Справа № 314/1734/22
Провадження № 2/314/700/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.12.2022 року м.Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі: головуючого судді Капітонова Є.М., розглянувши в порядку спрощеного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ», державного реєстратора виконавчого комітету Вільнянської міської ради Ревенко Олександра Юрійовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Вільнянська державна нотаріальна контора Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Дніпро) про припинення запису обтяження,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом про припинення запису обтяження, де просить суд:

1. Припинити у Державному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про:

тип обтяження: заборона (архівний запис), реєстраційний номер обтяження 2052881, зареєстровано: 06.06.2005 17:29:58 за №2052881 реєстратором:Вільнянська державна нотаріальна контора, 70002, Запорізька область, Вільнянський район, м.Вільнянськ, вул.Бочарова, 6. Підстава обтяження: повідомлення б/н Вільнянська держнотконтора. Об`єкт обтяження: невизначене майно, все майно, будинок состав: ціле, состояние: добудоване, статус: жиле Запорізька обл.; АДРЕСА_1 . Власник: ОСОБА_1 . Причина відсутності коду: архівний запис. Додаткові дані: архівний номер: 19977672АР107, архівна дата: 29.05.2000 дата виникнення: 01.05.1994, № реєстра: 57339-313, внутр. № 9701393Е26Р13Е304552, комментарий :48.

тип обтяження: заборона (архівний запис), реєстраційний номер обтяження 2060463, зареєстровано: 08.06.2005 11:05:25 за №2060463 реєстратором:Вільнянська державна нотаріальна контора, 70002, Запорізька область, Вільнянський район, м.Вільнянськ, вул.Бочарова, 6. Підстава обтяження: листя б/н Ощадбанк м.Вільнянськ. Об`єкт обтяження: невизначене майно, все майно. Власник: ОСОБА_1 . Причина відсутності коду: архівний запис. Додаткові дані: архівний номер: 20045662АР107, архівна дата: 05.06.2000, дата виникнення: 28.09.1992, №реєстра: 57901-309, внутр. №2Р01352627Р124313132, комментарий:Р.24.

В обґрунтування позову позивач посилається на наступне.

Наприкінці 2021 року при зверненні до нотаріуса для укладення правочину купівлі- продажу позивачеві стало відомо про накладення арешту (обтяження) на належне невизначене майно, у зв`язку із чим позивач звернувся до державного реєстратора виконавчого комітету Вільнянської міської ради Ревенко О.ІО. та отримав інформаційну довідку за №297253411 від 01.02.2022, за змістом якої у Відомостях з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна зареєстровано обтяження, а саме:

тип обтяження: заборона (архівний запис), реєстраційний номер обтяження 2052881, зареєстровано: 06.06.2005 17:29:58 за №2052881 реєстратором: Вільнянська державна нотаріальна контора, 70002, Запорізька область, Вільнянський район, м. Вільнянськ, вул.Бочарова, 6. Підстава обтяження: повідомлення б/н Вільнянська держнотконтора. Об`єкт обтяження: невизначене майно, все майно, будинок состав: ціле, состояние: добудоване, статус: жиле АДРЕСА_1 . Власник: ОСОБА_1 . Причина відсутності коду: архівний запис. Додаткові дані: архівний номер: 19977677АР107, архівна дата: 29.05.2000, дата виникнення: 01.05.1994, № реєстра: 57339-313, внутр. № 9701393Е26Р1ЗЕ304552, комментарий :48;

тип обтяження: заборона (архівний запис), реєстраційний номер обтяження 2060463, зареєстровано: 08.06.2005 11:05:25 за №2060463 реєстратором:Вільнянська державна нотаріальна контора, 70002, Запорізька область, Вільнянський район, м.Вільнянськ, вул.Бочарова, 6. Підстава обтяження: листя б/н Ощадбанк м.Вільнянськ. Об`єкт обтяження: невизначене майно, все майно. Власник: ОСОБА_1 . Причина відсутності коду: архівний запис. Додаткові дані: архівний номер: 2004566ZAP107, архівна дата: 05.06.2000, дата виникнення: 28.09.1992, № реєстра: 57901-309, внутр. №2F01352627F124313132, комментарий:Р.24.

Будь-яких документів з суду та/або органів виконавчої служби починаючи з 1992 року на адресу позивача не надходило.

Відповідно до довідки Вільнянського відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) МЮУ від 15.02.2022 №18.4-38/7739 повідомлено про те, що інформація щодо виконавчих проваджень, та їх перебування на виконанні відділу, згідно перевірки бази даних ВП/ВД (спец розділ) та АСВП, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 , відсутня.

Відповідно до довідки AT «Державний ощадний банк України» від 23.12.2021 року за №107.336-651, за підписом керуючого ТВБВ №10007/0336 філії ЗОУ AT «Ощадбанк» Ляхової С.П., ОСОБА_1 повідомлено про те, що станом на 23.12.2021 року на обліках сектору східного регіону відділу оцінки застави регіональних управлінь (Запорізьке ОУ) за ОСОБА_1 будь-яке заставне майно не обліковується; в заставі будь-яке нерухоме майно за адресою АДРЕСА_3 , не обліковується.

Відповідно до довідки AT «Державний ощадний банк України» від 23.12.2021 року за №107.336-651, за підписом керуючого ТВБВ №10007/0336 філії ЗОУ AT «Ощадбанк» Ляхової С.П., ОСОБА_1 повідомлено про те, що останній як позичальник, як боржник в реєстрі проблемних кредитів фізичних осіб філії - Запорізьке обласне управління AT «Ощадбанк», станом на 23.12.2021 року не обліковується.

При зверненні позивача до Вільнянської ДНК, отримано:

копію «Запрещения выданного государственным нотариусом конторы на основании ст.54 ЗУ «О государственном нотариате» и извещения о выдаче ОСОБА_1 ссуды для строительства дома... в сумме АДРЕСА_4 , зарегистрировано в реестру за №24. Извещение о выдаче ссуды №190305 от 23 сентября 1992 года о выдаче ссуды сроком на 25 лет».

- копію «Извещения о выдаче ссуды от 08 апреля 1994 года №7780386, ОСОБА_1 , Вольнянское отделение №3310 Сбербанк в сумме 4000000 сроком на 10 лет на стороительство дома в АДРЕСА_1. Запрещение от 28.04.1994 года выданного государственным нотариусом Вольнянськой государственной нотариальной конторы на основании ЗУ «О государственном нотариате», зарегистрированного в реестре за №48.».

Позивач посилається на те, що строк позовної давності за повідомленням про видачу ссуди від 23.09.1992 1 року (строком на 25 років) закінчився у 2017 році; а строк позовної давності за повідомленням про видачу ссуди від 28.04.1994 року (строком на 10 років) сплинув у 2004 році.

Враховуючи те, що у повідомленнях про видачу ссуди від 23.09.1992 року №190305 та від 08.04.1994 року №7780386 обтяжувачем зазначено Ощадну касу №3310, та те, що згідно інформації структурного підрозділу АТ «Державний ощадний банк України» перевірка щодо заставного майна та проблемного кредитора проводилась Запорізьким обласним управлінням АТ «Ощадбанк», належним відповідачем визначено акціонерне товариство «Державний ощадний банку України».

Позивач посилається, що у 2004 році відповідно до постанови Кабінету Міністрів Украйни від 11 березня 2004 р. № 306 проводяться виплати грошових заощаджень і страхових внесків, вкладених до 2 січня 1992 р. в установи колишнього Ощадного банку СРСР, що діяли на території України, та в установи колишнього Укрдержстраху, правонаступниками яких с відповідно відкрите акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" та Національна акціонерна страхова компанія "Оранта", страхові компанії "Оранта-Дніпро", "Оранта-Січ", "Орадон", "Оранта-Лугань" і "Астарта".

Тому, АТ «Державний ощадний банк України» є правонаступником Ощадного банку СРСР.

Позивач вважає, що в даному випадку, саме як наслідок правовідносин із Ощадбанком, виникло обтяження накладене на все майно позивача, що унеможливлює реалізацію позивачем права розпорядження своєю власністю (нерухомим майном).

Наявність обтяження накладеного на майно позивача за зверненням Ощадбанку, є обставиною, яка свідчить про порушення банківською установою прав та законних інтересів позивача, оскільки станом на час накладення обтяження за №2052881 від 06.06.2005 року, та обтяження №2060463 від 08.06.2005 року, боргові зобов`язання позивача перед банком були відсутні, осуда була виплачена, проте відповідних доказів зі спливом часу не збереглось.

Позивач посилається на те, що на консультації у державного реєстратора виконавчого комітету Вільнянської міської ради Ревенком О.Ю. позивачеві було роз`яснено необхідність звернення до суду для вирішення питання припинення обтяження, накладеного на все майно.

Також, державним реєстратором було роз`яснено що навіть в разі офіційного звернення заявника ( ОСОБА_1 ) із заявою про припинення обтяження (арешту накладеного на все майно боржника), згідно вимог діючого законодавства, будь-який державний реєстратор відмовить у вчиненні такої дії, та оскарження рішення державного реєстратора відповідно до вимог Кодексу про адміністративне судочинство в Україні не призведе до позитивного результату (припинення запису про обтяження). Оскільки відмовляючи в припиненні обтяження у Державному реєстрі речових прав та їх обтяжень, державний реєстратор, в даному випадку, не має законодавчих підстав для припинення обтяження, навіть за умови визнання стягувачем (AT Державний ощадний банк України) факту відсутності заборгованості.

Відповідачем АТ «ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ» до суду подано відзив на позов, де відповідач просить у позові відмовити, посилаючись на те, що АТ «ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ» не є належним відповідачем, до нього не заявлено жодної позовної вимоги, правовідносини між сторонами відсутні.

Клопотання сторін про розгляд справи в судовому засіданні з їх повідомленням, у відповідності до ч.5 ст.279 ЦПК України, до суду не надходило.

Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

У зв`язку з розглядом справи без виклику сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів , поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що з метою забезпечення виконання зобов`язання з правовідносин, що виникли з:

«Извещения о выдаче ОСОБА_1 ссуды для строительства дома... в сумме АДРЕСА_4 , зарегистрировано в реестру за №24. Извещение о выдаче ссуды №190305 от 23 сентября 1992 года о выдаче ссуды сроком на 25 лет»,

та «Извещения о выдаче ссуды от 08 апреля НОМЕР_2 , ОСОБА_1 , Вольнянское отделение №3310 Сбербанк в сумме 4000000 сроком на 10 лет на строительство дома в АДРЕСА_1 .»

накладено обтяження, а саме:

«тип обтяження: заборона (архівний запис), реєстраційний номер обтяження 2052881, зареєстровано: 06.06.2005 17:29:58 за №2052881 реєстратором:Вільнянська державна нотаріальна контора, 70002, Запорізька область, Вільнянський район, м.Вільнянськ, вул.Бочарова, 6. Підстава обтяження: повідомлення б/н Вільнянська держнотконтора. Об`єкт обтяження: невизначене майно, все майно, будинок состав: ціле, состояние: добудоване, статус: жиле Запорізька обл.; АДРЕСА_1 . Власник: ОСОБА_1 . Причина відсутності коду: архівний запис. Додаткові дані: архівний номер: 19977672АР107, архівна дата: 29.05.2000 дата виникнення: 01.05.1994, № реєстра: 57339-313, внутр. № 9701393Е26Р13Е304552, комментарий :48.

тип обтяження: заборона (архівний запис), реєстраційний номер обтяження 2060463, зареєстровано: 08.06.2005 11:05:25 за №2060463 реєстратором:Вільнянська державна нотаріальна контора, 70002, Запорізька область, Вільнянський район, м.Вільнянськ, вул.Бочарова, 6. Підстава обтяження: листя б/н Ощадбанк м.Вільнянськ. Об`єкт обтяження: невизначене майно, все майно. Власник: ОСОБА_1 . Причина відсутності коду: архівний запис. Додаткові дані: архівний номер: 20045662АР107, архівна дата: 05.06.2000, дата виникнення: 28.09.1992, №реєстра: 57901-309, внутр. №2Р01352627Р124313132, комментарий:Р.24.».

Обтяження виникли 01.05.1994 року та 28.09.1992 року, у зв`язку з чим до правовідносин застосовуються нормативно-правові акти, що регулювали правовідносини на момент їх виникнення.

Відповідно до ст.4 ЦК Української РСР (1963 року) цивільні права і обов`язки виникають з підстав, передбачених законодавством Союзу РСР і Української РСР, а також з дій громадян і організацій, які хоч і не передбачені законом, але в силу загальних начал і змісту цивільного законодавства породжують цивільні права і обов`язки.

Відповідно до цього цивільні права і обов`язки виникають:

з угод, передбачених законом, а також з угод, хоч і не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать;

з адміністративних актів, у тому числі для державних, кооперативних та інших громадських організацій - з актів планування;

в результаті відкриттів, винаходів, раціоналізаторських пропозицій, створення творів науки, літератури і мистецтва;

внаслідок заподіяння шкоди іншій особі, а так само внаслідок придбання або збереження майна за рахунок коштів іншої особи без достатніх підстав;

внаслідок інших дій громадян і організацій;

внаслідок подій, з якими закон пов`язує настання цивільно-правових наслідків.

Відповідно до ст.383 ЦК (1963 року) позички громадянам видаються банками СРСР у випадках і в порядку, що визначаються законодавством Союзу РСР.

Суд приходить до висновку, що правовідносини між сторонами виникли з підстав надання позички.

Згідно зі ст.151 ЦК (1963 року) в силу зобов`язання одна особа (боржник) зобов`язана вчинити на користь іншої особи (кредитора) певну дію, як-от: передати майно, виконати роботу, сплатити гроші та інше або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з договору або інших підстав, зазначених у статті 4 цього Кодексу.

Стаття 178 ЦК (1963 року) визначає, що виконання зобов`язань може забезпечуватися згідно з законом або договором неустойкою (штрафом, пенею), заставою і поручительством. Крім того, зобов`язання між громадянами або з їх участю можуть забезпечуватися завдатком, а зобов`язання між соціалістичними організаціями - гарантією.

Відповідно до ч.4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Згідно зі ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України.

Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

За визначенням ст.572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, а також в інших випадках, встановлених законом, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Відповідно до ст. 593 ЦК України право застави припиняється у разі:

1) припинення зобов`язання, забезпеченого заставою;

2) втрати предмета застави, якщо заставодавець не замінив предмет застави;

3) реалізації предмета застави;

4) набуття заставодержателем права власності на предмет застави.

Право застави припиняється також в інших випадках, встановлених законом.

В силу ч.2 ст.593 ЦК України у разі припинення права застави на нерухоме майно до державного реєстру вносяться відповідні дані.

Отже, обтяження є засобом забезпечення виконання зобов`язання, є похідним, належним та залежним відносно певного цивільного зобов`язання.

Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

За ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало до порушення;

5) примусове виконання обов`язку в натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи, а також держава (частина друга статті 48 ЦПК України).

Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. (Постанова ВС КЦС від 07 жовтня 2020 року, справа № 705/3876/18; провадження № 61-697св20).

Наявність обставини - самого юридичного факту, зокрема за даною цивільною справою - наявності зареєстрованого обтяження, саме по собі не може порушувати, не визнавати або оспорювати, в тому числі обмежувати цивільні права суб`єкта цивільного права, без врахування обставин що відносяться до зобов`язання забезпеченого обтяженням (його обсягу, стану виконання, підстав виникнення, припинення, зміни обсягу, виду обтяження) та відповідної правової позиції суб`єкта цивільних відносин (відповідача) відносно зобов`язання та його забезпечення.

Порушення, невизнання або оспорювання цивільного права, з метою захисту якого подається позов до суду, може виходити виключно від суб`єкта цивільних правовідносин і виражатись у діянні (дії або бездіяльності) та/або правовій позиції, яка не збігається з правовою позицією позивача та виражається у вигляді об`єктивної сторони, що порушує, унеможливлює реалізацію цивільного права позивачем.

Визначення предмета спору (оспорювання питань фактів та права) передбачає належність певного діяння (відношення) суб`єкта цивільних правовідносин відносно порушених у позові питань фактів та права.

При цьому позовне провадження цивільного судочинства передбачає наявність між суб`єктами цивільних правовідносин спору, відносно фактів, з якими пов`язується виникнення, припинення або зміна цивільних прав та обов`язків учасників цивільних правовідносин, або незгода учасників правовідносин щодо застосування певної правової норми до правовідносин, що є між сторонами (оспорювання питань права).

Встановлення спору між сторонами та визначення належного відповідача є суттєвим питанням цивільного судочинства, оскільки при розгляді цивільної справи суд вирішує питання юридичної відповідальності, розподілу судових витрат, виникнення правових презумпцій, що можуть мати місце при розгляді інших цивільних справ (наприклад ініціювання питання відшкодування шкоди з урахуванням презумпції порушення цивільного права).

Правове питання визнання обтяження припиненим в судовому порядку не може бути предметом позову, оскільки обтяження є способом забезпечення виконання зобов`язання, є похідним та залежним від зобов`язання, а отже предметом позову можуть бути виключно питання відносно наявності, припинення, зміни зобов`язання, його обсягу та відповідності накладеного обтяження, як підстави припинення засобу забезпечення виконання зобов`язання - обтяження.

При розгляді даної категорії справ суд має встановити наявність певних підстав (обставин), які є наслідком припинення обтяження, як то зокрема виконання зобов`язання на забезпечення якого встановлювалось обтяження, припинення зобов`язання шляхом вчинення правочину у виді прощення боргу, відсутність з боку кредитора посилань (намірів) щодо подальшого виконання зобов`язання, припинення правовідносин.

Правові питання порушенні в даній цивільній справі полягають в двох аспектах.

Перше - питання, що виникають між учасниками правовідносин (кредитор та боржник) відносно відповідного цивільного зобов`язання (його наявність, оспорювання, припинення) та відповідно забезпечення такого зобов`язання, за даною справою у виді - обтяження.

Друге - питання здійснення реєстраційних дій відносно припинення обтяження, що виникають між заявником та державним реєстратором.

Суд дослідивши матеріали цивільної справи приходить до висновку, що за першим аспектом, щодо правовідносин між ОСОБА_1 та АТ «ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ», відносно обставин припинення зобов`язання та відповідно забезпечення зобов`язання, між сторонами відсутній спір.

Так, АТ «ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ» не оспорюється обставина того, що на час звернення з позовом до суду зобов`язання за правовідносинами, що виникли з:

«Извещения о выдаче ОСОБА_1 ссуды для строительства дома... в сумме АДРЕСА_4 , зарегистрировано в реестру за №24. Извещение о выдаче ссуды №190305 от 23 сентября 1992 года о выдаче ссуды сроком на 25 лет»,

та «Извещения о выдаче ссуды от 08 апреля НОМЕР_2 , ОСОБА_1 , Вольнянское отделение №3310 Сбербанк в сумме 4000000 сроком на 10 лет на строительство дома в АДРЕСА_1.» є припиненими, та відповідно до ст.593 ЦК України право застави у виді обтяження є також припиненим.

На підтвердження своєї правової позиції Банком надано відповідні довідки про відсутність правовідносин з Позивачем та відсутність будь-яких зобов`язань, Позивача перед Банком, що є підставою для звернення із заявою про здійснення реєстраційних дій щодо припинення обтяження.

Питання другого аспекту порушені у позові - здійснення реєстраційних дій відносно припинення обтяження, на переконання суду порушені перед судом передчасно.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що на консультації у державного реєстратора виконавчого комітету Вільнянської міської ради Ревенком О.Ю. позивачеві було роз`яснено необхідність звернення до суду для вирішення питання припинення обтяження, накладеного на все майно.

Державним реєстратором було роз`яснено що навіть в разі офіційного звернення заявника ( ОСОБА_1 ) із заявою про припинення обтяження (арешту накладеного на все майно боржника), згідно вимог діючого законодавства, будь-який державний реєстратор відмовить у вчиненні такої дії, та оскарження рішення державного реєстратора відповідно до вимог Кодексу про адміністративне судочинство в Україні не призведе до позитивного результату (припинення запису про обтяження). Оскільки відмовляючи в припиненні обтяження у Державному реєстрі речових прав та їх обтяжень, державний реєстратор, в даному випадку, не має законодавчих підстав для припинення обтяження, навіть за умови визнання стягувачем (AT Державний ощадний банк України) факту відсутності заборгованості.

Правовідносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Постановою Кабінету міністрів України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 25 грудня 2015 р. № 1127.

Позивач, як на підставу звернення до суду посилається на консультацію державного реєстратора з визначенням правової перспективи, що у разі подання заяви про реєстрацію припинення обтяження, державним реєстратором буде прийнято рішення про відмову в реєстрації припинення обтяження.

Суд залишає поза увагою зазначені посилання, оскільки вищезазначені нормативно-правові акти на містять форми комунікації між заявником та державним реєстратором у виді - «консультації державного реєстратора».

Відповідно до п.1 ч.1 ст.2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Вирішуючи питання правової перспективи відносно другого аспекту порушеного правового питання у позові, а саме здійснення реєстраційних дій відносно припинення обтяження, суд приходить до висновку що, у разі надання відповідних документів про припинення зобов`язання на забезпечення якого накладено обтяження із заявою про державну реєстрацію припинення обтяження, та прийняття державним реєстратором рішення про відмову в реєстрації припинення обтяження, державний реєстратор в силу п.1 ч.1 ст.2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» представляючи державу, з боку держави винесеним рішенням фактично оспорює обставину припинення зобов`язання на забезпечення якого накладено обтяження, визначає правову позицію з боку держави відносно того, що зобов`язання є дійсним, чинним та актуальним та визначає правову позицію про необхідність залишення реєстрації обтяження дійсним з метою виконання зобов`язання (оспорювання питань фактів).

За першим аспектом порушеного у позові правового питання (визначено вище), на переконання суду, належним відповідачем по справі має бути кредитор за зобов`язанням (ст.ст.509-510 ЦК України), ефективним способом захисту цивільного права - визнання зобов`язання забезпеченого обтяженням припиненим.

Судове рішення про визнання зобов`язання забезпеченого обтяження припиненим, яке набрало законної сили, є підставою для державної реєстрації припинення обтяження та реалізується шляхом звернення до державного реєстратора з відповідною заявою.

За другим аспектом порушеного у позові правового питання (визначено вище) належним відповідачем по справі має бути державний реєстратор, який рішенням про відмову в реєстрації припинення обтяження, фактично оспорює обставини припинення зобов`язання забезпеченого обтяженням та з боку держави визначає правову позицію про необхідність збереження, залишення чинним обтяження з метою забезпечення виконання зобов`язання. Ефективним способом захисту порушеного права, за другим аспектом, на переконання суду є вимоги: визнання зобов`язання забезпеченого обтяження припиненим, скасування рішення державного реєстратора про відмову в реєстрації припинення обтяження та зобов`язання державного реєстратора здійснити припинення обтяження за поданою заявою.

В такому випадку питання юридичної відповідальності, в тому числі розподілу судових витрат, питання правомірності діяння та виникнення правових презумпцій (у разі порушення питання відшкодування шкоди за іншим ініційованим позовом) покладається на державного реєстратора.

Загалом ефективний судовий захист передбачає визначення належного відповідача, визначення предмету та підстав позову, доведення обставин наявності спору між сторонами (обставин порушеного права) та вичерпання інших правових механізмів розв`язання правового питання, врегульованих нормативно-правовими актами з визначенням відповідних повноважень та покладенням відповідних функцій на органи державної влади, місцевого самоврядування (за даною справою - державного реєстратора).

Вичерпання інших правових механізмів розв`язання правового питання є безумовною передумовою звернення до суду із захистом порушеного права, оскільки порушує питання наявності правового спору, суб`єктів такого спору та усуває можливість дублювання функцій та повноважень різних органів державної влади (в даному випадку органу виконавчої влади в особі держаного реєстратора та суду) та виключає наявність правового стану за якою особа, маючи реальні механізми реалізації та розв`язання правового питання шляхом звернення до відповідного органу порушує такі правові питання перед судом, шляхом подання позову за відсутності правового спору.

Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Преамбулою Закону України «Про судоустрій і статус суддів» цей Закон визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд.

Згідно зі ст.5 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» правосуддя в Україні здійснюється виключно судами та відповідно до визначених законом процедур судочинства. Делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються. Особи, які привласнили функції суду, несуть відповідальність, установлену законом.

Наявність цивільного спору та вичерпання правових механізмів врегулювання правого питання (за даною справою реєстрації припинення обтяження) в позасудовому порядку є правою основою того, що суд виконує покладені на нього функції, здійснює правосуддя в Україні - вирішуючи питання правового спору.

Не вичерпання правових механізмів врегулювання правого питання, за даною справою відсутність звернення до державного реєстратора з заявою про державну реєстрацію припинення обтяження, за обставин відсутності спору між кредитором та боржником відносно припинення зобов`язання забезпеченого обтяженням, ставить перед судом питання позову з відсутнім предметом спору або «штучним» спором та підміною поняття - «здійснення правосуддя», включенням в обсяг терміну «здійснення правосуддя» функцій не властивих органам судової влади, зокрема підтвердженням перед органом виконавчої влади - державним реєстратором, обставин які не оспорюються сторонами (припинення зобов`язання та відповідно його забезпечення), що є вочевидь неприйнятним.

Здійснення правосуддя не передбачає розв`язання безспірних правових питань (крім питань окремого провадження за ЦПК України), які особа вважає за необхідне вирішити, реалізуючи своє цивільне право, за умови відсутності спору та наявності інших правових механізмів, та дозволяти створювати правову ситуацію за якої особа - суб`єкт цивільного права, самостійно вирішує спосіб розв`язання безспірного правового питання у альтернативні способи: «звернутися до відповідного органу чи звернутись до суду».

Підміна повноважень та функцій органів державної влади (виконавчої, судової) чи дублювання повноважень органами різних гілок влади, на переконання суду є неприпустимим.

Суд не може брати на себе повноваження не визначені на те Законом та не властиві суду за правовою природою. Вирішення судом правових питань, віддалених від правового спору, зводить нанівець зміст та суть правової діяльності - здійснення правосуддя.

За вищенаведених міркувань, суд приходить до висновку про необґрунтованість позову та залишення позову без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 76-80, 141, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

День складення повного судового рішення - 08.12.2022.

Суддя Євген Миколайович Капітонов

08.12.2022