Номер провадження: 22-ц/813/7421/22
Справа № 511/1875/21
Головуючий у першій інстанції Гринчак С. І.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.11.2022 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер справи: 511/1875/21

Номер провадження: 22-ц/813/7421/22

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді Заїкіна А.П. (суддя доповідач),

- суддів Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря судового засідання Зеніної М.О.,

учасники справи:

- позивач ОСОБА_1 ,

- відповідач - приватний нотаріус Роздільнянського районного нотаріального округу Одеської області Іванова Альвіна Йосипівна,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Роздільнянського районного нотаріального округу Одеської області Іванової Альвіни Йосипівни про скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Роздільнянського районного суду Одеської області, ухвалене у складі судді Гринчак С.І. о 13 годині 41 хвилині 12 травня 2022 року, повний текст рішення складений 16 травня 2022 року,

встановив:

2. Описова частина

2.1 Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до Роздільнянського районного суду Одеської області з вищезазначеною позовною заявою, в якій просить скасувати постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватного нотаріуса Роздільнянського районного нотаріального округу Одеської області Іванової А.Й. №256/02-14 від 11.06.2021 року у повному обсязі. Також позивачка просить стягнути з приватного нотаріуса Роздільнянського районного нотаріального округу Одеської області Іванової А.Й. на її користь судовий збір у розмірі - 908,00 грн..

ОСОБА_1 обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що вона є дружиною ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . При житті ОСОБА_2 залишив на її ім`я заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Івановою А., зареєстрований у реєстрі за № 370 від 14.08.2020 року.

Після відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_2 вона звернулася до приватного нотаріуса Роздільнянського районного нотаріального округу Одеської області Іванової Альвіни Йосипівни із заявою про прийняття спадщини, після чого було заведено спадкову справу № 55/2020.

11.06.2021 року приватний нотаріус Роздільнянського районного нотаріального округу Одеської області Іванова А.Й. прийняла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 256/02-14, якою відмовила їй у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , у зв`язку з тим, що на адресу нотаріуса надійшла ухвала Роздільнянського районного суду Одеської області від 12.04.2021 року за позовом ОСОБА_2 про визнання недійсним складеного ОСОБА_2 заповіту.

Позивачка зазначає, що правовою підставою вказаного рішення нотаріус визначила положення ст. 42 Закону України «Про нотаріат», яка передбачає відкладення та зупинення нотаріальної дії, в той час, як остаточне рішення нотаріуса прийняте на підставі ст. 49 зазначеного Закону. Вважає, що рішення нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії суперечить нормам чинного законодавства, порушує її цивільні права і законні інтереси і підлягає скасуванню через відсутність законних підстав для її винесення (а. с. 1 6).

2.2 Позиція відповідача в суді першої інстанції

У відзиві на позовну заяву відповідач позовні вимоги ОСОБА_1 не визнала та просила суд у задоволенні позову відмовити повністю.

Відзив на позов обґрунтовано тим, що у провадженні приватного нотаріуса Роздільнянського районного нотаріального округу Одеської області Іванової А.Й. знаходиться спадкова справа № 55/2020 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 . За даними, що містяться у спадковій справі, наявний заповіт, складений спадкодавцем на ім`я позивачки та на ім`я ОСОБА_3 , який було посвідчено 14 серпня 2020 року приватним нотаріусом Роздільнянського районного нотаріального округу Одеської області Івановою А.Й. за реєстровим №370. Зазначеним вище заповітом ОСОБА_2 на випадок своєї смерті зробив розпорядження щодо належного йому майна, визначив коло спадкоємців та розподілив заповідане майно між спадкоємцями за заповітом.

У передбачений ст. 1269 Цивільного кодексу України строк на адресу приватного нотаріуса надійшли заяви спадкоємців зазначених у заповіті про прийняття кожним з них спадщини з усіх підстав, передбачених чинним законодавством України. Крім заяв визначених у заповіті спадкоємців, на її адресу надійшли заяви від імені дочки спадкодавця - ОСОБА_4 , від імені сина спадкодавця - ОСОБА_5 , та від імені ОСОБА_6 , яка діяла як законний представник малолітньої дочки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за заявою якої визначено, що малолітня ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є дочкою спадкодавця.

