Ухвала

Іменем України

21 грудня 2022 року

м. Київ

справа № 2-14215/2004

провадження № 61- 11122ск22

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Воробйової І. А. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А., Черняк Ю. В., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 02 серпня 2022 року про відмову у відкритті апеляційного провадження у справі за заявою ОСОБА_2 , зацікавлена особа: Білоцерківська державна об`єднана податкова інспекція, про встановлення факту перебування в шлюбних відносинах,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 жовтня 2004 року заяву ОСОБА_2 задоволено.

Встановлено факт перебування ОСОБА_2 і померлого ОСОБА_3 у шлюбних відносинах.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 02 серпня 2022 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 жовтня 2004 року у справі за заявою ОСОБА_2 , зацікавлена особа: Білоцерківська державна об`єднана податкова інспекція, про встановлення факту перебування в шлюбних відносинах.

У листопаді 2022 року до Верховного Суду ОСОБА_1 подала касаційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просила скасувати рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 жовтня 2004 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 02 серпня 2022 року.

Ухвалою Верховного Суду від 18 листопада 2022 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 жовтня 2004 року у справі за заявою ОСОБА_2 , зацікавлена особа: Білоцерківська державна об`єднана податкова інспекція, про встановлення факту перебування в шлюбних відносинах відмовлено.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 02 серпня 2022 року про відмову у відкритті апеляційного провадження залишено без руху та надано для усунення зазначених вище недоліків строк.

У грудні 2022 року заявником усунуто недоліки.

Заявлено клопотання, в якому заявник просить поновити строк на касаційне оскарження з посиланням на обставини, якими було зумовлено пропуск строку, зазначивши, що повний текст копії постанови апеляційного суду отримано14 жовтня 2022 року.

На підтвердження зазначених обставин, заявник надає роздруківку з Укрпошти, з якої вбачається, що копію постанови було отримано 14 жовтня 2022 року.

Оскільки повний текст судового рішення не було вручено у день його проголошення або складення, заявник має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, як такий, що пропущений

з поважних причин відповідно до статті 390 ЦПК України.

Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження пропущено з поважних причин, заявник у розумний інтервал часу після отримання копії постанови суду апеляційної інстанції звернувся з касаційною скаргою, тому строк необхідно поновити.

Розглянувши доводи касаційної скарги, оскаржуване судове рішення, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для відкриття касаційного провадження у цій справі.

Пунктом 3 частини першої статті 389 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваного судового рішення вбачається, що скарга є очевидно необґрунтованою, правильне застосування апеляційним судом норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Такого висновку суд дійшов з огляду на таке.

Відповідно частини першої статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до частини третьої статті 357 ЦПК України, апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до частини першої статті 127 ЦПК України, суд поновлює процесуальний строк, встановлений законом або судом, якщо визнає причини його пропуску поважними.

При цьому поважні причини - це ті обставини, що вказують на безпосереднє унеможливлення або ускладнення можливості вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, що виникли об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк.

Згідно частини першої статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Відповідно до частини четвертої статті 357 ЦПК України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини слід брати до уваги те, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Правосуддя має бути швидким. Тривала невиправдана затримка процесу практично рівнозначна відмові в правосудді. (Рішення Суду у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції від 16 грудня 1992 року, (Judgementof ECHR of 16 December 1992 DeGeouffredelaPradelle v. France // SeriesA N 253- В).

Кожен має право на судовий розгляд своєї справи упродовж розумного строку.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

Судом встановлено, що оскаржуване рішення ухвалено 21 жовтня 2004 року, апеляційну скаргу подано 15 червня 2022 року, тобто через 18 років після його ухвалення.

ОСОБА_1 набула повноліття за три місяці до моменту смерті батька - ІНФОРМАЦІЯ_1 , батько помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто в межах строку прийняття спадщини. Свідоцтво про право на спадщину на 1/2 спірної квартири ОСОБА_2 видано 19 березня 2005 року. ОСОБА_1 отримала свідоцтво на іншу частину 1/2 спірної квартири 09 вересня 2006 року.

Суд апеляційної інстанції при вирішенні питання про поновлення строків на апеляційне оскарження, встановивши, що на момент видачі свідоцтва про право на 1/2 спадкового майна заявник була повнолітня, з моменту видачі свідоцтва про право власності лише на половину спадкового майна, яке отримала 09 вересня 2006 року, тобто протягом шістнадцяти років до моменту звернення з апеляційною скаргою, заявник могла проявити інтерес до спадщини та встановити, на підставі чого нею отримана спадщина лише на половину спадкового майна, якщо вважала себе єдиною спадкоємицею, та врахувавши процесуальну поведінку особи після ухвалення судового рішення, поважність причин, яким обґрунтовується пропущення встановленого законом строку на апеляційне оскарження та їх доведеність, тривалість строку, яким пройшов з часу ухвалення судового рішення, яке оскаржується, сутність доводів апеляційної скарги та інші обставини, які мають істотне значення, дійшов правильного висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження, з посиланням на пункт 4 частини першої статті 358 ЦПК України.

Доводи касаційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки заявник маючи намір реалізувати своє процесуальне право на апеляційне оскарження, зобов`язана була використовувати у повному обсязі наявні засоби та передбачені законодавством можливості для вчинення відповідних процесуальних дій у межах встановленого законом строку.

Інші доводи касаційної скарги зводяться до незгоди із висновками суду апеляційної інстанції щодо встановлених обставин та зводяться до переоцінки доказів, які були досліджені та оцінені судом з додержанням норм процесуального права. У силу вимог статті 400 ЦПК Українисуд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.

Отже, оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, постановленим із правильним застосуванням норм матеріального права та додержанням норм процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись частиною четвертою, п`ятою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження ухвали Київського апеляційного суду від 02 серпня 2022 року.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 02 серпня 2022 року про відмову у відкритті апеляційного провадження у справі за заявою ОСОБА_2 , зацікавлена особа: Білоцерківська державна об`єднана податкова інспекція про встановлення факту перебування в шлюбних відносинах відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді І. А. Воробйова

Р. А. Лідовець

Ю. В. Черняк