ПОСТАНОВА

іменем України

07 червня 2022 року м. Кропивницький

справа № 387/864/21

провадження № 22-ц/4809/610/22

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах Чельник О.І. (головуючий, суддя-доповідач), Дуковського О.Л., Єгорової С.М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Добровеличківська селищна рада Кіровоградської області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Добровеличківської селищної ради Кіровоградської області на рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 18 лютого 2022 року у складі судді Майстера І.П.,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Добровеличківської селищної ради про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за період вимушеного прогулу.

В обґрунтування позову вказала, що рішенням Добровеличківської районної ради Кіровоградської області сьомого скликання від 14 серпня 2020 року №653 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади директора Комунального некомерційного підприємства «Добровеличківський центр первинної медико-санітарної допомоги» Добровеличківської районної ради (далі по тексту - КНП «ДЦ первинної медико-санітарної допомоги» Добровеличківської районної ради) її було звільнено з посади директора КНП «ДЦ первинної медико-санітарної допомоги» та достроково розірвано з нею контракт внаслідок невиконання умов контракту. Рішенням Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 29 березня 2021 у справі №387/1003/20 визнано протиправним та скасовано рішення двадцять дев`ятої сесії Добровеличківської районної ради Кіровоградської області сьомого скликання від 14 серпня 2020 року №653 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади директора комунального некомерційного підприємства «Добровеличківський центр первинної медико-санітарної допомоги» Добровеличківської районної ради Кіровоградської області. Рішення суду набрало законної сили 17 травня 2021 року. Після набрання рішенням суду законної сили 28 травня 2021 року вона звернулася до Добровеличківської селищної ради із заявою про поновлення її на посаді директора КНП «Добровеличківський центр первинної медико-санітарної допомоги», однак відповідач листом від 10.06.2021 повідомив, що селищна рада не є належною стороною для звернення стосовно вирішення та розгляду викладеного у заяві питання. Однак починаючи із 04 грудня 2020 року КНП «ДЦ первинної медико-санітарної допомоги» перейшло до сфери управління Добровеличківської селищної ради, тому саме селищна рада є належним органом, уповноваженим приймати рішення про поновлення її, ОСОБА_1 , на посаді директора підприємства, що спонукало її звернутися до суду з відповідним позовом.

Посилаючись на зазначені обставини просила суд поновити її на посаді директора КНП «ДЦ первинної медико-санітарної допомоги» Добровеличківської селищної ради Кіровоградської області з 18 серпня 2020 року та стягнути заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 458773,20 гривень.

Рішенням Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 18 лютого 2022 року позов задоволено частково. Поновлено ОСОБА_1 на посаді директора КНП «ДЦ первинної медико-санітарної допомоги» Добровеличківської селищної ради Кіровоградської області. Стягнуто з Добровеличківської селищної ради Кіровоградської області на користь ОСОБА_1 заробітну плату за період вимушеного прогулу в межах одного року у розмірі 458773 грн 20 коп з вирахуванням суми податку на доходи фізичних осіб та інших обов`язкових платежів. Рішення у частині поновлення на роботі допущено до негайного виконання. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням Добровеличківська селищна радаподала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права, просила вказане рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Сторони з`явилися у судове засідання апеляційного суду. Представник Добровеличківської селищної ради Кіровоградської області просив апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

ОСОБА_1 просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з таких підстав.

Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами по справі, що ОСОБА_1 з 01 листопада 2018 року була прийнята на посаду директора КНП «ДЦ первинної медико-санітарної допомоги» на підставі розпорядження голови Добровеличківської районної ради Кіровоградської області від 26 жовтня 2018 року №50-к (а.с.11).

05 грудня 2018 року між ОСОБА_1 та Головою Добровеличківської районної ради Кіровоградської області Корнієнко Л.Б. було укладено контракт, а 12 липня 2019 року - додаткову угоду №1, за умовами яких позивача призначено на посаду директора КНП «ДЦ первинної медико-санітарної допомоги» на термін з 01 листопада 2018 по 01 листопада 2023 року (а.с.91-95, 96).