Позивачем, у передбачені законом строки було подано заяву про прийняття спадщини, про видачу свідоцтв про право власності, свідоцтв про право на спадщину, та відповідно до вимог чинного законодавства було надано оригінали правоустановчих документів, сплачені необхідні платежі для вчинення нотаріальних дій щодо видачі свідоцтв про право на спадщину та свідоцтв про право власності. Під час підготовки документів до видачі свідоцтв про право на спадщину та свідоцтв про право власності, аналізуючи документи наявні у спадковій справі було встановлено, що 02 квітня 2021 року ОСОБА_4 в рамках зазначеної вище спадкової справи було подано заяву про видачу свідоцтв про право на спадщину на майно щодо якого наявне розпорядження за заповітом. Так як ОСОБА_4 не є визначеним заповітом спадкоємцем, їй було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину щодо зазначеного у заяві майна та 06.04.2021 року винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій - видачі свідоцтв про право на спадщину за № 139/02-14 та роз`яснено про порядок оскарження такої постанови в судовому порядку.

06 травня 2021 року на її адресу надійшла ухвала Роздільнянського районного суду Одеської області від 12.04.2021 року (справа №511/427/21) за позовом ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним. Тому вона, 11.06.2021 року винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 256/02-14, якою відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 до вирішення справи судом (а. с. 19 - 21).

2.3 Короткий зміст рішення суду першої інстанції, мотивування його висновків

Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 12 травня 2022 року відмовлено у задоволенні вищевказаного позову ОСОБА_1 ..

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що рішення відповідача про відмову позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 станом на 11.06.2021 року є правомірним, оскільки нотаріальна діяльність в якості свого предмета має безспірні справи щодо реалізації цивільних прав. Як наслідок нотаріус позбавлений можливості самостійно встановити розмір (склад) спадкового майна померлого ОСОБА_2 , за умови наявності спору між особами, які подали заяву про прийняття спадщини, який розглядається у порядку цивільного судочинства та результати вирішення якого можуть безпосередньо вплинути на нього (а. с. 24 - 26).

2.4 Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційні скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 12 травня 2022 року. Ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

2.5 Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення суду першої інстанції ухвалено при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справ, з порушенням норм процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального права.

Апелянт зазначає, що відповідач, ухвалюючи оскаржувану постанову, помилково ототожнив поняття відмови у вчиненні виконавчої дії та відкладення/зупинення вчинення виконавчої дії. З огляду на не встановлення відповідачем передбачених ст. 49 Закону України «Про нотаріат» обставин, відмова у вчиненні виконавчої дії є незаконною у даному випадку (а. с. 103 - 108).

2.6 Узагальнені доводи позивача в апеляційному суді

Приватний нотаріус Роздільнянського районного нотаріального округу Одеської області Іванова Альвіна Йосипівна правом надання відзиву на апеляційну скаргу не скористалась. Відзив на апеляційну скаргу до суду не надійшов.

2.7 Рух справи в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 08.07.2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 12 травня 2022 року було залишено без руху (а. с. 138 138 зворотна сторона).

На виконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху апелянтом надано до апеляційного суду заяву з додатками, якою усунуто недоліки апеляційної скарги (а. с. 144 145).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 13.07.2022 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 12 травня 2022 року(а. с. 146 - 146 зворотна сторона).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 09.08.2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 12 травня 2022 рокупризначено до розгляду (а. с. 151).

Учасники справи у судове засідання не з`явились. Про дату, час та місце розгляду справи сповіщені належним чином.

Від приватного нотаріуса Роздільнянського районного нотаріального округу Одеської області Іванової Альвіни Йосипівни надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, в якій остання зокрема просила апеляційну скаргу залишити без задоволення. Рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, час знаходження справи на розгляді апеляційного суду, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, викладення правової позиції сторін у заявах по суті справи, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, відсутність клопотань про відкладення розгляду справи, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників.

3. Мотивувальна частина

3.1 Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

3.2 Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій та неоспорені обставини по справі. Визначення відповідно до встановлених обставин правовідносин

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивача - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який залишив на ім`я позивача заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Івановою А.Й. та зареєстрований у реєстрі за № 370 від 14.08.2020 р..

08.12.2020 року позивач звернулась до приватного нотаріуса Роздільнянського районного нотаріального округу Одеської області Іванової А.Й. із заявою про прийняття спадщини за заповітом, після чого нотаріусом заведено спадкову справу № 55/2020.

02.04.2021 року ОСОБА_4 , в рамках зазначеної вище спадкової справи, було подано заяву про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом на майно, померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_2 , щодо якого наявне розпорядження за заповітом.

06.04.2021 року приватний нотаріус Роздільнянського районного нотаріального округу Одеської області Іванова А.Й. винесла постанову № 139/02-14 про відмову у вчиненні нотаріальних дій - видачі ОСОБА_4 свідоцтв про право на спадщину за законом щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , щодо якого наявне розпорядження за заповітом (а. с. 8).

06.05.2021 року приватний нотаріус Роздільнянського районного нотаріального округу Одеської області Іванова А.Й. отримала ухвалу Роздільнянського районного суду Одеської області від 12.04.2021 року (справа 511/427/21) про відкриття провадження по справі за позовом ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним та витребування у приватного нотаріуса Іванової А.Й. копію спадкової справи №55/2020, заведеної після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 (а. с. 29, 30).

08.06.2021 року позивач звернулася до приватного нотаріуса Роздільнянського районного нотаріального округу Одеської області Іванової А.Й. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 (а. с. 27).

11.06.2021 року приватний нотаріус Роздільнянського районного нотаріального округу Одеської області Іванова А.Й. винесла постанову № 256/02-14 про відмову у вчиненні нотаріальних дій - видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 до вирішення судом справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання заповіту недійсним (а. с. 8).

У спірній постанові зазначено, що вказана нотаріальна дія не може бути вчинена у зв`язку із тим, що на адресу приватного нотаріуса Роздільнянського районного нотаріального округу Одеської області Іванової А.Й. надійшла ухвала Роздільнянського районного суду Одеської області від 12.04.2021 року за позовом ОСОБА_4 про визнання недійсним складеного померлим ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_2 заповіту, який було посвідчено приватним нотаріусом Роздільнянського районного нотаріального округу Одеської області Івановою А.Й за реєстровим №370 (справа № 511/427/21, номер провадження: 2/511/278/21).

Між сторонами виникли правовідносини щодо оскарження відмови у вчиненні нотаріальної дії.

3.3 Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Встановивши обставини справи, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами письмові докази й наведені доводи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про безпідставність позову ОСОБА_1 .

3.4 Мотиви відхилення аргументів, викладених в апеляційній скарзі

Відповідно до ч. 2 ст. 50 Закону «Про нотаріат» право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Предметом судової діяльності у справах про оскарження нотаріальних дій або відмови в їх вчиненні є перевірка законності дії нотаріусів або відповідних посадових осіб, які вчиняють нотаріальні дії чи які відмовили в їх вчиненні.

Як наголошувалося Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ, із посиланням на постанову цього ж суду "Про узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні" від 07.02.2014 № 2, можливість оскарження нотаріальних дій або відмови у їх вчиненні забезпечує законність нотаріального провадження і захист прав та інтересів учасників нотаріального процесу. Судовий контроль за діяльністю нотаріусів має забезпечити виправлення нотаріальних помилок, тлумачення чинного законодавства та сприяти дотриманню законності у сфері цивільних правовідносин, що виникають із вчинення нотаріальних дій.

Порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні встановлено Законом України від 02 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» та, зокрема, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Відповідно до ст. 49 Закону України «Про нотаріат» та Глави 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, (далі Порядок) нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: 1) вчинення такої дії суперечить законодавству України; 2) не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; 3) дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії; 4) є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії або ця особа діє під впливом насильства; 5) з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась особа, яка в установленому порядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних повноважень; 6) правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у їх статуті чи положенні, або виходить за межі їх діяльності; 7) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення; 8) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі, пов`язані з її вчиненням; 9) в інших випадках, передбачених законом.

Нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, не приймає для вчинення нотаріальних дій документи, якщо вони не відповідають вимогам, встановленим у статті 47 цього Закону, або містять відомості, передбачені частиною третьою статті 47 цього Закону.

Нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії.

На вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов`язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову.

Як випливає з п. 9 ч. 1 ст. 49 Закону «Про нотаріат», перелік підстав для відмови нотаріусом у вчиненні нотаріальних дій, зазначений у ст. 49 цього Закону, не є вичерпним.

Відповідно до положень ст. 42 Закону «Про нотаріат» нотаріальні дії вчиняються після їх оплати, а також у передбачених законом випадках після сплати до бюджету податку з доходів фізичних осіб та в день подачі всіх необхідних документів.

Вчинення нотаріальної дії може бути відкладено в разі необхідності витребування додаткових відомостей або документів від фізичних та юридичних осіб або надсилання документів на експертизу, а також якщо відповідно до закону нотаріус повинен впевнитись у відсутності у заінтересованих осіб заперечень проти вчинення цієї дії.

