29.11.2022 227/5225/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2022 року Добропільський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Любчик В.М.,

за участю:

секретаря судового засідання Сафронової К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Добропілля в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Добропільської міської ради, ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом, -

в с т а н о в и в:

позивач звернулась до суду з позовом до Добропільської міської ради, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 загальною площею 93,5 кв.м., житловою площею 57,6 кв.м. з надвірними будівлями та спорудами: а-1 нежитлова прибудова, а-ганок, В-погріб, Г-1 сарай, Е-1 сарай, Ж-1 літня кухня, ж-1 тамбур, Л-1 гараж, И-вбиральня, М-1 навіс, Н-1 баня, О-1 сарай, № 2-ворота, № 3-огорожа, № 4-огорожа, №5-хвіртка, №6-огорожа, К-колодязь, в порядку спадкування за законом, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 матері, ОСОБА_3 .

В обґрунтування позову зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати, ОСОБА_3 , 1943 року народження, яка постійно проживала в АДРЕСА_1 . Позивачка проживала за вищевказаною адресою разом з матір`ю. Після смерті ОСОБА_3 залишилося спадкове майно у вигляді житлового будинку. Житловий будинок належав батькові позивача ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняла мати позивача ОСОБА_3 , так як вони з 14 липня 1980 року перебували в зареєстрованому шлюбі і проживали сумісно до дня смерті батька. Але за життя мати позивачки своїх спадкових прав на спірний будинок не оформила, заповіт також не склала. Позивачка є спадкоємицею за законом першої черги після смерті матері. Спадщина останньою прийнята згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України, відкрита спадкова справа № 55/2021. 09 грудня 2021 року остання звернулась до Другої добропільської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на спадковий житловий будинок. Проте отримала відмову, оскільки за життя батько ОСОБА_1 не зареєстрував на себе правовстановлюючий документ на спірний житловий будинок, договір дарування, посвідчений 02 березня 1984 року Святогорівською селищною радою. Згідно довідки ТОВ «Добропільське БТІ» право власності на будинок АДРЕСА_1 , зареєстровано на ОСОБА_5 , матір померлого ОСОБА_4 , яка і подарувала останньому зазначений будинок, в якому вони разом проживали. Право батька на спірний будинок виникло на підставі договору дарування, посвідченого 02 березня 1984 року. На той час законодавство не передбачало обов`язкової державної реєстрації таких прав. Відповідно до копії довідки виконкому Добропільської міської ради від 18 жовтня 2021 року житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 значиться за ОСОБА_4 . Згідно копії виписки з погосподарської книги Святогорівської сільської ради за 1983-1985 р.р. главою домогосподарства значиться також ОСОБА_4 .

Враховуючи викладене, позивачка вважає, що має право на захист свого спадкового права за законом після смерті матері шляхом визнання права власності на спадковий житловий будинок в судовому порядку.

Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 31 грудня 2021 року провадження по справі відкрито за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче провадження по справі, витребувано у державного нотаріуса Другої Добропільської державної нотаріальної контори Донецької області Гусєвої Олени Вікторівни копію спадкової справи № 55/2021, відкритої до майна ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 31 січня 2022 року залучено до участі у справі в якості співвідповідача, ОСОБА_2 , 1974 року народження. Повторно витребувано у державного нотаріуса Другої Добропільської державної нотаріальної контори Донецької області Гусєвої Олени Вікторівни копію спадкової справи № 55/2021, відкритої до майна ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 08 листопада 2022 року підготовче провадження по справі закрито, призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

Позивачка ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи у її відсутність.

Представник позивачки адвокат Акульшина В.Д. у судове засідання не з`явилась, звернулась до суду із заявою про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги ОСОБА_1 просила задовольнити.

Представник відповідача, Добропільської міської ради Донецької області, у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у їх відсутність, вказав, що не заперечує проти задоволення позовних вимог.

Співвідповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, проти хадоволення позову ОСОБА_1 не заперечувала.

