ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2022 року м.Кривий Ріг

справа № 212/10102/19

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Остапенко В.О.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.

сторони:

позивач: Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль»

відповідачі: ОСОБА_1 , правонаступником якої є ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , правонаступниками якої є ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Кривому Розі, у порядку ч.13 ст. 7, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу ОСОБА_3 , від імені та в інтересах якої діє ОСОБА_8 , на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 23 квітня 2021 року, яке ухвалено суддею Козловим Ю.В. у місті Кривому Розі, відомості щодо дати складання повного тексту рішення в матеріалах справи відсутні, -

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2019 року Кредитна спілка «Захист» звернулась з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що 05.06.2015 року між Кредитною спілкою «Захист» (надалі КС «Захист») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 521, згідно якого відповідач ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді грошових коштів в сумі 18 200 грн. зі сплатою 45% річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом строком до 08.12.2017 року на умовах, передбачених у Кредитному договорі.

Для забезпечення своєчасного повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом 05.06.2015 року між КС «Зазист» та відповідачами ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , з кожним окремо, було укладено договори поруки.

Відповідач ОСОБА_1 несвоєчасно та не в повному обсязі здійснювала розрахунки з КС «Захист», у зв`язку з чим за період з 05.06.2015 року по 05.12.2019 року утворилась заборгованість у розмірі: 25 339 гривень, з яких основна сума (тіло кредиту) 16 899 грн., проценти - 8 440 грн.

На підставі наведеного вище позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача суму заборгованості за Кредитним договором в розмірі 25 339 грн. та 1921 грн. судового збору.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 квітня 2021 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 на користь КС «Захист» заборгованість за кредитним договором за період з 05.06.2015 року по 05.12.2019 року в розмірі 25 339 грн., яка складається з 16 889 грн. основної суми (тіло кредиту) боргу та 8 440 грн. процентів за користування кредитом.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 на користь КС «Захист» суму судового збору у розмірі по 480 грн. 25 коп., з кожного.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_8 , посилаючись на порушення судом норм матеріального права, ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог позивача до відповідача ОСОБА_3 та ухвалення в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні вказаних позовних вимог.

Апелянт зауважує на тому, що справу було розглянуто за участі представника позивача, повноваження якої були припинені 18 листопада 2020 року, та справу було розглянуто без належного повідомлення відповідачів про дату та місце проведення судового засідання, що, на переконання апелянта, є грубим порушенням норм процесуального права.

Крім того апелянт зауважує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла відповідач по справі ОСОБА_4 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 померла відповідач по справі ОСОБА_1 , однак до участі у справі не було залучено правонаступників відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_1 .

Апелянт зауважує на тому, що під час укладання договору поруки відповідач ОСОБА_3 не розуміла що передбачає цей договір та яких наслідків вона повинна була очікувати в майбутньому від його підписання, оскільки вважала підписання договору формальністю.

На переконання апелянта, порука відповідача ОСОБА_3 є припиненою, оскільки позивач звернувся до суду з позовом після сплину шести місяців з дня виконання грошового зобов`язання, визначених ч.4 ст. 559 ЦК України.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 27 квітня 2022 року до участі у справі залучено правонаступника ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 - ОСОБА_5 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , та ОСОБА_6 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .

До участі у справі залучено правонаступника ОСОБА_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , - ОСОБА_9 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_3 .

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Зважаючи на те, що доводи апеляційної скарги представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_8 зводяться саме до незгоди з висновками суду в частині наявності правових підстав для задоволення позовних вимог щодо солідарного стягнення з відповідача ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором, колегія суддів перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду в частині задоволення позовних вимог КС «Захист» до ОСОБА_3 , адже, згідно ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст. 367 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та заявлених позовних вимог у суді першої інстанції.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 05.06.2015 року між КС «Захист» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 521, за умовами якого позивач надав останній грошові кошти у кредит, загальний розмір яких складає 18 200 грн., строком на 30 місяців з моменту укладання договору. Сторонами погоджено строки та розміри погашення кредиту та виплати процентів, а саме до 5 числа кожного місяця, щомісячними платежами по 607,67 грн.

Відповідно до п. 3,3.1,3.2,3.3,3.4 Кредитного договору плата за користування кредитом (проценти) є фіксованою і становить 45% річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Проценти нараховуються за фактичне число календарних днів користування кредитом за виключенням дня отримання кредиту та включаючи дату його повернення.

Нарахування процентів за цим договором здійснюється з урахуванням числа днів у календарному році (вихідних, святкових та неробочих днів включно). Кількість днів у році приймається за 365 (366). Якщо дата здійснення чергових платежів згідно графіка розрахунків припадає на вихідний (святковий, неробочий) день, то здійснення платежів відбувається на наступний за вихідними (святковими, неробочими) днями робочий день Кредитодавця і це ге вважається порушенням графіку розрахунків. Погашення кредиту та процентів за користування кредитом відбувається в такому порядку: в першу чергу сплаті підлягають проценти за користування кредитом, а в другу чергу - сума кредиту.

Крім того, для забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 за Кредитним договором № 521 від 05.06.2015 року, 05.06.2015 року Кредитною спілкою «Захист» були укладені ряд договорів поруки, а саме: з ОСОБА_4 укладено Договір поруки № 172, з ОСОБА_3 . Договір поруки №173, з ОСОБА_7 . Договір поруки № 174 , відповідно до умов яких ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 добровільно взяли на себе обов`язки відповідати перед позивачем по зобов`язанням ОСОБА_1 в повному обсязі цих зобов`язань, як солідарні боржники.

Згідно п.1.1. договорів поруки № 172,173,173 від 05.06.2015 року, на умовах цих договорів поручителі зобов`язується відповідати перед кредитором в повному обсязі за виконання боржником взятого на себе грошового зобов`язання за кредитним договором № 521, укладеним між боржником і кредитором 05.06.2015 року. На умовах договорів поруки поручителі також зобов`язується відповідати перед кредитором за виконання боржником умов Кредитного договору в разі зміни розміру процентної ставки, зміни строків користування та/або погашення кредиту та/або сплати процентів за його користування.

Відповідно до п. 2.1. договорів поруки № 172,173,173 від 05.06.2015 року, поручителі несуть солідарну з боржником відповідальність перед кредитором за виконання грошових зобов`язань за Кредитним договором.

Пунктом 2.2. договорів поруки № 172,173,173 від 05.06.2015 року, визначено, що в разі виконання поручителями грошового зобов`язання він отримую всі права кредитора за Кредитним договором. В свою чергу кредитор зобов`язаний передати поручителю документи, що підтверджують ці прав в разі виконання останнім грошового зобов`язання.

Відповідно до п. 4.1. договорів поруки № 172,173,173 від 05.06.2015 року, відповідальність поручителя настає у випадку, коли позичальник не виконує або неналежним чином виконує свої грошові зобов`язання за кредитним договором.

Також, відповідно п.7.1. договорів поруки № 172,173,173 від 05.06.2015 року, поручитель не має права без дозволу кредитора в односторонньому порядку відмовитися від прийнятих на себе зобов`язань за цим договором або змінювати його умови.

Позивач виконав у повному обсязі умови Кредитного договору № 521 від 05.06.2015 року, надавши ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 18 200 грн., що підтверджується особистим підписом ОСОБА_1 в кредитному договорі № 521.

У зв`язку з неналежним виконанням умов Кредитного договору ОСОБА_1 за період з 05.06.2015 року по 05.12.2019 року відповідач ОСОБА_1 має заборгованість у розмірі 25 339 грн., з яких основна сума (тіло кредиту) становить 16 899 грн., проценти - 8 440 грн., що підтверджується довідкою заборгованості по кредитному договору № 521 від 05.06.2015 року.

Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд першої інстанції виходив з наявності правових підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_3 в солідарному порядку на користь позивача заборгованості за Кредитним договором № 521 від 05.06.2015 року.

Колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для солідарного стягнення з відповідача ОСОБА_3 , як поручителя, заборгованості за Кредитним договором № 521 від 05.06.2015 року, з огляду на наступне.

За змістом статей 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, зокрема повинен достроково повернути суму позики разом з процентами та іншими нарахуваннями, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку.

В силу статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

За змістом ст. 554 цього Кодексу, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

При зверненні банку до суду з позовом до позичальника та поручителя для правильного вирішення справи по суті, суд зобов`язаний перевірити чи не припинилася порука.

Припинення поруки пов`язане, зокрема, із закінченням строку її чинності.

Відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

Аналіз наведеної вище норми та статей 251, 252 ЦК України дає підстави для висновку, що порука - це строкове зобов`язання, строк поруки відноситься до преклюзивних строків, а тому його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Статтею 252 ЦК України передбачено, що строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.

Разом з тим, відповідно до ст. 251 ЦК України, із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Згідно до частини четвертої статті 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки.

У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Непред`явлення кредитором вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання у разі, якщо строк дії поруки не встановлено, є підставою для припинення останнього, а отже, і обов`язку поручителя нести солідарну відповідальність перед кредитором разом із боржником за основним зобов`язанням».

У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 2-1169/11 (провадження № 14-265цс18) викладено правовий висновок такого змісту: «Умови договорів поруки про їхню дію до повного припинення всіх зобов`язань за основним договором або до припинення всіх зобов`язань поручителя за договором поруки, тобто до настання першої з цих подій, не встановлюють строк припинення поруки у розумінні статті 251 ЦК України. Тому має застосовуватися припис частини четвертої статті 559 цього кодексу (у редакції, чинній час виникнення спірних правовідносин) про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явив вимоги до поручителя».

Таким чином, з огляду на зазначені правові норми та позицію Великої Палати Верховного Суду, можна зробити висновок, що у випадку не встановлення у договорі поруки строку у вигляді дати, місяця, року, застосовується положення ч. 4 ст. 559 ЦК України і строк, передбачений цією статтею, є преклюзивним, тобто його закінчення є підставою для припинення поруки, а отже, і для відмови кредиторові у позові.

Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення всіх зобов`язань боржника не свідчать про те, що договором установлено строк припинення поруки в розумінні частини четвертої статті 559 ЦК України. В цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України, яка діяла на момент виникнення правовідносин, про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

Пунктом 5.1 Договору Поруки № 173, який був укладений 05 червня 2015 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 , передбачено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею грошового зобов`язання.

Пунктом 5.1 Договору Поруки № 173, який був укладений 05 червня 2015 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 , передбачено, що порука також припиняється якщо кредитор протягом шести місяців, з дня настання терміну виконання грошового зобов`язання, не пред`явить вимоги до поручителя.

Пунктом 6.1 Договору Поруки № 173, який був укладений 05 червня 2015 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 , передбачено, що цей договір набуває набирає чинності з моменту підписання сторонами і діє до остаточного виконання сторонами прийнятих на себе зобов`язань.

Оскільки вказаним Договором Поруки встановлено спеціальні підстави припинення поруки, в разі неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором, строк пред`явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів потрібно обчислювати з моменту настання строку погашення зобов`язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов`язання в повному обсязі.

Такі висновки застосування норм матеріального права, а саме ч.4 ст. 559 ЦК України, є сталими, та викладені в Постанові Верховного Суду України від 21 травня 2012 року в справі № 6-69цс11, Постанові Верховного Суду України від 5 лютого 2014 року в справі № 6-152цс13, Постанові Верховного Суду України від 14 червня 2017 року в справі № 6-1009цс17, Постанові Верховного Суду від 18.03.2020 року, справа № 755/6501/15-ц, провадження 61-26468св18, Постанові Верховного Суду від 20.05.2020 року справа № 520/44/15-ц, провадження № 61-16130св18, Постанові Верховного Суду від 15.07.2020 року, справа №761/10516/14, провадження № 61-38744св18.

Згідно із частиною четвертою статті 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов`язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення «пред`явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред`явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя.

При цьому зазначене положення не виключає можливості пред`явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання.

Як вбачається із матеріалів справи, строк виконання основного зобов`язання за кредитним договором № 521, укладеним 05.06.2015 року між КС «Захист» та ОСОБА_1 , встановлений до 05 листопада 2017 року.

З позовом до суду позивач звернувся 29 листопада 2019 року, тобто більше ніж через шість місяців, визначених ч.4 ст. 559 ЦК України.

Сплив строку, передбаченого нормою частини четвертої статті 559 ЦК України, зумовлює припинення зобов`язань поручителя.

У разі пропуску кредитором строку заявлення вимог до поручителя цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати. Суд зобов`язаний самостійно застосовувати положення про строк, передбачений цією нормою, на відміну від позовної давності, яка застосовується судом за заявою сторін.

За таких обставин, колегія суддів вважає припиненою поруку відповідача ОСОБА_3 за Договором Поруки № 173 від 05.06.2015 року.

Таким чином, доводи апеляційної скарги представника відповідача ОСОБА_3 про припинення поруки за договором між КС «Захист» та ОСОБА_3 , відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України, знайшли своє підтвердження в суді апеляційної інстанції, тому колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині задоволення позову КС «Захист» про стягнення з ОСОБА_3 в солідарному порядку заборгованості за Кредитним договором № 521 від 05.06.2015 року.

При цьому колегією суддів не приймаються до уваги доводи апеляційної скарги представника відповідача ОСОБА_3 про те, що справу було розглянуто за участі представника позивача, повноваження якої були припинені 18 листопада 2020 року, та справу було розглянуто без належного повідомлення відповідачів про дату та місце проведення судового засідання, що, на переконання апелянта, є грубим порушенням норм процесуального права, оскільки в даному випадку рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про стягнення з ОСОБА_3 в солідарному порядку заборгованості за Кредитним договором № 521 від 05.06.2015 року постановлено з порушенням норм матеріального права, та саме з цих підстав підлягає скасуванню в оскаржуваній частині.

Також колегією суддів не приймаються до уваги доводи апеляційної скарги представника відповідача ОСОБА_3 про те, що під час укладання договору поруки відповідач ОСОБА_3 не розуміла що передбачає цей договір та яких наслідків вона повинна була очікувати в майбутньому від його підписання, а підписання договору вважала формальністю, оскільки апелянтом не надано належних та допустимих доказів на підтвердження вказаних обставин. При цьому питання щодо дійсності договору поруки № 173 від 05.06.2015 року не є предметом даного спору.

Посилання апелянта на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла відповідач по справі ОСОБА_4 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 померла відповідач по справі ОСОБА_1 , однак до участі у справі не було залучено правонаступників відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , колегія суддів не приймає до уваги, оскільки ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 27 квітня 2022 року до участі у справі залучено правонаступника ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 - ОСОБА_5 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , та ОСОБА_6 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_2 . Крім того, до участі у справі залучено правонаступника ОСОБА_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , - ОСОБА_9 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідно до ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи обґрунтованість апеляційної скарги представника відповідача ОСОБА_3 та скасування судом апеляційної інстанції рішення в частині задоволення позовних вимог позивача до відповідача ОСОБА_3 , на її користь з КС «Захист» належить стягнути 2 881 гривень 50 копійок, сплаченого судового збору при подачі апеляційної скарги та 8 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, оскільки як вбачається з матеріалів справи, між відповідачем ОСОБА_3 та адвокатом Васильченко Н.Г., яка діє на підставі свідоцтва про зайняття адвокатською діяльністю № 1309, виданого на підставі рішення Дніпропетровської обласної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 12 жовтня 2004 року, 28 вересня 2021 укладено Договір про надання правничої допомоги (а.с.139).

Згідно Додатку № 1 до Договору про надання правничої допомоги в суді апеляційної інстанції від 28 вересня 2021 року, на стадії апеляційного оскарження по вказаній справі, відповідачу ОСОБА_3 надана правнича допомога, а саме: підготовка матеріалів та складення апеляційної скарги, вартість послуги 8 000 грн. (а.с.140).

Колегія суддів вважає, що надані відповідачем ОСОБА_3 докази підтверджують витрати, пов`язаних з правничою допомогою адвоката та є обґрунтованими.

На підставі наведеного вище апеляційна скарга ОСОБА_3 , від імені та в інтересах якої діє ОСОБА_8 , підлягає частковому задоволенню, рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 квітня 2021 року підлягає скасуванню в частині задоволення позовних вимог КС «Захист» до ОСОБА_3 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором за період з 05.06.2015 року по 05.12.2019 року в розмірі 25 339 грн., яка складається з 16 889 грн. основної суми (тіло кредиту) боргу та 8 440 грн. процентів за користування кредитом з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні вказаних позовних вимог. Також підлягає скасуванню рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь КС «Захист» судового збору у розмірі 480 грн. 25 коп. Крім того, з КС «Захист» на користь ОСОБА_3 підлягає стягненню судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 2 881 грн. 50 коп. та витрати на правничу допомогу в розмірі 8 000 грн.

В інші частині рішення суду не оскаржено.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, ст.ст. 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , від імені та в інтересах якої діє ОСОБА_8 , задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 квітня 2021 року скасувати в частині задоволення позовних вимог Кредитної спілки «Захист» до ОСОБА_3 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором за період з 05.06.2015 року по 05.12.2019 року в розмірі 25 339 грн., яка складається з 16 889 грн. основної суми (тіло кредиту) боргу та 8 440 грн. процентів за користування кредитом та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні вказаних позовних вимог.

Рішення суду скасувати в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь КС «Захист» судового збору у розмірі 480 грн. 25 коп.

Стягнути з КС «Захист» на користь ОСОБА_3 судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 2 881 (дві тисячі вісімсот вісімдесят одна) грн. 50 коп. та витрати на правничу допомогу в розмірі 8 000 (вісім тисяч) грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 08 червня 2022 року.

Головуючий:

Судді: