Справа № 577/3908/20
Провадження № 2/577/61/22

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2022 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області

головуючого судді Ярмак О.М.

за участі секретаря Цуканової О.В.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Конотопі Сумської області справу за позовною заявою ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 та прохає суд стягнути з відповідача на його користь невиплачену йому заробітну плату за період з 01 червня 2019 року до 30 червня 2019 року в розмірі 3 381 грн 00 коп та з 01 липня 2019 року до 22 липня 2019 року в розмірі 3 341 грн 57 коп, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 63 630 грн 00 коп та компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати в розмірі 158 грн 52 коп, всього 70 511 грн 09 коп. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 23 березня 2019 року між ним та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 був укладений трудовий договір № 1 та він був прийнятий на посаду водія. 22 липня 2019 року був звільнений, згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України, - за угодою сторін. Проте при звільненні його з роботи з ним не був проведений повний розрахунок при звільненні та йому не була виплачена заробітна плата за період з 01 червня 2019 року до 22 липня 2019 року в сумі 6 722 грн 57 коп. Оскільки відповідачем порушені строки виплати заробітної плати то, відповідно до ст. 117 КЗпП України, прохає стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, за період з 22 липня 2019 року до 05 жовтня 2020 року в розмірі 63 630 грн 00 коп. та згідно ст. 34 Закону України «Про оплату праці» прохає стягнути з відповідача суму компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати в розмірі 158 грн 52 коп.

03 червня 2021 року у вказаній справі Конотопським міськрайонним судом Сумської області було ухвалено заочне рішення (а.с. 63-66 т. 1).

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Цюпка О.В. звернувся до суду із заявою про перегляд вищевказаного заочного рішення суду.

Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 18 жовтня 2021 року заяву представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Цюпки О.В. про перегляд заочного рішення суду було задоволено, скасоване заочне рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 03 червня 2021 року у справі № 577/3908/20 та справу призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.143-144 т. 1).

Судовий розгляд справи був відкладений на 16 листопада 2022 року на 10 год. 00 хв. (а.с. 8 т. 2)

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надав заяву з проханням розглядати справу без його участі. У вказаній заяві позивач зазначив, що позовні вимоги підтримує (а.с. 15).

Частиною 6 ст. 128 ЦПК України передбачено, що судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Пунктом 1 ч. 7 ст. 128 ЦПК України визначено, що у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань здійснює свою діяльність за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 40 т. 1).

Згідно п.п. 2-4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Відповідач - фізична особа-підприємець ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, в той час як він у встановленому законом порядку був повідомлений про час і місце розгляду справи. Судові повістки були направлені йому за адресою місця його реєстрації та за адресою місцезнаходження як фізичної особи-підприємця, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань: АДРЕСА_1 , а також за повідомленою ним суду адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 28 т. 1, а.с. 114, 11-13 т. 2), про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи від нього не надходило.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Цюпка О.В. про час і місце розгляду справи також був повідомений у встановленому законом порядку (а.с. 9 т. 2).

Представником відповідача ОСОБА_2 - адвокатом Цюпкою О.В. наданий відзив на позовну заяву, в якому він зазначив, що ОСОБА_2 заперечує проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , оскільки заробітна плата за червень 2019 року була отримана ОСОБА_1 21 червня 2019 року та 05 липня 2019 року, а заробітна плата за липень 2019 року при його звільненні 22 липня 2019 року, що підтверджується його підписами у відомостях на виплату грошей за червень і липень 2019 року, згідно яких позивач отримав кошти в загальній сумі 6 722 грн 57 коп. Отже на момент звернення ОСОБА_1 до суду заборгованість з виплати йому заробітної плати була відсутня. Враховуючи зазначене, не підлягають також задоволенню позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та компенсації втрати частини заробітку у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати (а.с. 151-153 т. 1).

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Встановлено, що 22 березня 2019 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був укладений трудовий договір, відповідно до якого ОСОБА_1 був прийнятий на роботу на посаду водія (згідно п. 2.1. розділу 2 договору) (а.с. 4-5).

Як вбачається з п. 8 розділу 8 вказаного договору, він був укладений на невизначений строк (а.с. 4).

З трудової книжки позивача вбачається. що він був прийнятий на роботу водієм до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 з 22 березня 2019 року відповідно до наказу № 1-к від 21 березня 2019 року (а.с.7).

