не є доказом в розумінні ст. 77-79 ЦПК України, оскільки не містить відповідних реквізитів, а докази внесення позивачами коштів на оплату освітніх послуг в матеріалах справи відсутні.

Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди, суд зазначає, що спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень; у випадках, передбачених Цивільним кодексом та іншим законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов`язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов`язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до статті 611 ЦК України моральна шкода підлягає відшкодуванню у разі порушення зобов`язання, якщо таке відшкодування встановлено договором або законом. Тобто законодавець указує на два випадки компенсації моральної шкоди - вони визначені умовами договору або випливають із положень законодавства (зокрема статті 4, 22 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Згідно ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

З огляду на відсутність правових підстав для задоволення позову в частині вимог про розірвання спірного договору та стягнення безпідставно сплачених коштів, відповідно й відсутні підстави для задоволення вимоги про стягнення моральної шкоди.

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Встановивши правову природу заявленого позову, в достатньому обсязі визначившись з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку в силу вимог статей 12, 13, 81, 89 ЦПК України, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

У разі відмови у позові судові витрати, пов`язані із розглядом справи, покладаються на позивача (п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України).

На підставі викладеного та керуючись ЗУ «Про захист прав споживачів», ЗУ «Про повну загальну середню освіту», ст.ст. 525, 526, 610, 611, 627, 628, 638, 651, 653, 901, 902, 906, 907 ЦК України, ст.ст. 4,12,13,76-81, 89, 141, 206, 264, 265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ) про розірвання договору, стягнення грошових коштів та стягнення моральної шкоди - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: