Провадження №2/523/801/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" грудня 2022 р. Суворовський районний суд міста Одеси в складі

головуючого судді Сувертак І.В.

за участю секретаря Мельніченко Г. О.

розглянув в відкритому судовому засіданні, в порядку загального позовного провадження, в залі суду №5 в місті Одесі, цивільну справу за позовом -

Одеської міської ради (65026, м. Одеса, пл. Думська, 1) до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) третя особа: Юридичний департамент Одеської міської ради (в особі управління державної реєстрації) (65009, м. Одеса, вул. Черняховського, буд. 6) про витребування майна з чужого незаконного володіння,

Установив

До Суворовського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява Одеської міської ради до ОСОБА_2 та після уточнення позовних вимог до ОСОБА_1 , про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Свій позов сторона позивача обґрунтувала тим, що з листа Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради стало відомо, що у лютому 2020 року померли ОСОБА_3 та її син ОСОБА_4 , які проживали та значились квартиронаймачами квартири, що належить до житлового фонду комунальної власності за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно з інформацією, наданою Департаментом надання адміністративних послуг Одеської міської ради листом від 22.07.2020 року, зареєстрованих осіб за цією адресою на теперішній час не значиться.

Листом від 07.07.2020 року комунальне підприємство «Міське агентство з приватизації житла» повідомило Суворовську районну адміністрацію Одеської міської ради про те, що згідно з базою комп`ютерних даних міськагенства квартира АДРЕСА_3 не приватизована.

Таким чином, квартира на час смерті квартиронаймачів не була приватизована та не перебувала у власності будь-якої фізичної або юридичної особи, а отже перебувала у комунальній власності територіальної громади м. Одеси.

В порушення вимог чинного законодавства без будь-яких законних підстав після смерті квартиронаймачів квартиру АДРЕСА_3 зайняла ОСОБА_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 .

З Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме маймо встановлено, що 29.05.2020 року державним реєстратором Великодолипської селищної ради Овідіопольського району Одеської області Турецьким Олександром Сергійовичем здійснено реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_3 за ОСОБА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101).

Підставою державної реєстрації права власності на квартиру комунальної власності стало свідоцтво про право власності на житло від 14.11.2008 року № НОМЕР_2 , видане УЖКГ та ПЕК Одеської міської ради, довідка від 22.05.2020 року б/н, видана ТОВ «ТД «КУРУНД», та технічний паспорт від 22.05.2020 року № б/н, виготовлений ТОВ «ТД «КУРУНД».

Відповідно до листа КП «Міське агентство з приватизації житла» від 07.07.2020 року № 287/0109 та доданих до нього документів свідоцтво про право власності на житло від 14.11.2008 року № НОМЕР_2 , виданого УЖКГ та ПЕК Одеської міської ради ОСОБА_2 на 249/1000 частини квартири спільного заселення АДРЕСА_5 . Частка власності ОСОБА_2 в квартирі становить 32,1 кв.м та складається з житлової кімнати - приміщення 8, площею 24,1 кв.м.

За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 249/1000 часток квартири спільного заселення АДРЕСА_5 зареєстровано за ОСОБА_2 30.03.2009 року (реєстраційний номер: 26887289).

29.05.2020 року державним реєстратором здійснено перенесення запису про право власності з Реєстру прав власності на нерухоме майно до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (реєстраційний номер: 26887289).

Того ж дня державний реєстратор здійснює нібито поділ 249/1000 частини квартири спільного заселення АДРЕСА_5 , використовуючи недостовірні документи, виготовлені ТОВ «ТД «КУРУНД», реєструє за ОСОБА_2 право власності на два новоутворених об`єкта: квартиру АДРЕСА_5 загальною площею 30,4 кв.м (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 101) та квартиру АДРЕСА_3 загальною площею 36,3 кв.м (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 101).

Однак, жодного поділу чи утворення нової квартири не відбулось, у дійсності відбулось незаконне захоплення іншої квартири, яка є комунальною власністю.

Таким чином, наведене свідчить про те, що службові особи ТОВ «ТД «КУРУНД», громадянка ОСОБА_2 , державний реєстратор ОСОБА_5 та інші невстановлені особи, використовуючи неналежні документи, на думку позивача, незаконно заволоділи квартирою АДРЕСА_3 .

У зв`язку із цим Суворовською районною адміністрацією Одеської міської ради 15.07.2020 року подано до Одеської місцевої прокуратури № 4 заяву про вчинення кримінальних порушень та внесення відомостей до ЄРДР за наведеними вище фактами стосовно службових осіб ТОВ «ТД «КУРУНД», громадянки ОСОБА_2 , державного реєстратора ОСОБА_5 та інших невстановлених осіб за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 366. ч. 4 ст. 358 і ч. 3 ст. 365-2 КК України, та вимогою розпочати розслідування та накласти арешт на квартиру АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 101).

Таким чином, територіальна громада м. Одеси спірну квартиру будь-яким особам не розподіляла, правовстановлюючі документи іншим особам не видавались, а отже квартира АДРЕСА_3 вибула з володіння власника (територіальної громади м. Одеси) не з її волі, а іншим шляхом.

Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

24.06.2021 року на адресу Одеської міської ради надійшов лист Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради від 22.06.2021 року № 01-04/76вх, зі змісту якого вбачається, що ОСОБА_2 продала вказану квартиру ОСОБА_1 нібито за договором іпотеки від 16.01.2021 року.

Так, дійсно, відповідно до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 30.06.2021 року № 263763768 вбачається, що на підставі договору купівлі-продажу від 16.01.2021 року № 12 рішенням державного реєстратора від 16.01.2021 року № 56180556 зареєстровано право власності за ОСОБА_1 на об`єкт за адресою: АДРЕСА_2 .

Надалі, як вбачається з Реєстру, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 уклали договір позики від 16.01.2021 року. Того ж дня ОСОБА_2 та ОСОБА_1 уклали договір іпотеки № 16.

З Реєстру вбачається, що державним реєстратором прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 16.01.2021 року № 56182191, яким зареєстровано договір іпотеки в Реєстрі.

Зазначені правочини додатково підтверджують недобросовісність як ОСОБА_2 , так і ОСОБА_1 , а єдиною метою їх укладання є штучне ускладнення відновлення порушених прав та інтересів територіальної громади м. Одеси.

Як зазначає позивач, квартира АДРЕСА_3 вибула з володіння територіальної громади м. Одеси не з її волі, а іншим незаконним шляхом. Тобто, первісна реєстрація права власності на неї відбулась з порушенням норм чинного законодавства (без документів, передбачених Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Саме тому вказана квартира не могла бути предметом зазначених договорів.

Оскільки ОСОБА_2 не набула в установленому законом порядку права власності на об`єкт нерухомого майна, то, відповідно, не мала права відчужувати, передавати спірний об`єкт будь-яким третім особам, в тому числі ОСОБА_1 , шляхом укладання договору купівлі продажу, а ОСОБА_1 у свою чергу не мав права укладати іпотечний договір та договір позики.

З урахуванням зазначеного вбачається, що останнім набувачем спірної квартири є ОСОБА_1 .

Враховуючи зазначене, Одеська міська рада звернулась до суду за захистом своїх прав, як законний власник квартири АДРЕСА_3 з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння.

Позивач звернувся з даним позовом до суду 17 грудня 2020 року л.с.1-11.

21 січня 2021р. позов прийнято до свого провадження, провадження відкрито л.с. 99.

21 січня 2021р. ухвалою суду вжити заходи забезпечення позову л.с.101-102. 21 січня 2021р. ухвалою суду клопотання про забезпечення доказів ОМР задоволено. л.с.104-105.

Відповідачка ОСОБА_2 отримала ухвалу про відкриття провадження з копією позовних матеріалів 16 лютого 2021р. л.с.107.

17 березня 2021р. подано відзив представником відповідачки адвокатом Тарановським Д. , ухвалою суду від 18.03.2021р. поновлено строк на подачу відзиву.

18 березня 2021р. адвокатом Тарновським Д.С. подано заяву про залучення доказів л.с.112-113. Ухвалою суду від 27 травня 2021р. заяву залишено без задоволення.

26 березня 2021р. судом отримано скан-копії реєстраційної справи №101 на 102 арк.

27 травня 2021 р. підготовче засіданні закрито, призначено розгляд по суті позову.

06 липня 2021 року позивачем подано уточнений позов л.с. 23-33 т.2, клопотання про заміну відповідача, про повернення до розгляду справи у підготовчому засіданні л.с. 55 -56 , л.с.58-59 т.2, л.с.12-15 т.2.

23 вересня 2021 року ухвалою суду замінено первісного відповідача ОСОБА_2 на ОСОБА_1 , якого залучено до розгляду справи , ОСОБА_2 набула статус третьої особи на стороні відповідача. Л.с.72-73 т.2.

23 вересня 2021р. ухвалою суду , за клопотання сторони позивача, повернуто до розгляду справи у підготовчому провадженні. Л.с.75-76 т.2.

17 листопада 2021р. представником відповідача ОСОБА_1 подано відзив л.с.96-99 т.2.

02 червня 2022 р. представником позивача ОСОБА_6 подано до суду відповідь на відзив л.с.143-151 т.2.

Представник позивача ОСОБА_6 в судовому засіданні позов підтримав та наполягав на його задоволенні в повному обсязі.

У судове засідання відповідач ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Свою правову позицію висловив в відзиві на позовну заяву. (а.с. 96-99). Просив відмовити у задоволенні позову ОМР в повному обсязі оскільки він набув право власності на спірне нерухоме майно правомірно. а ОМР не надано доказів що зазначено майно належить територіальній громаді місті Одеси. Також Одеською міською радою не надано жодного доказу наявності порушеного права або інтересу, що випливає зі спірних правовідносин, що на думку відповідача є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову. Окрім того, на думку відповідача, суд здійснив процесуальні порушення при розгляді зазначеної справи, тому і також повинен відмовити у задоволенні позову.

Треті особи в судове засідання не прибули, про розгляд справи обізнані належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи не надавали.

Приймаючи до уваги те, що справа розглядається судом першої інстанції близько двох років, що є порушенням розумного строку її розгляду, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін, що не з,явились в судове засідання, які обізнані належним чином про час і місце розгляду справи, так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов є доказаний та є обґрунтований, тому підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що з листа Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради стало відомо, що у лютому 2020 року померли ОСОБА_3 та її син ОСОБА_4 , які проживали та значились квартиронаймачами квартири, що належить до житлового фонду комунальної власності за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно з інформацією, наданою Департаментом надання адміністративних послуг Одеської міської ради листом від 22.07.2020 року, зареєстрованих осіб за цією адресою на теперішній час не значиться.

Листом від 07.07.2020 року комунальне підприємство «Міське агентство з приватизації житла» повідомило Суворовську районну адміністрацію Одеської міської ради про те, що згідно з базою комп`ютерних даних міськагенства квартира АДРЕСА_3 не приватизована.

Таким чином, квартира на час смерті квартиронаймачів не була приватизована та не перебувала у власності будь-якої фізичної або юридичної особи, а отже перебувала у комунальній власності територіальної громади м. Одеси.

В порушення вимог чинного законодавства без будь-яких законних підстав після смерті квартиронаймачів квартиру АДРЕСА_3 зайняла ОСОБА_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 .

З Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме маймо встановлено, що 29.05.2020 року державним реєстратором Великодолипської селищної ради Овідіопольського району Одеської області Турецьким Олександром Сергійовичем здійснено реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_3 за ОСОБА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101).

Підставою державної реєстрації права власності на квартиру комунальної власності стало свідоцтво про право власності на житло від 14.11.2008 року № НОМЕР_2 , видане УЖКГ та ПЕК Одеської міської ради, довідка від 22.05.2020 року б/н, видана ТОВ «ТД «КУРУНД», та технічний паспорт від 22.05.2020 року № б/н, виготовлений ТОВ «ТД «КУРУНД».

Відповідно до листа КП «Міське агентство з приватизації житла» від 07.07.2020 року № 287/0109 та доданих до нього документів свідоцтво про право власності на житло від 14.11.2008 року № НОМЕР_2 , виданого УЖКГ та ПЕК Одеської міської ради ОСОБА_2 на 249/1000 частини квартири спільного заселення АДРЕСА_5 . Частка власності ОСОБА_2 в квартирі становить 32,1 кв.м. та складається з житлової кімнати - приміщення 8, площею 24,1 кв.м.

За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 249/1000 часток квартири спільного заселення АДРЕСА_5 зареєстровано за ОСОБА_2 30.03.2009 року (реєстраційний номер: 26887289).

29.05.2020 року державним реєстратором здійснено перенесення запису про право власності з Реєстру прав власності на нерухоме майно до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (реєстраційний номер: 26887289).

Того ж дня державний реєстратор здійснює поділ 249/1000 частини квартири спільного заселення АДРЕСА_5 , використовуючи недостовірні документи, виготовлені ТОВ «ТД «КУРУНД», реєструє за ОСОБА_2 право власності на два новоутворених об`єкта: квартиру АДРЕСА_5 загальною площею 30,4 кв.м. (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 101) та квартиру АДРЕСА_3 загальною площею 36,3 кв.м. (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 101).

Однак, жодного поділу чи утворення нової квартири не відбулось.

Наведене свідчить про те, що службові особи ТОВ «ТД «КУРУНД», громадянка ОСОБА_2 , державний реєстратор ОСОБА_5 та інші невстановлені особи, використовуючи неналежні документи, незаконно заволоділи квартирою АДРЕСА_3 .

У зв`язку із цим Суворовською районною адміністрацією Одеської міської ради 15.07.2020 року подано до Одеської місцевої прокуратури № 4 заяву про вчинення кримінальних порушень та внесення відомостей до ЄРДР за наведеними вище фактами стосовно службових осіб ТОВ «ТД «КУРУНД», громадянки ОСОБА_2 , державного реєстратора ОСОБА_5 та інших невстановлених осіб за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 366. ч. 4 ст. 358 і ч. 3 ст. 365-2 КК України, та вимогою розпочати розслідування та накласти арешт на квартиру АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 101).

Таким чином, територіальна громада м. Одеси спірну квартиру будь-яким особам не розподіляла, правовстановлюючі документи іншим особам не видавались, а отже квартира АДРЕСА_3 вибула з володіння власника (територіальної громади м. Одеси) не з її волі, а іншим шляхом.

Відповідно до п. 1 ст. 10, п. 5 ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» місцеві ради представляють інтереси територіальної громади. З метою захисту прав та охоронюваних законом інтересів та відповідно до ст. 60 зазначеного Закону здійснюють повноваження власника майна територіальної громади м. Одеси.

Відповідно до ст. 31 Закону Української PCP «Про власність», чинного на момент виникнення у Одеської міської ради права власності на спірний об`єкт, до державної власності в Україні належать загальнодержавна (республіканська) власність і власність адміністративно-територіальних одиниць (комунальна власність).

Відповідно до ч. 2 ст. 32 Закону УРСР «Про власність» суб`єктами права комунальної власності є адміністративно-територіальні одиниці в особі обласних, районних, міських, селищних, сільських Рад народних депутатів.

Згідно з п. 5 постанови Верховної Ради УРСР від 26.03.1991 року «Про введення в дію Закону УРСР «Про власність» Раді Міністрів України було доручено забезпечити за участю Кримської АРСР, а також виконавчих комітетів обласних рад народних депутатів розмежування майна між власністю Української PCP та власністю відповідно Кримської АРСР, міста Києва та інших областей.

Постановою Кабінету Міністрів України від 05.11.1991 року № 311 «Про розмежування державного майна України між загальнодержавною (республіканською) власністю і власністю адміністративно - територіальних одиниць (комунальною власністю)» було затверджено перелік державного майна, яке передається у власність адміністративно - територіальних одиниць (комунальну власність), а також встановлено перелік державного майна, яке залишається в загальнодержавній власності.

На підставі Постанови КМУ від 05.11.1991 року № 311 «Про розмежування державного майна України між загальнодержавною (республіканською) власністю і власністю адміністративно-територіальних одиниць (комунальною власністю)» рішенням Одеської обласної ради народних депутатів від 25.11.1991 року № 266-ХХІ затверджені Перелік державного майна, що передано у власність Одеської обласної ради, та Перелік державного майна, що передається у власність міст обласного підпорядкування.

Згідно з п. 1 розділу «Житлово-комунальне господарство» вказаного рішення у комунальну власність адміністративно-територіальної одиниці м. Одеси передано весь житловий та нежитловий фонд місцевих Рад народних депутатів.

Відповідно до акту приймання - передачі державного майна в комунальну власність міста Одеси по галузі житлово-комунальне господарство від 18.02.1992 року, складеного на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.1991 року № 311 та рішення Одеської обласної ради народних депутатів від 25.11.1991 року № 266-ХХІ, обласне управління житлового-комунального господарства передало, а управління житлово-комунального господарства м. Одеси прийняло у комунальну власність м. Одеси майно. Відповідно до зведеної відомості житлового та нежитлового фонду місцевих рад було передано 15,5 тис. будівель.

Таким чином, у власність територіальної громади м. Одеси перейшов весь житловий та нежитловий фонд на території міста, зокрема, й спірна квартира, тому відзив відповідача ОСОБА_1 , що позивачем не доведено належності ОМР спірного майна не заслуговують на увагу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі державна реєстрація прав) офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно із вимогами ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав є обов`язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 1127.

Згідно з п. 40 Порядку державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених статтею 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та цим Порядком. Відповідно до приписів ст. 27 Закону державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться зокрема на підставі: державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року.

Документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, не вимагається у разі, коли реєстрація такого документа здійснювалася в Єдиному реєстрі документів.

У такому разі державний реєстратор відповідно до наданих заявником у відповідній заяві відомостей про реєстраційний номер документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, обов`язково перевіряє наявність реєстрації такого документа в Єдиному реєстрі документів, відсутність суперечностей між заявленими правами та відомостями, що містяться в цьому Реєстрі.

Документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси, не вимагається у разі, коли державна реєстрація права власності проводиться на індивідуальний (садибний) житловий будинок, садовий, дачний будинок, збудований на земельній ділянці, право власності на яку зареєстровано в Державному реєстрі прав. У такому разі заявник в поданій заяві обов`язково зазначає відомості про кадастровий номер відповідної земельної ділянки.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Так, державним реєстратором прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 29.05.2020 року № 52489145 та № 52489223, на підставі наступних документів: свідоцтва про право власності на житло від 14.11.2008 року № НОМЕР_2 ; довідки від 22.05.2020 року № б/н; технічного паспорту від 22.05.2020 року № б/н.

14.11.2008 року управлінням житлово-паливного господарства та паливно-енергетичного комплексу Одеської міської ради видано ОСОБА_2 свідоцтво про право власності на житло, а саме 249/1000 частини квартири спільного заселення за адресою: АДРЕСА_4 .

Наявність вказаного свідоцтва підтверджується листом Комунального підприємства «Міське агентство з приватизації житла» від 07.07.2020 року № 287/0109.

18.08.2020 року Комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради листом від 08.08.2020 року № 4156-02/207 повідомило, що право власності на квартиру АДРЕСА_3 не зареєстровано.

Таким чином, свідоцтво про право власності на житло від 14.11.2008 року № НОМЕР_2 може підтвердити виключно право на 249/1000 частини квартири АДРЕСА_6 . Тобто, вказане свідоцтво жодним чином не може підтвердити наявність правових підстав для реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_7 та квартиру АДРЕСА_5 .

Стосовно довідки від 22.05.2020 року № б/н суд зазначає наступне.

З вищевказаної довідки вбачається, що «при проведенні технічної інвентаризації за адресою: АДРЕСА_4 , встановлено, що власником 249/1000 частини зазначеного об`єкту є гр. ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 14.11.2008 року № НОМЕР_2 , виданого управлінням житлово-паливного господарства та паливно-енергетичного комплексу Одеської міської ради.

Висновок щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна: видано ОСОБА_2 про те, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 14.11.2008 року № НОМЕР_2 , технічна характеристика 249/1000 частин: квартира АДРЕСА_8 .

За технічними показниками 249/1000 має окремий вхід і може бути виділена в натурі.

За результатами проведення технічної інвентаризації та уточнення лінійних розмірів встановлено, що квартира АДРЕСА_6 була виокремлена та переобладнана у дві житлові квартири з наступними показниками:

- квартира АДРЕСА_6 загальною площею 30,4 кв.м., житловою площею 24,1 кв.м.;

- квартира АДРЕСА_7 загальною площею 36,3 кв.м., житловою площею 22,0 кв.м».

Отже, із самої довідки вбачається, що суб`єкт господарювання під час її формування не врахував інформацію своєї довідки, у якій зазначив, що 249/1000 частини квартира АДРЕСА_5 становлять 30,4 кв.м.

Таким чином, друга частина довідки не відповідає зазначеним самим же суб`єктом господарювання обставинам та зробленим власноруч висновкам, оскільки квартира загальною площею 30,4 кв.м шляхом проведення технічної інвентаризації та уточнення лінійних розмірів не могла збільшитись на 36,3 кв.м. та складати 66,7 кв.м., що є на 110 % більше ніж було передбачено свідоцтвом про право власності на житло від 14.11.2008 року № НОМЕР_2 .

Крім того, квартира АДРЕСА_6 , шляхом проведення її інвентаризації та поділу не може «перетворитись» в іншу квартиру АДРЕСА_7 по вказаній адресі. Тобто, із самої довідки очевидно, що відбулось захоплення комунальної квартири АДРЕСА_7 .

Відповідно до п. 2, 3.1 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженою Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року № 127, технічна інвентаризація - комплекс робіт з обмірювання об`єкта нерухомого майна з визначенням його складу, фактичної площі та об`єму, технічного стану та/або з визначенням змін зазначених характеристик за певний період часу (у разі наявності попередньої інвентаризаційної справи) із виготовленням необхідних документів (матеріалів технічної інвентаризації, технічного паспорта) та обов`язковим внесенням відомостей про об`єкт нерухомого майна до Реєстру об`єктів нерухомого майна (після створення цього Реєстру).

Отже, довідка про проведення технічної інвентаризації є лише підтвердженням проведення технічної інвентаризації, яка є підставою для складання технічного паспорту, який не є правовстановлюючим документом.

Отже, вказана довідка не є правовстановлюючим документом та не може бути підставою прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 02.06.2020 року індексний номер рішення: 52489145 (реєстрація новоутвореної квартири АДРЕСА_6 ) та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 02.06.2020 року індексний номер рішення: 52489223 (реєстрація начебто новоутвореної квартири АДРЕСА_7 ).

Стосовно присвоєння новоутвореним об`єктам нерухомого майна адреси суд зазначає, що відповідно до п. 3.2. Положення надання та зміна адрес без їх попереднього резервування забороняється.

Довідка з Адресного реєстру міста Одеси це документ, який свідчить про внесення запису до Адресного реєстру. У Адресному реєстрі формуються наступні види довідок: про резервування адреси об`єкта нерухомого майна; про відповідність адреси об`єкта нерухомого майна; про підтвердження адреси об`єкта нерухомого майна (п. 1.6. Положення).

Проте, як вбачається з вказаної довідки, документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси (довідка з Адресного реєстру міста Одеси чи/або розпорядження Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради), заявниками не подавались. Крім того, у самій реєстраційній справі відсутні будь-які відомості, щодо присвоєння спірним об`єктам будь-якого адреса.

Таким чином, у сукупності вищезазначених норм та обставин вбачається, що поділ 249/1000 частини квартири АДРЕСА_6 , яка складає 30,4 кв.м. (відповідно до довідки) не міг утворити нову квартиру площею 36,3 кв.м. Тобто, відбувся не поділ квартири АДРЕСА_6 , оскільки її площа залишилась незмінною та зараз є квартирою АДРЕСА_6 , а відбулось злочинне захоплення майна територіальної громади м. Одеси, а саме квартири АДРЕСА_3 .

Стосовно технічного паспорта від 22.05.2020 року суд зазначає.

Технічний паспорт - це документ, який має довідкову інформацію про фактичний стан нерухомості, а саме: про площі, поверховості, дату побудови, капремонту, товщину стін, технічні характеристики покрівлі та фундаменту.

Технічний паспорт не є правовстановлюючим документом, який посвідчує право власності на об`єкт нерухомого майна та не може бути самостійною підставою для реєстрації права власності на об`єкт вперше.

Таким чином, ОСОБА_2 не подано всіх передбачених чинним законодавством документів, необхідних для законної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_6 та квартиру АДРЕСА_3 .

Із вищезазначених фактів та обставин вбачається, що рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 02.06.2020 року індексний номер рішення: 52489145 (реєстрація новоутвореної квартири АДРЕСА_6 ) та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 02.06.2020 року індексний номер рішення: 52489223 (реєстрація начебто новоутвореної квартири АДРЕСА_7 ), є незаконними, тобто, ОСОБА_2 заволоділа майном територіальної громади м. Одеси без відповідної правової підстави.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

У пунктах 142, 146, 147 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі № 183/1617/16-ц (провадження № 14-208цс18) зроблено висновок, що «метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно (принцип реєстраційного підтвердження володіння нерухомістю).

Задоволення вимоги про витребування нерухомого майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними.

Власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання наступних рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника».

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать право володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 319 ЦК України власник на свій розсуд володіє користується та розпоряджається належним йому майном.

За змістом ст.ст. 321, 391 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна може вимагати усунення будь-якого обмеження його права власності.

Таким чином, на підставі ст. 387, 388 ЦК України та беручи до уваги позицію, викладену в постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі № 183/1617/16-ц, Одеська міська рада як законний власник спірної квартири обґрунтовано вважає, що квартира АДРЕСА_3 має бути витребувана на користь територіальної громади м. Одеси.

21.01.2021 року Суворовським районним судом м. Одеси відкрито провадження за позовом Одеської міської ради (справа № 523/19578/20).

27.05.2021 року Суворовським районним судом м. Одеси прийнято ухвалу, якою підготовче засідання по справі № 523/19578/20 закрито. Справу призначено по суті розгляду позовних вимог на 07.07.2021 року на 10:00 год.

Однак, 24.06.2021 року на адресу Одеської міської ради надійшов лист Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради від 22.06.2021 року № 01-04/76вх, зі змісту якого вбачається, що ОСОБА_2 продала вказану квартиру ОСОБА_1 нібито за договором іпотеки від 16.01.2021 року.

Так, дійсно, відповідно до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 30.06.2021 року № 263763768 (далі Реєстр) вбачається, що на підставі договору купівлі-продажу від 16.01.2021 року № 12 рішенням державного реєстратора від 16.01.2021 року № 56180556 зареєстровано право власності за ОСОБА_1 на об`єкт за адресою: АДРЕСА_2 .

Надалі, як вбачається з Реєстру, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 уклали договір позики від 16.01.2021 року. Того ж дня ОСОБА_2 та ОСОБА_1 уклали договір іпотеки № 16.

З Реєстру вбачається, що державним реєстратором прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 16.01.2021 року № 56182191, яким зареєстровано договір іпотеки в Реєстрі.

Як зазначалось вище, квартира АДРЕСА_3 вибула з володіння територіальної громади м. Одеси не з її волі, а іншим незаконним шляхом. Тобто, первісна реєстрація права власності на неї відбулась з порушенням норм чинного законодавства (без документів, передбачених Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Саме тому вказана квартира не могла бути предметом зазначених договорів.

Оскільки ОСОБА_2 не набула в установленому законом порядку права власності на об`єкт нерухомого майна, то, відповідно, не мала права відчужувати, передавати спірний об`єкт будь-яким третім особам, в тому числі ОСОБА_1 , шляхом укладання договору купівлі продажу, а ОСОБА_1 у свою чергу не мав права укладати іпотечний договір та договір позики.

З урахуванням зазначеного вбачається, що останнім набувачем спірної квартири є ОСОБА_1 .

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Оскільки позовні вимоги задоволено в повному обсязі, судові витрати стягуються з відповідача, а тому необхідно стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ), на користь Одеської міської ради судовий збір у загальному розмірі 3153,00 гривень.

Керуючись ст.ст. 3, 4-7,1-13,17- 18,109,131,137, 141, 211, 223, 263-265, 268, 352,354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Одеської міської ради (65026, м. Одеса, пл. Думська, 1) до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) третя особа: Юридичний департамент Одеської міської ради (в особі управління державної реєстрації) (65009, м. Одеса, вул. Черняховського, буд. 6) про витребування майна з чужого незаконного володіння задовольнити.

Витребувати від ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь територіальної громади м. Одеси в особі - Одеської міської ради (65026, м. Одеса, Думська площа, 1, код 26597691) квартиру за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101).

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Одеської міської ради (65026, Одеса, площа Думська, 1, ідентифікаційний код юридичної особи 26597691) сплачений судовий збір у розмірі 3153,00 грн. (на рахунок Юридичного департаменту Одеської міської ради - , р/р UA0034995 в ДКСУ м. Київ, МФО 820172).

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Суворовський районний суд м. Одеси.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 16 грудня 2022 року.

Суддя