Відповідно до ст. 223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

У відповідності до положень частини 2 статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених вимог, дослідивши матеріали справи і докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є дочкою ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про її народження серії НОМЕР_1 , виданого повторно 01 жовтня 2021 року виконавчим комітетом Святогорівської селищної ради Добропільського району Донецької області (а.с.8).

Із копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , виданого виконкомом Білозерської міської ради міста Добропілля Донецької області вбачається, що 25 жовтня 2008 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 було укладено шлюб, про що в книзі записів актів громадянського стану зроблено відповідний запис № 80. Після укладення шлюбу ОСОБА_7 отримала прізвище ОСОБА_8 (а.с.9).

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 виданого виконкомом Святогівської селищної ради Добропільського району Донецької області, ОСОБА_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , у віці 68 років, про що складено відповідний актовий запис № 57 (а.с.11).

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 виданого виконкомом Святогорівської селищної ради Добропільського району Донецької області, ОСОБА_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у віці 76 років, про що складено актовий запис № 15 (а.с.10).

02 березня 1984 року батьку позивачки ОСОБА_4 було подаровано будинок за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією договору дарування жилого будинку (а.с.13).

Вищевказаний будинок ОСОБА_4 подарувала його мати ОСОБА_5 , яка на даний час також вже померла.

За життя померлий ОСОБА_4 не зареєстрував на себе правовстановлюючий документ на спірний житловий будинок.

З довідки ТОВ Добропільське бюро технічної інвентаризації №2117 від 06.10.2021 вбачається, що будинок за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право власності від 09 квітня 1975 року належить ОСОБА_5 (а.с.14).

Проте з довідки виконавчого комітету Добропільської міської ради Донецької області № 1090/02-21 від 18.10.2021 року вбачається, що згідно запису в погосподарській книзі (а.с.15-18) Святогорівського старостинськтого округу на 2021-2025 роки за громадянином ОСОБА_4 значиться житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 . Житловий будинок з господарськими будівлями, розташований на земельній ділянці площею 0,15 га, яка не приватизована, ніяким іншим чином у власність не передана (а.с.33).

Після смерті ОСОБА_4 спадщину у вигляді вищевказаного будинку прийняла, оскільки була дружиною померлого (а.с.12) та на момент смерті чоловіка проживала разом з ним за вищевказаною адресою, за життя своїх спадкових прав на успадкований будинок не оформила.

Померла ОСОБА_3 , 1943 року народження, до дня своєї смерті постійно проживала і була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з нею на момент смерті були зареєстровані, зокрема, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , які є її дочками (а.с.31). ОСОБА_1 за вищевказаною адресою постійно проживала та була зареєстрована ще на момент смерті батька ОСОБА_4 (а.с.32).

В матеріалах спадкової справи № 55/2021 року міститься заява ОСОБА_2 , в якій вона просить вважати її такою, що спадщину у встановлений законом строк не прийняла у зв`язку з тим, що із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом шестимісячний строк до нотаріальної контори не зверталась, на день відкриття спадщини з матір`ю постійно не проживала, а була тільки зареєстрована, фактично з 01.04.2019 року по теперішній час постійно проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Звертатися до суду за визначенням їй додаткового строку достатнього для прийняття спадщини не буде (а.с.27).

З фотокопії спадкової справи №55/2021 до майна померлої ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено, що із заявою про прийняття спадщини за законом 05 жовтня 2021 року звернулась позивачка ОСОБА_1 (а.с.83).

Постановою № 477/02-31 від 09.12.2021 року Другої добропільської державної нотаріальної контори Донецької області Гусєвою О.В. відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_3 , яке складається з житлового будинку АДРЕСА_1 , який належав ОСОБА_4 , чоловіку спадкодавці, померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкоємицею якого була його дружина ОСОБА_3 , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав, тому що за життя ОСОБА_4 не зареєстрував право власності на своє ім`я, що суперечить ст. 182 ЦК України (2003 року), п. 4.18 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595 (а.с.29).

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

На підставі ст. 1220 ЦК спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно до ст. 1258 ЦК спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

За ст. 1261 ЦК в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

На підставі ст. 1270 ЦК для прийняття спадщини встановлюється строк у 6 місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

За ч. 3 ст. 1268 ЦК спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, він не заявив про відмову від неї.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частини перша, третя, п`ята статті 1268 ЦК). Згідно з частиною першою статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах- уповноваженій на це посадовій особі відповідного орану місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Як встановлено з матеріалів справи, позивачка на час відкриття спадщини проживала постійно із спадкодавцем ОСОБА_3 , подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини за законом після її смерті та прийняла спадщину.

Разом з тим, спадкоємець першої черги за законом мати позивачки ОСОБА_3 була дружиною ОСОБА_4 , разом з ним була зареєстрована та постійно проживала за однією й тією ж адресою, в т.ч. і на час відкриття спадщини, а отже, є такою, що прийняла спадщину, але своїх спадкових прав за життя не оформила.

Інша дочка померлої ОСОБА_2 приймати спадщину від померлої матері відмовилась (а.с.27). Під час судового розгляду позовні вимоги визнала.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно із ст. 1269 ЦК спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Судом встановлено, що позивачка подала заяву про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_3 , до складу якої увійшло майно померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_4 , в т.ч. і житловий будинок АДРЕСА_1 .

Як зазначено у ч. ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відмовляючи у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірний житловий будинок, нотаріус посилався на те, що згідно договору дарування житлового будинку, посвідченого 02 березня 1984 року за реєстром № 34 виконкомом Святогорівської селищної ради Добропільського району Донецької області, відсутні відмітки про реєстрацію права власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , за власником житла ОСОБА_4 , оскільки згідно довідки ТОВ Добропільське бюро технічної інвентаризації право власності на спадковий житловий будинок зареєстроване за ОСОБА_9 , тобто за дарувальником житлового будинку за договором дарування, згідно якого ОСОБА_4 придбав у власність спадковий житловий будинок, але за життя не зареєстрував право власності на своє ім`я (а.с.29).

Відповідно до частини другої статті 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року № 1952-IV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Велика Палата Верховного суду неодноразово звертала увагу на те, що державна реєстрація права власності на нерухоме майно є одним із юридичних фактів у юридичному складі, необхідному для підтвердження права власності, а самостійного значення для виникнення права власності немає. Така реєстрація визначає лише момент, з якого держава визнає та підтверджує право власності за наявності інших юридичних фактів, передбачених законом як необхідних для виникнення такого права (Постанова від 7 квітня 2020 р. у справі № 916/2791/13, Постанова ВП ВСУ від 23.06.2020 р. № 680/214/16-ц).

Отже, відсутні відмітки про реєстрацію права власності на житловий будинок не може бути підставою неможливості переходу вказаного права у порядку спадкування за законом.

Частиною 1 статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Як передбачено ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Отже, позивачкою обраний належний спосіб захисту цивільних прав та інтересів, який є найбільш ефективним у спірних правовідносинах.

З урахуванням викладеного, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити та визнати за нею право власності у порядку спадкування за законом на житловий будинок з надвірними побудовами та спорудами АДРЕСА_1 .

Керуючись ст. ст. 16, 392, 1216, 1218, 1223, 1261, 1241, 1268-1269 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 247, 259, 264-265 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

задовольнити позов ОСОБА_1 до Добропільської міської ради, ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженкою сел. Святогорівка Добропільського району Донецької області, паспорт серії НОМЕР_5 виданий 27 січня 2009 року Добропільським МВГУ МВС України в Донецькій області, РНОКПП НОМЕР_6 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 загальною площею 93,5 кв.м, житловою площею 57,6 кв.м з надвірними будівлями та спорудами: а-1 нежитлова прибудова, а-ганок, В-погріб, Г-1 сарай, Е-1 сарай, Ж-1 літня кухня, ж-1 тамбур, Л-1 гараж, И-вбиральня, М-1 навіс, Н-1 баня, О-1 сарай, №2-ворота, № 3-огорожа, №4-огорожа, №5-хвіртка, №6-огорожа, К-колодязь.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Добропільський міськрайонний суд Донецької області. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 29 листопада 2022 року.

Суддя В.М. Любчик

29.11.2022