Справа № 368/1242/22
Рішення

Іменем України

"09" грудня 2022 р. Кагарлицький районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Кириченка В.І.

при секретарі Марчук Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кагарлику справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Кагарлицький районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 просить суд встановити факт смерті громадянки України ОСОБА_2 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 (місце народження: Україна, Луганська область м. Рубіжне) та проживала по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 , посилаючись на те, що вона, ОСОБА_1 , є дружиною ОСОБА_3 , тобто сина померлої ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про одруження НОМЕР_1 від 14.11.1998 року видане Рубіжанським відділом реєстрації актів громадянського стану Луганської області та встановлення факту смерті їй необхідне для державної реєстрації смерті померлої особи, проведеної органом України для отримання свідоцтва про смерть українського зразка та в подальшому подавати заявки на відшкодування зруйнованого житла та прийняття спадщини.

ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Рубіжне Луганської області, померла її свекруха ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Факт смерті ОСОБА_2 підтверджується наступними документами: довідка про причину смерті до форми №106/у №242 від 17.11.2022 року; свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , що видане 23.11.2022р. відділом записів актів громадянського стану Новопсковського районного управління юстиції Міністерства юстиції Луганської Народної Республіки. Російської Федерації..

У зв`язку із цим, вона була змушена звернутися до Кагарлицького районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області для отримання свідоцтва про смерть відповідного зразка, після смерті своєї свекрухи.

В свою чергу, Кагарлицький РВ ДРАЦС відмовив їй у проведенні державної реєстрації смерті її свекрухи, оскільки останньою для підтвердження факту смерті пред`явлено документи, що видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Іншої можливості встановити факт смерті своєї свекрухи, вона не має. Встановлення цих фактів не пов`язане з наступним вирішенням судового спору про право.

Представник зацікавленої особи в особі - Кагарлицького районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області в судове засідання не з`явився, надіслали заяву про розгляд справи у їх відсутність.

Суд, вислухавши заявника ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п.8 ч.1 ст. 315 ЦПК України встановлення смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, відноситься до справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, і розглядається судом як справа про встановлення юридичного факту.

Згідно з ч.2 ст. 319 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, є тільки підставою для одержання зазначених документів.

ОСОБА_1 , є дружиною ОСОБА_3 , тобто сина померлої ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про одруження НОМЕР_1 від 14.11.1998 року видане Рубіжанським відділом реєстрації актів громадянського стану Луганської області та встановлення факту смерті їй необхідне для державної реєстрації смерті померлої особи, проведеної органом України для отримання свідоцтва про смерть українського зразка та в подальшому подавати заявки на відшкодування зруйнованого житла та прийняття спадщини.

ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Рубіжне Луганської області, померла її свекруха ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Факт смерті ОСОБА_2 підтверджується наступними документами: копією довідки про причину смерті до форми №106/у №242 від 17.11.2022 року; копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , що видане 23.11.2022р. відділом записів актів громадянського стану Новопсковського районного управління юстиції Міністерства юстиції Луганської Народної Республіки Російська Федерація та показами заявниці в якості свідка про отримання вказаних копій на мобільний телефон від знайомої особи яка здійснювала поховання померлої. Вказані документи видані незаконними органами Російської Федерації на тимчасово окупованій території України і мають правове значення для реєстрації смерті особи відповідними органами України відповідно до положень ст.ст. 1,9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України".

Відповідно до ст.1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" передбачено слідуюче:

1. Тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Правовий статус тимчасово окупованої території, а також правовий режим на тимчасово окупованій території визначаються цим Законом, іншими законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, принципами та нормами міжнародного права.

Тимчасова окупація Російською Федерацією територій України, визначених частиною першою статті 3 цього Закону, незалежно від її тривалості, є незаконною і не створює для Російської Федерації жодних територіальних прав.

За державою Україна, територіальними громадами сіл, селищ, міст, розташованих на тимчасово окупованій території, органами державної влади, органами місцевого самоврядування та іншими суб`єктами публічного права зберігається право власності, інші речові права на майно,

у тому числі на нерухоме майно, включаючи земельні ділянки, що знаходиться на тимчасово окупованій території.

2. Датою початку тимчасової окупації Російською Федерацією окремих територій України є 19 лютого 2014 року.

Окремі об`єкти нафтогазовидобування в межах континентального шельфу України є окупованими Російською Федерацією з 19 лютого 2014 року. Перелік таких об`єктів визначається Кабінетом Міністрів України.

Автономна Республіка Крим та місто Севастополь є тимчасово окупованими Російською Федерацією з 20 лютого 2014 року.

Окремі території України, що входять до складу Донецької та Луганської областей, є окупованими Російською Федерацією (у тому числі окупаційною адміністрацією Російської Федерації) починаючи з 7 квітня 2014 року. Межі та перелік районів, міст, селищ і сіл, частин їх територій, тимчасово окупованих у Донецькій та Луганській областях з цієї дати, визначено Президентом України за поданням Міністерства оборони України, підготовленим на основі пропозицій Генерального штабу Збройних Сил України

3. Дата початку і дата завершення тимчасової окупації територій, передбачених пунктом 3частини першої статті 3 цього Закону, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст.9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" передбачено слідуюче:

1. Державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституціїта законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

2. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

3. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченимичастиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану.

У відповідності до наказів Міністерства юстиції України № 246/7 від 25 листопада 2014 року та № 935/5 від 17 червня 2014 року всі органи та підрозділи, які підпорядковані Міністерству юстиції України повинні були переміститися з тимчасово непідлеглих територій в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі та перереєструватись, тому всі акти та документи, видані органами не переміщеними в населені пункти, на територіях яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі та не перереєструвались з 01 грудня 2014 року вважаються недійсними.

За ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених законом випадках є обов`язковою.

Відомості про смерть особи підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п.8 ч.1 ст. 315 ЦПК України встановлення смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, відноситься до справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, і розглядається судом як справа про встановлення юридичного факту.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 17 Закону України « Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органами державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час.

Згідно Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 №52/5 (зі змінами), підставою державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545; б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-І/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545; в) лікарське свідоцтво про пренатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням не судових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.

У відповідності до приписів Інструкції щодо заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть, затвердженої наказом МОЗ України від 08.08.2006 №545, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за №1152/13026, для забезпечення реєстрації смерті в органах реєстрації актів цивільного стану закладом охорони здоров`я видається лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о). Лікарське свідоцтво про смерть видається такими закладами охорони здоров`я: лікарнями, амбулаторно-поліклінічними закладами, диспансерами, пологовими будинками, санаторіями, патолого-анатомічними бюро, бюро судово-медичної експертизи.

Встановлення факту смерті для заявника має юридичне значення, оскільки заявниця не має оригіналу свідоцтво про смерть особи .

Встановлення факту смерті ОСОБА_2 необхідне заявнику для державної реєстрації смерті, внесення відомостей про її смерть до Державного реєстру та спадкування прав нею і чоловіком заявниці який є сином померлої.

Враховуючи те, що за вказаних заявницею обставин законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, встановлення факту смерті надає заявнику можливість отримати свідоцтво про смерть, видане відповідним державним органом України та оформити спадкові права.

Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню ( ч. 4 ст. 317 ЦПК України).

На підставі викладеного і керуючись постановою Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», ст. ст. 293, 315-319 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву задоволити.

Встановити факт смерті громадянки України ОСОБА_2 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 (місце народження: Україна, Луганська область м. Рубіжне), проживала по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 та померла ІНФОРМАЦІЯ_2 на території м. Рубіжне, Луганської області, Україна.

Допустити негайне виконання рішення суду шляхом його невідкладного направлення до Кагарлицького районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області (Код ЄДРПОУ:2358236, адреса:м. Кагарлик, вул. Володимира Великого, 3).

Апеляційна скарга подається протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 273 ЦПК України.

Суддя: В.І. Кириченко