Строк, на який відкладається вчинення нотаріальної дії в цих випадках, не може перевищувати одного місяця.

За обґрунтованою письмовою заявою заінтересованої особи, яка звернулася до суду та на підставі отриманого від суду повідомлення про надходження позовної заяви заінтересованої особи, яка оспорює право або факт, про посвідчення якого просить інша заінтересована особа, вчинення нотаріальної дії зупиняється до вирішення справи судом.

Законами України можуть бути встановлені також інші підстави для відкладення або зупинення вчинення нотаріальних дій.

Згідно з підпунктом 4.15 пункту 4 глави 10 розділу II Порядку, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Відповідно до положень п. 4.12. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів.

Згідно з пунктом 4.13. вказаного Порядку видача свідоцтва про право на спадщину може бути відкладена у разі: витребування нотаріусом відомостей або документів від фізичних або юридичних осіб, при цьому строк, на який може бути відкладено видачу свідоцтва про право на спадщину, не може перевищувати одного місяця; необхідності отримання нотаріусом від заінтересованих осіб згоди на подачу спадкоємцем, який пропустив строк для прийняття спадщини, заяви про прийняття спадщини згідно з вимогами частини другої статті 1272 ЦК України. За обґрунтованою письмовою заявою заінтересованої особи, яка звернулась до суду, та на підставі отриманого від суду повідомлення про надходження позовної заяви заінтересованої особи, яка оспорює право або факт, про посвідчення якого просить інша заінтересована особа, вчинення нотаріальної дії зупиняється до вирішення справи судом.

Пунктом 4.14. Порядку передбачено, що при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти.

Як зазначено у п. 4.13 пункту 4 глави 10 розділу II вказаного Порядку, видача свідоцтва про право на спадщину може бути відкладена у разі: за обґрунтованою письмовою заявою заінтересованої особи, яка звернулася до суду, та на підставі отриманого від суду повідомлення про надходження позовної заяви заінтересованої особи, яка оспорює право або факт, про посвідчення якого просить інша заінтересована особа, вчинення нотаріальної дії зупиняється до вирішення справи судом.

Відкладення або зупинення вчинення нотаріальних дій здійснюється на підставі чинного законодавства.

Виходячи з вищевикладених приписів діючого законодавства апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що відповідач ухвалюючи оскаржувану постанову помилково ототожнив поняття відмови у вчиненні виконавчої дії та відкладення/зупинення вчинення виконавчої дії.

Так, отримавши від суду повідомлення про надходження позовної заяви заінтересованої особи, яка оспорює право позивачки на спадщину, відповідач повинна була зупинити вчинення нотаріальної дії до вирішення справи судом, а не відмовляти у вчиненні нотаріальної дії до вирішення справи судом.

3.5 Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми процесуального права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_1 є доведеною, а тому підлягає задоволенню.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

При цьому, колегією суддів ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 3, 4 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює у відповідній частині нове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення при невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права або неправильному застосуванні норм матеріального права.

Ураховуючи, що невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, порушення останнім вищезазначених норм матеріального та процесуального права, призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню. Необхідно ухвалити нове судове рішення про задоволення позову за вищевказаного обґрунтування.

3.6 Розподіл судових витрат

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню необхідно остаточно змінити розподіл судових витрат.

На підставі ст. ст. 133, 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь ОСОБА_1 понесені нею та документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору в суді першої інстанції 908,00 грн. (а. с. 7), в суді апеляційної інстанції 1 362 грн. (а. с. 109, 145), разом 2 270,00 грн..

3.7 Порядок та строк касаційного оскарження

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Підстави касаційного оскарження передбачені частиною 2 статті 389 ЦПК України.

Частиною першою статті 390 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції (ст. 391 ЦПК України).

4. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 12 травня 2022 року скасувати. Ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Роздільнянського районного нотаріального округу Одеської області Іванової Альвіни Йосипівни про скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії задовольнити.

Постанову про відмову в учиненні нотаріальної дії приватного нотаріуса Роздільнянського районного нотаріального округу Одеської області Іванової Альвіни Йосипівни №256/02-14 від 11.06.2021 року скасувати.

Стягнути з приватного нотаріуса Роздільнянського районного нотаріального округу Одеської області Іванової Альвіни Йосипівни (67400, м. Роздільна, вул. Європейська, 446)на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп..

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 22 грудня 2022 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: С. О. Погорєлова

О. М. Таварткіладзе