Згідно п.п. 3.1, 3.2 розділу 3 трудового договору № 1 від 22 березня 2019 року, оплата праці здійснюється роботодавцем згідно зі штатним розкладом. Виплата заробітної плати проводиться в національній валюті два рази на місяць: до 23 числа за відпрацьовану першу половину місяця, до 7 числа наступного місяця за відпрацьовану другу половину місяця (а.с. 4).

Як вбачається з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, ОСОБА_1 був прийнятий на роботу до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 із заробітною платою 4 200 грн (а.с. 11).

Пунктом 10.1 розділу 10 вищевказаного трудового договору передбачено, що договір може бути розірваний за угодою сторін відповідно до п. 1 ст. 36 КЗпП України (а.с. 4).

Згідно записів трудової книжки позивача, ОСОБА_1 був звільнений фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 22 липня 2019 року за згодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України, відповідно до наказу № 3-к від 22 липня 2019 року (а.с.6-7).

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України (в редакції, чинній на час звільнення позивача, станом на 22 липня 2019 року) власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Аналогічне визначення заробітної плати міститься у статті 1 Закону України «Про оплату праці».

Згідно ст. 116 КЗпП України (в редакції, чинній на час звільнення позивача, станом на 22 липня 2019 року) при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

У своєму відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що заробітна плата за червень 2019 року була отримана ОСОБА_1 21 червня 2019 року та 05 липня 2019 року, а заробітна плата за липень 2019 року при його звільненні 22 липня 2019 року, що підтверджується підписами ОСОБА_1 у відомостях на виплату грошей за червень і липень 2019 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Для підтвердження факту виплати ОСОБА_1 заробітної плати за червень та липень 2019 року, відповідачем були надані відомості на виплату грошей за червень 2019 року, відповідно до яких ОСОБА_1 21 червня 2019 року було виплачено 1 690 грн 50 коп (а.с. 112,171 т. 1), 05 липня 2019 року - 1 690 грн 50 коп (а.с. 112, 172 т. 2) та відомость на виплату грошей за липень 2019 року, відповідно до якої 22 липня 2019 року ОСОБА_1 було виплачено 3 341 грн 57 коп (а.с. 113, 173 т. 1).

Позивач ОСОБА_1 стверджує, що підпис на відомостях на виплату грошей за червень 2019 року та за липень 2019 року йому не належить.

На виконання ухвали суду від 25 листопада 2021 року, відповідачем - фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 були надані оригінали вищевказаний відомостей на виплату грошей (а.с. 165, 71-173 т. 1).

Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 25 листопада 2021 року за клопотанням позивача ОСОБА_1 у справі була призначена судова почеркознавча експертиза (а.с. 166-167 т. 1).

Відповідно до висновку експертів № 3075/3076/884-887 за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи у цивільній справі № 577/3908/20 від 06 травня 2022 року, підпис від імені ОСОБА_1 у відомості на виплату грошей фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 за червень 2019 року від 21 червня 2019 року (за період з 01 червня 2019 року до 15 червня 2019 року), виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою.

Підпис від імені ОСОБА_1 у відомості на виплату грошей фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 за червень 2019 року від 05 липня 2019 року (за період з 15 червня 2019 року до 30 червня 2019 року), виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою.

Підпис від імені ОСОБА_1 у відомості на виплату грошей фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 за липень 2019 року від 22 липня 2019 року (за період з 01 липня 2019 року до 22 липня 2019 року), виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою (а.с. 206-222 т. 1).

Відповідачем - фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 не надано доказів виплати ним ОСОБА_1 заробітної плати за період з 01 червня 2019 року до 22 липня 2019 року.

Таким позивачу ОСОБА_1 у день звільнення 22 липня 2019 року, в порушення ст. 116 КЗпП України, відповідачем фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 не була виплачена заробітна плата за період з 01 червня 2019 року до 22 липня 2019 року в розмірі 6 722 грн 57 коп, зокрема, за період з 01 червня 2019 року до 30 червня 2019 року в розмірі 3 381 грн 00 коп та за період з 01 липня 2019 року до 22 липня 2019 року в розмірі 3 341 грн 57 коп (з урахуванням утриманих податків та обов`язкових платежів ) (а.с. 7-8, 11).

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України (в редакції, чинній на час звільнення позивача, станом на 22 липня 2019 року) в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Як орієнтує Пленуму Верховного Суду України у своїй постанові від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставіст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України (ст. 27 Закону України «Про оплату праці»), а саме за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100.

Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку обчислення середньої заробітної плати, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Згідно п. 8 розділу ІУ вищевказаного Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

Конституційний Суд України у рішенні від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 щодо офіційного тлумачення положень статті 233 КЗпП України у взаємозв`язку з положеннями статей 117, 237-1 цього Кодексу роз`яснив, що за статтею 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про проведення розрахунку. Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Системний аналіз наведених норм матеріального права з урахуванням висновків, що викладені у рішенні Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012, дає підстави вважати, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 червня 2020 року у справі № 712/3776/17, провадження № 61-32684 св 18.

Суд погоджується з наведеним позивачем розрахунком середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнення за період з 22 липня 2019 року до 05 жовтня 2020 року та що його розмір становить 63 630 грн 00 коп (а.с. 16).

Середньоденна заробітна плата становить 210 грн 00 коп. Період затримки розрахунку при звільненні, виходячи із позовних вимог ОСОБА_1 з 22 липня 2019 року до 05 жовтня 2020 року становить 303 робочих дня, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 63 630 грн 00 коп (210 грн 00 коп х 303 дні = 63 630 грн 00 коп).

Проте при застосуванні положень статті 117 КЗпП України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), яка спрямована на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку, необхідно враховувати пропорційність та справедливий і розумний баланс між інтересами працівника і роботодавця.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц (провадження № 14-623цс18) зроблено правовий висновок про те, що суд може зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника незалежно від того, чи він задовольняє позовні вимоги про стягнення належних звільненому працівникові сум у повному обсязі чи частково.

Зменшуючи розмір відшкодування, визначений виходячи з середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), необхідно враховувати: 1) розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором; 2) період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; 3) ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника; 4) інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

Таким чином, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення та, зокрема, визначених Великою Палатою Верховного Суду критеріїв, суд може зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника.

З урахуванням обставин справи, наявної диспропорції сум невиплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час розрахунку при звільненні, що підлягають стягненню, враховуючи те, що в разі присудження позивачу до виплати середнього заробітку за затримку у вищевказаній сумі можуть бути порушені права інших працівників відповідача на оплату їх праці, приймаючи до уваги, що ОСОБА_1 був звільнений з роботи 22 липня 2019 року, а до суду звернувся лише 07 жовтня 2020 року (а.с. 1 т. 1), вимогу фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 про проведення з ним розрахунку при звільненні позивач направив лише 22 липня 2020 року (а.с. 12-14 т. 1), тобто через рік після припинення трудових відносин між ним і відповідачем, що свідчить про свідому бездіяльність позивача щодо повернення належних йому при звільненні сум, суд вважає за необхідне застосувати принцип співмірності при визначенні розміру відшкодування позивачу середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та визначити його в розмірі 10 000 грн 00 коп.

Відповідно до ст. 34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

Компенсація втрати частини заробітної плати провадиться згідно із Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» і Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затв. потановою КМУ від 21 лютого 2001 року № 159.

Пунктом 4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини

грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затв. постановою КМУ від 21.02.2001 року № 159, передбачено, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після

утримання податків та обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом.

Як вбачається з наданого ОСОБА_1 розрахунку компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати за період з 01 червня 2019 року до 05 жовтня 2020 року становить 158 грн 52 коп (а.с.17).

Проте ОСОБА_1 вказана компенсація нарахована із заробітної плати за червень 2019 року в розмірі 4 200 грн 00 коп та за липень 2019 року в розмірі 4 151 грн 02 коп (без утримання податків та обов`язкових платежів).

Невиплачена ОСОБА_1 заробітна плата після утримання податків та інших обов`язкових платежів за червень 2019 року становить 3 381 грн 00 коп, за липень 2019 року - 3 341 грн 57 коп (після утримання податків та обов`язкових платежів).

Індекс споживчих цін за період невиплати грошового доходу за червень 2019 року : 0,994 х 0,997 х 1,007 х 1,007 х 1,001 х 0,998 х 1,002 х 0,997 х 1,008 х 1,008 х 1,003 х 1,002 х 0,994 х 0,998 х 100 = 101,6, величина приросту індексу споживчих цін: 101,6 100 = 1,6. Сума компенсації: 3 381 грн 00 коп х 1,6 : 100 = 54 грн 10 коп.

За липень 2019 року: 0,997 х 1,007 х 1,007 х 1,001 х 0,998 х 1,002 х 0,997 х 1,008 х 1,008 х1,003 х 1,002 х 0,994 х 0,998 х 100=102,2, величина приросту індексу споживчих цін:102,2-100=2,2. Сума компенсації: - 3 341 грн 57 коп х 2,2 : 100 = 73 грн 51 коп.

Загальна сума складає: 54 грн 10 коп + 73 грн 51 коп = 127 грн 61 коп.

22 липня 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся з письмовою вимогою до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про проведення йому виплати заробітної плати за період з 01 червня 2019 року до 22 липня 2019 року, середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні за період з 01 червня 2019 року до 22 липня 2020 року в розмірі 52 710 грн 00 коп та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати в розмірі 289 грн 83 коп (а.с.12-15).

Однак відповідні виплати ОСОБА_1 відповідачем проведені не були.

За таких обставин з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість з виплати заробітної плати за період з 01 червня 2019 року до 22 липня 2019 року в розмірі 6 722 грн 57 коп без утримання податків та обов`язкових платежів, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 22 липня 2019 року до 05 жовтня 2020 року в розмірі 10 000 грн 00 коп, з подальшим утриманням всіх податків та обов`язкових платежів, а також компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати за період з 01 червня 2019 року до 05 жовтня 2020 року в розмірі 127 грн 61 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору.

З урахуванням положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача у прибуток держави слід стягнути судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 201 грн 79 коп (840 грн 80 коп сума судового збору, яка підлягала сплаті на час звернення з позовом до суду х 24% - відсоток, на який задоволені позовні вимоги).

Пунктом 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать також витрати, пов`язані із залученням експертів та проведенням експертизи.

Позивачем ОСОБА_1 у справі за проведення судової почеркознавчої експертизи були понесені судові витрати у розмірі 15 444 грн 90 коп (а.с. 223, 228 т. 1).

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог

Враховуючи вищевикладене з відповідача на користь позивача ОСОБА_1 слід стягнути понесені останнім судові витрати за проведення судової почеркознавчої експертизи в розмірі 3 706 грн 78 коп (15 444 грн 90 коп х 24% - відсоток, на який задоволені позовні вимоги).

Крім того, згідно з п. 2 ч.1 ст. 430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення щодо присудження ОСОБА_1 виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць

Керуючись ст. 43 Конституції України, ст.ст. 47, 116, 117, 233 КЗпП України, Законом України «Про оплату праці», Порядком обчислення середньої заробітної плати, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затв. потановою КМУ від 21.02. 2001 року № 159, постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24 грудня 1999 року № 13, Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», ст.ст. 12, 13, 77-81, 133, 141, 259, 263-265, 273, 280 -284, 353, 354, п. 2 ч.1 ст. 430 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість з виплати заробітної плати за період з 01 червня 2019 року до 22 липня 2019 року в розмірі 6 722 грн 57 коп (шість тисяч сімсот двадцять дві грн 57 коп) без утримання податків та обов`язкових платежів.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 22 липня 2019 року до 05 жовтня 2020 року в розмірі 10 000 грн 00 коп (десять тисяч грн 00 коп) з подальшим утримання податків та обов`язкових платежів.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 та компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати за період з 01 червня 2019 року до 05 жовтня 2020 року в розмірі 127 грн 61 коп (сто двадцять сім грн 61 коп).

В іншій частині у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , - відмовити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати за проведення судової почеркознавчої експертизи в розмірі 3 706 грн 78 коп (три тисячі сімсот шість грн 78 коп).

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 у прибуток держави судовий збір в розмірі 201 грн 79 коп (двісті одна грн 79 коп).

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення заробітної плати у межах суми платежу за один місяць в розмірі 3 361 грн 29 грн (три тисячі триста шістдесят одна грн 29 коп).

Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду через Конотопський міськрайонний суд Сумської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ярмак О. М.