Дата документу 07.06.2022 Справа № 335/8386/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/807/747/22 Головуючий у 1-й інстанції: Геєць Ю.В.
Є.У.№ 335/8386/21 Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2022 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

Головуючого: Кочеткової І.В.,

суддів: Дашковської А.В.,,

Кримської О.М.

секретар: Рикун А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Вознесенівського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Мітіної Тетяни Вікторівни, стягувач - Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», правонаступник стягувача - Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія»,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Працевитого Геннадія Олександровича на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17 листопада 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2021р. ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Працевитий Г.О., звернувся до суду зі скаргою, в якій просив визнати неправомірними дії державного виконавця Вознесенівського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Мітіної Т.В. щодо винесення постанови від 05.06.2019 про відкриття виконавчого провадження №59267230 з виконання виконавчого листа Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя у справі № 2-827/2010 від 29.01.2010 про стягнення солідарно з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» суми заборгованості за кредитним договором № LL-204/013/2008 від 04.06.2008 у розмірі 566306,62 грн. та судових витрат у розмірі 1 820 грн., скасувати постанову державного виконавця від 05.06.2019 про відкриття виконавчого провадження №59267230 та зобов`язати державного виконавця винести постанову про повернення виконавчого листа стягувачу у зв`язку з пропуском строку для його пред`явлення до виконання.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17 листопада 2021 року скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Судове рішення мотивовано тим, що оскаржувана постанова прийнята державним виконавцем відповідно до закону та в межах його повноважень.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Працевитого Г.О. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись напорушення норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, та ухвалити нову, якою задовольнити скаргу. Вважає помилковими висновки суду першої інстанції про те, що стягувачем не порушено строки пред`явлення виконавчого листа до примусового виконання. На думку боржника, поза увагою суду залишилася і та обставина, що на момент пред`явлення виконавчого листа до примусового виконання відбулася заміна стягувача, а тому « ОТП Банк» не мав повноважень подавати відповідну заяву до виконавчої служби.

У відзиві на апеляційну скаргу державний виконавець зазначає, що оскаржувана ухвала є законною і обґрунтованою, а доводи апеляційної скарги - неспроможними. Виконавчий лист неодноразово пред`являвся стягувачем до примусового виконання та повертався стягувачу, в тому числі востаннє лист повернуто 26.06.2016, про що є відмітка на самому листі, та відповідні відомості внесені до спеціального розділу автоматизованої системи виконавчого провадження. Отже, відкриття виконавчого провадження 04.06.2019 відбулося в межах установлених ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» строків. Заміна стягувача у виконавчому провадженні відбулася на підставі ухвали суду першої інстанції від 30.07.2020, а отже заяву про відкриття виконавчого провадження було подано уповноваженою особою.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, доводи адвоката Дмитрашка Д.В., який представляє інтереси скаржника ОСОБА_1 на підставі ордера на надання правничої допомоги серії АР №1002879 від 06.02.2022, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно зі ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Статтею 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

При вивченні матеріалів виконавчого провадження № 59267230 встановлено, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29.01.2010 стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «ОТП Банк» суму заборгованості за кредитним договором №LL-204/013/2008 від 04.06.2008 у розмірі 566 306 грн. 62 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1700 грн., витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн., а всього суму у розмірі 568 126,62 грн..

29.06.2010 Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя видано виконавчий лист.

04.06.2019 представником ПАТ «ОТП Банк» до відділу державної виконавчої служби подано заяву про відкриття виконавчого провадження.

Постановою державного виконавця Мітіною Т.В. від 05.06.2019 відкрито виконавче провадження № 59267230.

10.09.2020 представник за довіреністю ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», звернувся до відділу виконавчої служби із заявою про заміну сторони виконавчого провадження на підставі ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 30.07.2020, якою заяву ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» задоволено, замінено стягувача ПАТ «ОТП Банк» у виконавчих листах № 2-827/10, виданих Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя про солідарне стягнення за кредитним договором №LL-204/013/2008 від 04.06.2008 в розмірі 561 670,01 грн., на ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія».

04.11.2020 державним виконавцем Остапенко М.О. в рамках виконавчого провадження № 59267230 винесено постанову про заміну сторони виконавчого провадження.

Згідно відміток на виконавчому документі (виконавчий лист 2-827/2010 від 29.06.2010 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ ОТП Банк заборгованість 568126,62 грн.) документ неодноразово скеровувався відділом до інших відділів ДВС на підставі п. 10 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», для подальшого вчинення виконавчих дій, а саме: 17.11.2010 та 30.06.2011, 30.03.2015 - до ВДВС Запорізького району Запорізької області. 22.06.2015 згідно відмітки державного виконавця відділу ДВС Запорізького району Шокот Г.А. винесена постанова по повернення на підставі п. 9 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження», 24.06.2016 - на підставі п. 5 ст. 47 ЗУ Про виконавче провадження винесена постанова про повернення .

З огляду на викладене, востаннє виконавчий лист повертався стягувачу 24.06.2016.

05.10.2016 набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII.

Статтею 12 вказаного Закону встановлено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Згідно з пунктом 5 Розділу XIII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

З аналізу змісту пункту 5 Розділу XIII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII можна дійти висновку, що положення цього закону застосовуються до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими не сплинув на час набрання чинності цим законом.

Тобто, на час видачі виконавчого листа №2-827/2010 (29.06.2010), строк пред`явлення виконавчого листа становив три роки, на час винесення державним виконавцем оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження від 05.06.2019 строк пред`явлення виконавчого документа до виконання становив три роки.

Виконавчий документ неодноразово пред`являвся до виконання та повертався стягувачу, в останнє 24.06.2016.

Частиною п`ятою статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній станом на час винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу) повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Аналогічне положення закріплене у статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній станом на день винесення оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження від 05.06.2019.

Зазначеною нормою встановлено, що строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються, зокрема, у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку зі встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Отже, з моменту переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання у зв`язку з його пред`явленням до виконання перебіг строку починається заново з наступного дня після його повернення, яким у даному випадку є 25.06.2016.

Таким чином, стягувач повинен пред`явити виконавчий документ до виконання з дня переривання цього строку до 25.06.2021.

Матеріалами виконавчого провадження встановлено, що стягувач пред`явив виконавчий лист до виконання 05.06.2019, тобто у строк три роки з дня винесення постанови про повернення виконавчого листа стягувачу.

Державний виконавець відкрив виконавче провадження № 59267230 у встановлений ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Доводи апеляційної скарги про пропуск строку пред`явлення виконавчого документу до примусового виконання є неспроможними, оскільки спростовуються фактичними обставинами справи, а також даними, що містяться у спеціалізованому розділі автоматизованої системи виконавчого провадження.

Обґрунтовано не прийнято судом першої інстанції до уваги посилання представника заявника на те, що заяву про відкриття виконавчого провадження подано не уповноваженою особою.

Як встановлено судом, ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 17.01.2012 було замінено стягувача у виконавчому провадженні із примусового виконання виконавчого напису нотаріуса № 3925 від 26.06.2009 про звернення стягнення на договір іпотеки.

Заміна стягувача у виконавчому провадженні щодо виконання судового рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором відбулася на підставі ухвали іншого суду першої інстанції від 30.07.2020, а отже заяву про відкриття виконавчого провадження подано уповноваженим представником стягувача.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права є неспроможними і ґрунтуються на неправильному тлумаченні заявником окремих норм права, які регулюють спірні правовідносини.

Докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з додержання норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду, лише свідчать про незгоду скаржника з ними.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Керуючись ст.ст.374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Працевитого Геннадія Олександровича залишити без задоволення.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17 листопада 2021 року по цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови складено 08 червня 2022 року.

Головуючий І.В. Кочеткова

Судді: А.В. Дашковська

О.М. Кримська