ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Пищиди М.М.

суддів Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.

за участю секретаря судового засідання Лопакової А.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 27 вересня 2022 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради про встановлення фактів, що мають юридичне значення,-

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Територіальної громади міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

В обґрунтування позову зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 50 років померла її мати - ОСОБА_2 . Її батько - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи особою похилого віку, важко переніс втрату дружини, ОСОБА_2 , та після її смерті через похилий вік та перенесений стрес потребував постійного догляду та допомоги по господарству, внаслідок чого в червні 2014 року позивач переїхала до свого батька та постійно проживала з ним за адресою: АДРЕСА_1 , до дня його смерті, ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Позивач зазначає, що оскільки, на момент смерті дружини - ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 постійно проживав разом з дружиною у будинку, який вони спільно збудували, за адресою: АДРЕСА_1 , та у строки встановлені ст.1270 ЦК України він не відмовився від прийняття спадщини, ОСОБА_3 прийняв спадщину, що відкрилася після смерті дружини, ОСОБА_2 .

Натомість, за час свого життя ОСОБА_3 не встиг оформити своє право власності на спадщину, що відкрилася після померлої дружини, ОСОБА_2 . Таким чином, після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 відкрилась спадщина, до складу якої входить увесь житловий будинок АДРЕСА_1 .

У 2015 році з метою належного оформлення спадщини, що відкрилася після смерті батька, позивач звернулась до Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори.

02 грудня 2015 року вона отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, згідно якої державний нотаріус Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори Писарєва Н.С., відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька, оскільки остання пропустила строк на прийняття спадщини, бо не подала заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з дня смерті спадкодавця та на момент відкриття спадщини не була зареєстрована разом з померлим за однією адресою на день його смерті.

Враховуючи зазначене, позивач просила суд встановити факт постійного проживання ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 разом зі спадкодавцем, своєю дружиною - ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 .

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 разом зі спадкодавцем, батьком - ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , на час відкриття спадщини за вищевказаною адресою.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 27 вересня 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Територіальної громади міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради про встановлення фактів, що мають юридичне значення відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати, та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції було неповно та неправильно встановлено деякі обставини, що мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження і оцінки наданих суду доказів.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є батьками позивача, перебували у шлюбі з 03 липня 1981 року.

Рішенням виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної ради народних депутатів від 14.04.1989 року №230/20 ОСОБА_3 було відведено земельну ділянку площею 0,06 га, по АДРЕСА_1 для будівництва індивідуального житлового будинку. Актом приймання індивідуального житлового будинку від 27.05.1993 року було прийнято в експлуатацію збудований у 1990 році ОСОБА_2 та ОСОБА_3 житловий будинок АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача - ОСОБА_2 . Згідно повідомлення Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори після померлої ОСОБА_2 із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори ніхто не звертався, спадкова справа не відкривалась, що підтверджено інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер батько позивача - ОСОБА_3 .

31 жовтня 2015 року позивач звернулась до Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті батька, ОСОБА_3 .

02 грудня 2015 року державний нотаріус Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори Писарєва Н.С. винесла постанову, якою відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , оскільки остання пропустила строк на прийняття спадщини, бо не подала заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з дня смерті спадкодавця та на момент відкриття спадщини не була зареєстрована разом з померлим за однією адресою на день його смерті.

На момент відкриття спадщини ОСОБА_1 відповідно до паспортних даних була зареєстрована з 24.07.2012 року за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно даних департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур спадкодавець ОСОБА_3 на момент смерті був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем достатніх доказів на підтвердження вимог щодо встановлення факту її постійного проживання разом зі спадкодавцем, батьком - ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , на час відкриття спадщини не надано. А отже необхідність встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту проживання ОСОБА_3 разом зі спадкодавцем, своєю дружиною - ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини відсутня оскільки вказаний факт не породжує юридичних наслідків для позивача.

Однак, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до частини першої статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

На підставі частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статті 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Частинами другою та шостою статті 29 ЦК України передбачено, що фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Згідно з пунктами 3.21, 3.22 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, у редакції на момент відкриття спадщини, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем.

Зі змісту наведених норм закону вбачається, що під постійним місцем проживанням спадкоємця із спадкодавцем розуміється як факт безпосереднього проживання спадкоємця із спадкодавцем на момент його смерті, так і факт наявності у спадкоємця, на момент смерті спадкодавця, зареєстрованого у передбаченому законом порядку права на постійне проживання з останнім за однією адресою.

Частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не саму реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного.

Як вбачається із матеріалів справи, факт постійного проживання ОСОБА_3 разом зі спадкодавцем, своєю дружиною - ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 підтверджується доказами ведення спільного побуду, а саме договором 7107167 про користування електричної енергією за адресою: АДРЕСА_1 від 14.07.2000 року на ім`я ОСОБА_2 , договором № 7107167 про користування електричною енергією для побутових споживачів Дніпропетровської області на ім`я ОСОБА_2 ,, абонентською книжкою ВАТ «ДНІПРОГАЗ», актом про зняття, перевірку, заміну та встановлення БГС абонента, договором про надання послуг з газопостачання ВАТ «ДНІПРОГАЗ» від 18.08.2000 року на ім`я ОСОБА_3 за вказаною адресою, договором про встановлення населенню побутових лічильників газу від 23.12.2009 року на ім`я ОСОБА_3 та поясненнями свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

Факт того, що позивач на момент відкриття спадщини постійно проживала разом зі спадкодавцем знайшов відображення в акті проживання, складеного 23 травня 2020 року головою квартального комітету № 27 та підписаний двома сусідами, які проживають по АДРЕСА_1 ( а.с. 17). Частина осіб, які підписали акт, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , допитані судом першої інстанції в якості свідків, підтвердили факт постійного проживання позивача разом з батьком з червня 2014 року по час смерті батька.

Колегія суддів дійшла до висновку про те, що факт, який просила встановити позивачка, знайшов своє підтвердження під час розгляду справи, встановлення такого факту надає можливість позивачці, як спадкоємцю першої черги, успадкувати майно, яке належало її батькам.

Враховуючи наведене, висновки суду, викладені у рішенні, не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовані норми матеріального права, тому відповідно до вимог п.п.3,4 ч.1 ст. 376 ЦПК України рішення суду слід скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

На підставі ст.141 ЦПК України, у зв`язку задоволенням апеляційної скарги, з відповідача на користь апелянта слід стягнути судовий збір у розмірі 2724 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 27 вересня 2022 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Територіальної громади міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради про встановлення фактів, що мають юридичне значення задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 разом зі спадкодавцем, своєю дружиною - ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 .

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 разом зі спадкодавцем, батьком ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з Територіальної громади міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2724 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства.

Судді: