Провадження №6/521/16/22
УХВАЛА

10 січня 2022 року місто Одеса

Суддя Малиновського районного суду міста Одеси Плавич І.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відстрочення виконання постанови Одеського апеляційного суду у цивільній справі за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Филатова, 92» до ОСОБА_1 про стягнення коштів,

УСТАНОВИВ:

У провадженні суду знаходилась на розгляді цивільна за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Филатова, 92» до ОСОБА_1 про стягнення коштів.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 21.02.2019 року в позові Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Филатова, 92» до ОСОБА_1 про стягнення коштів відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного суду від 10.04.2020 року рішення Малиновського районного суду міста Одеси скасовано. Ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Филатова, 92» до ОСОБА_1 про стягнення коштів задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 суму заборгованості за утримання багатоквартирного будинку кошти у сумі 3265,26 грн. на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Филатова, 92». Стягнуто з ОСОБА_1 суму витрат пов`язаних із судовим розглядом мправи у сумі 4405,00 грн. Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Филатова, 92».

21 грудня 2020 року Ухвалою Верховного суду у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення виконання постанови Одеського апеляційного суду від 10 квітня 2020 року- відмовлено.

Постановою Верховного суду від 21 грудня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

19 березня 2021 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 , у якій він просив відстрочити виконання постанови Одеського апеляційного суду від 10.04.2020 року, згідно з якою стягнуто з ОСОБА_1 суму заборгованості за утримання багатоквартирного будинку кошти у сумі 3265,26 грн. на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Филатова, 92». Стягнуто з ОСОБА_1 суму витрат пов`язаних із судовим розглядом мправи у сумі 4405,00 грн. Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Филатова, 92».

Частиною 1 статті 435 ЦПК України регламентовано, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Частиною 3 цієї статті визначено, що підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Відповідно до ч. 4 зазначеної статті, вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Аналогічні положення містяться в ч. 1 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України, судове рішення є обов`язковим до виконання.

У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Частиною 1 статті 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012).

В п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 року у справі "Шмалько проти України" (заява N 60750/00) суд наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і, водночас, не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду".

Правові висновки про те, що виконання рішення, ухваленого тим чи іншим судом, треба розглядати як складову частину судового розгляду, як цього вимагає положення статті 6 Конвенції, у якій йдеться про необхідність забезпечення справедливого судового процесу, містяться також у рішеннях Європейського суду у справах «Бурдов проти Росії», «Горнсбі проти Греції».

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З сукупного аналізу вищевказаних положень законодавства вбачається, що відстрочення виконання судового рішення може бути застосовано судом лише у виключних випадках, оскільки рішення суду підлягає обов`язковому виконанню у повній мірі в строк і порядок, передбачений чинним законодавством.

Вирішуючи питання щодо можливості відстрочення чи розстрочення виконання рішення, суд повинен враховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору та інші обставини. Матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для розстрочення чи відстрочення виконання рішення суду і підлягає оцінці у сукупності з іншими фактичними обставинами.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.10 Постанови від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», задоволення заяви про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи із особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду (хвороба боржника або членів його сім`ї, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Так, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відстрочка виконання рішення суду - це відтермінування у часі належного строку виконання рішення суду в цілому. Надання відстрочки судом полягає у визначенні нової конкретної, більш пізньої ніж первинна, дати, з настанням якої й після завершення строку відстрочки рішення має бути виконано повністю. При розгляді заяв щодо відстрочки виконання рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому; наявність підстави для відтермінування має бути доведена боржником. Строки такого відтермінування знаходяться у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання додаткового строку до повного виконання рішення суду. Надання відстрочки виконання рішення суду не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника.

Таким чином, суд зазначає, що само по собі подання касаційної скарги не може бути підставою для зупинення виконання рішення суду, а відтак заява ОСОБА_1 про відстрочення виконання постанови Одеського апеляційного суду до розгляду справи у Верховному Суді задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 258-261, 353, 435 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про відстрочення виконання постанови Одеського апеляційного суду у цивільній справі за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Филатова, 92» до ОСОБА_1 про стягнення коштів залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: І.В. Плавич