Рішенням двадцять дев`ятої сесії Добровеличківської районної ради Кіровоградської області сьомого скликання від 14 серпня 2020 року №653 ОСОБА_1 звільнено з посади директора КНП «ДЦ первинної медико-санітарної допомоги» та достроково розірвано контракт внаслідок невиконання його умов.

Рішенням Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 29 березня 2021 року по справі №387/1003/20 визнано протиправним та скасовано рішення двадцять дев`ятої сесії Добровеличківської районної ради Кіровоградської області сьомого скликання від 14 серпня 2020 року №653 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади директора КНП «ДЦ первинної медико-санітарної допомоги». В іншій частині позовних вимог відмовлено. Рішення суду набрало законної сили та в апеляційному порядку не оскаржувалось (а.с.15 -19).

У подальшому рішенням першої сесії восьмого скликання Новоукраїнської районної ради Кіровоградської області від 08 грудня 2020 року №7 розпочато процедуру реорганізації Добровеличківської районної ради Кіровоградської області (а.с.53-55).

Як убачається з листа Добровеличківської селищної ради Кіровоградської області від 10 червня 2021 року №Р-56 ОСОБА_1 28 травня 2021 року звернулася до селищної ради із заявою щодо виконання рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області по справі №387/1003/20 від 29 березня 2021 року. Оскільки 08 грудня 2020 року Новоукраїнською районною радою Кіровоградської області сьомого скликання було прийнято рішення №7 «Про початок реорганізації Добровеличківської районної ради Кіровоградської області шляхом приєднання до Новоукраїнської районної ради Кіровоградської області» Новоукраїнська районна рада є правонаступником всього майна, прав та обов`язків Добровеличківської районної ради, тому Добровеличківська селищна рада Кіровоградської області не є належною стороною для звернення стосовно вирішення та розгляду викладеного у заяві питання (а.с.20).

Відповідно до рішення першої сесії восьмого скликання Добровеличківської селищної ради Кіровоградської області від 04 грудня 2020 року №25 «Про безоплатне прийняття цілісних майнових комплексів закладів освіти, комунальних закладів культури, комунальних установ та іншого нерухомого майна спільної власності територіальних громад сіл, селища та міста Добровеличківського району у комунальну власність Добровеличківської селищної ради» із спільної власності територіальних громад сіл, селища та міста Добровеличківського району прийнято безоплатно цілісні майнові комплекси закладів освіти, комунальних закладів культури, комунальних установ та іншого нерухомого майна, згідно з додатком, у тому числі КНП «ДЦ первинної медико-санітарної допомоги» ( а.с.21, 27-30).

Рішенням четвертої сесії восьмого скликання Добровеличківської селищної ради Кіровоградської області від 30 грудня 2020 року №55 «Про статути комунальних закладів, підприємств та установ Добровеличківської селищної ради», по КНП «ДЦ первинної медико-санітарної допомоги» змінено засновника шляхом виключення із складу засновників Добровеличківської районної ради та включення Добровеличківської селищної ради до складу засновників, змінено назву на Комунальне некомерційне підприємство «Добровеличківський центр первинної медико-санітарної допомоги» Добровеличківської селищної ради Кіровоградської області, затверджено статут у новій редакції (а.с.22-25).

Відповідно до положень статуту КНП «ДЦ первинної медико-санітарної допомоги», затвердженого рішенням Добровеличківської селищної ради від 30 грудня 2020 року №55 засновником, власником та органом управління майном є Добровеличківська селищна рада. Головним розпорядником коштів за бюджетними призначеннями є виконавчий орган Добровеличківської селищної ради - Апарат ради (п.4.1.3-1.4 Статуту). Відповідно до п.п.7.1-7.2 Статуту управління підприємством здійснює засновник, поточне керівництво (оперативне управління) підприємством здійснює директор, який призначається на посаду та звільняється з неї за рішенням засновника відповідно до порядку, визначеного чинним законодавством, та який відповідає кваліфікаційним вимогам Міністерства охорони здоров`я. Директор підприємства призначається на посаду за результатами конкурсу, затвердженого засновником або уповноваженим ним органом (посадовою особою). Голова селищної ради укладає з призначеним керівником контракт (строковий трудовий договір на рекомендований термін від трьох до п`яти років (а.с.97-102).

Суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення та виходив з того, що зміна підпорядкованості підприємства, установи, організації не припиняє дії трудового договору, а кваліфікаційні вимоги до керівника державних та комунальних закладів охорони здоров`я після реорганізації КНП «ДЦ первинної медико-санітарної допомоги» є незмінними.

Колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з такого.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року в справі №372/51/16-ц (провадження № 14-511цс18) зроблено висновок, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (див. висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц). Суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача (частина перша статті 33 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи судами першої й апеляційної інстанцій). За змістом висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у пункті 36 постанови від 04 вересня 2018 року у справі №823/2042/16, спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно має розглядатися як спір, що пов`язаний із порушенням цивільних прав позивача на нерухоме майно іншою особою, за якою зареєстроване речове право на це майно. Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача».

Частинами першою та третьою статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

За своєю юридичною природою позов - це матеріально-правова вимога до суду заінтересованої особи (позивача) про здійснення правосуддя в цивільній справі на захист прав, свобод чи інтересів, порушених чи оспорюваних іншою особою (відповідачем).

Право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі передбачено статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права та бути адекватним наявним обставинам.

Статтею 175 ЦПК України встановлено, що викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги.

Відповідач - це особа, яка, на думку позивача або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Відтак, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати по пред`явленому позову при наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

На позивачеві лежить обов`язок довести, що саме йому належить оспорюване право, а вказаний ним відповідач зобов`язаний виконати покладений на нього законом або договором обов`язок. Законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас, якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів і суд таке клопотання задовольняє. Тобто ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним. Подання позивачем такого клопотання свідчить, що він не лише згідний, але й просить про заміну неналежного відповідача належним. З урахуванням принципу диспозитивності суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи.

Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови є підставою для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Визнати відповідача неналежним суд може тільки в тому випадку, коли можливо вказати на особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.

Як убачається з матеріалів справи ОСОБА_1 обіймала посаду директора КНП «Добровеличківський центр первинної медико-санітарної допомоги» Добровеличківської районної ради Кіровоградської області.

Рішенням двадцять дев`ятої сесії саме Добровеличківської районної ради Кровоградської області сьомого скликання від 14 серпня 2020 року №653 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади директора КНП «Добровеличківський центр первинної медико-санітарної допомоги» Добровеличківської районної ради», ОСОБА_1 було звільнено з займаної посади та достроково розірвано з нею контракт 14 серпня 2020 року за невиконання умов контракту, але ОСОБА_1 , вважаючи незаконним рішення сесії Добровеличківської районної ради №653, звернулась до Добровеличківського районного суду з вимогою скасувати дане рішення Добровеличківської районної ради.

Рішенням Добровеличківського районного суду від 29 березня 2021 року по справі №378/1003/20 було визнано протиправним рішення двадцять дев`ятої сесії Добровеличківської районної ради Кровоградської області сьомого скликання від 14.08.2020 року №653 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади директора КНП «Добровеличківський центр первинної медико-санітарної допомоги» Добровеличківської районної ради», а відповідачем визначено Добровеличківську районну раду Кіровоградської області.

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 подала позов про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за період вимушеного прогулу, у якому зазначила відповідачем Добровеличківську селищну раду Кіровоградської області, посилаючись на прийняте рішення Новоукраїнської районної ради Кіровоградської області першої сесії восьмого скликання від 08 грудня 2020 року №7 «Про початок реорганізації Добровеличківської районної ради Кіровоградської області шляхом приєднання до Новоукраїнської районної ради Кіровоградської області».

Апеляційний суд вважає, що Добровеличківська селищна рада Кіровоградської області не є належним відповідачем по даній справі, виходячи з такого.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та Законами України.

08 грудня 2020 року Новоукраїнською районною радою Кіровоградської області сьомого скликання було прийняте рішення №7 «Про початок реорганізації Добровеличківської районної ради Кіровоградської області шляхом приєднання до Новоукраїнської районної ради Кіровоградської області», відповідно до якого Новоукраїнська районна рада є правонаступником всього майна, прав та обов`язків Добровеличківської районної ради. Виходячи з норм статті Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» місцеве самоврядування в Україні здійснюється на принципах: законності, правової, організаційної та матеріально-фінансової самостійності в межах повноважень, визначених чинним законодавством України.

Істотні особливості має поновлення на роботі керівників підприємств, установ, організацій. Якщо вони призначаються органом управління державним або комунальним майном, юридичною особою, яка заснувала підприємство, то відповідачем за позовом про поновлення на роботі повинний бути орган управління майном, юридична особа - засновник, який раніше призначав керівника на посаду.

Добровеличківська селищна рада не призначала ОСОБА_1 на посаду директора КНП «ДЦ первинної медико-санітарної допомоги» та не звільняла її з посади, отже не може нести юридичну відповідальність за іншу юридичну особу.

Позивач у позовних вимогах ставить питання про поновлення її на посаді директора комунального некомерційного підприємства «Добровеличкіський центр первинної медико-санітарної допомоги» Добровеличківської селищної ради Кіровоградської області з 18 серпня 2020 року, проте ОСОБА_1 обіймала посаду директора КНП «ДЦ первинної медико-санітарної допомоги» Добровеличківської районної ради Кіровоградської області.

Сам факт прийняття на баланс цілісних майнових комплексів на підставі ст.89 Бюджетного кодексу України та п.39 Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України Виходячи не може бути підставою для притягнення до участі у справі у якості відповідача лише Добровеличківську селищну раду без притягнення до участі у справі Новоукраїнської районної ради Кіровоградської області, яка є правонаступником усього майна, прав та обов`язків Добровеличківської районної ради відповідно до рішення першої сесії восьмого скликання Новоукраїнської районної ради Кіровоградської області від 08 грудня 2020 року №7 (а.с.53).

Повноваженнями накладати дисциплінарне стягнення наділений тільки орган, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) працівника, норма ч.1 ст.147-1 КЗпП України є імперативною і делегування зазначених повноважень не допускає, а отже і відповідальність за нанесену матеріальну шкоду та поновлення на посаді покладається на установу, яка приймала на посаду та звільняла із займаної посади, або її правонаступника.

Крім того, колегія суддів вважає, що помилково не було притягнуто до участі у справі КНП «ДЦ первинної медико-санітарної допомоги», яке є юридичною особою публічного права, має самостійний баланс, рахунки у Державному казначействі України, установах банків, самостійно здійснює оперативний, бухгалтерський облік, веде статистичну, бухгалтерську та медичну звітність і подає її органам, уповноваженим здійснювати контроль за відповідними напрямками діяльності КНП «ДЦ первинної медико-санітарної допомоги» у визначеному законодавством порядку, нараховує та виплачує заробітну плату працівникам.

Відповідно до ст.376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Нормами цивільно-процесуального закону визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доводів сторін у справі та доказів, з яких суд виходив при вирішенні спору. Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення у справі неможливо. Однак, апеляційний суд позбавлений процесуальної можливості залучати до участі у справі інших осіб.

Отже, суд першої інстанції вказаних вимог закону не врахував, неповно з`ясував обставини справи, які мають значення для справи, не притягнув до участі у справі всіх осіб, які повинні бути залучені до участі у справі, чим порушив норми процесуального права. За таких обставин рішення суду відповідно до ст.376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Добровеличківської селищної ради Кіровоградської області задовольнити.

Рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 18 лютого 2022 року скасувати та ухвалити нове.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Добровеличківської селищної ради Кіровоградської області про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за період вимушеного прогулу відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 08 червня 2022 року.

Головуючий суддя О.І. Чельник

Судді О.Л. Дуковський

C.М. Єгорова