Справа № 570/5405/16-ц
Номер провадження 6/570/42/2022
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2022 року

Рівненський районний суд Рівненської області в особі:

судді Красовський О.О.

з участю:

секретаря судових засідань Гречка О.В.

представника стягувача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне справу за заявою ОСОБА_2 про розстрочення виконання рішення суду, -

в с т а н о в и в :

Заявник звернувся до суду з заявою про розстрочення виконання судового рішення, в якій зазначає про те, що рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 26.02.2019 року у справі № 570/5405/16-ц стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором в сумі 14675, 99 доларів США, що на день винесення рішення згідно курсу НБУ становить 369 455, 07 грн. Зазначає, що він офіційно не працевлаштований, має нестабільний дохід, має тяжке матеріальне становище. Житловий будинок, в якому він проживає з сім`єю, є єдиним їхнім житлом. Іншого майна заявник у власності не має, яке б могло бути використане з метою погашення заборгованості. Тому, просить суд розстрочити виконання рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 26.02.2019 року на один рік, та затвердити графік погашення заборгованості рівними платежами по 30 787, 92 грн.; та зупинити виконавче провадження ВП №60458102 щодо виконання зазначеного рішення.

Представник АТ КБ «ПРИВАТ БАНК» подав до суду письмові пояснення, де зазначає, що вказана заява є безпідставною і такою, що не підлягає до задоволення. Відповідно до ч.5 ст. 435 ЦПК України розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. Будь-яких погашень за кредитним договором заявник не здійснював. Додатки до заяви про розстрочення виконання судового рішення не місять жодних доказів, які б підтверджували факт вжиття будь-яких заходів з боку ОСОБА_2 по працевлаштуванню, в тому числі з метою подальшого погашення заборгованості, стягнутої на підставі рішення суду першої інстанції. Названі обставини вказують на ухилення з боку відповідача від виконання судового рішення, а отже, і на відсутність підстав для розстрочення виконання цього рішення. Зважаючи на це просить відмовити в задоволенні заяви.

Заявник повторно не з`явився в судове засідання. Про дату, місце і час розгляду справи повідомлявся належним чином.

Представник заявника не з`явився в судове засідання. Про дату, місце і час розгляду справи повідомлявся належним чином. Від сторони не надходило заяв про відкладення розгляду справи чи про слухання справу у його відсутність.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився. Про дату, місце і час розгляду справи повідомлявся належним чином. Від сторони не надходило заяв про відкладення розгляду справи чи про слухання справу у його відсутність.

Суд наголошує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін чи учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Суд вважає, що справу можливо розглянути на підставі наявних доказів, участь сторін у справі не є обов`язковою. Тому суд вважає за можливе застосувати положення ЦПК України щодо можливості проведення заочного розгляду справи.

Представник АТ КБ «ПРИВАТ БАНК» в судовому засіданні підтримав подані письмові пояснення. Пояснив, що немає підстав для задоволення поданої заяви. Заявник пропустив строк для звернення до суду з даною заявою. З матеріалів справи № 570/5405/16-ц вбачається те, що рішення у даній справі ухвалене 26 лютого 2019 року. Отже, відповідач з врахуванням приписів ч.5 ст. 435 ЦПК України, мав можливість ініціювати питання про розстрочення виконання рішення в межах одного року з моменту його ухвалення, тобто до 27 лютого 2020 року. ОСОБА_2 не здійснював жодних погашень заборгованості за кредитом в період 2019 по 2022 р. Тобто, він ухиляється від виконання винесеного рішення. Додатки до заяви про розстрочення виконання судового рішення не місять жодних доказів, які б підтверджували факт вжиття будь-яких заходів з боку ОСОБА_2 по працевлаштуванню, в тому числі з метою подальшого погашення заборгованості, стягнутої на підставі рішення суду першої інстанції. Названі обставини вказують на ухилення з боку відповідача від виконання судового рішення, а отже, і на відсутність підстав для розстрочення виконання цього рішення. ОСОБА_2 також звертає увагу на те, що крім жилого будинку, який є єдиним його житлом, будь-якого іншого майна він не має. Однак, відповідачем також не підтверджено належними та допустимими доказами названу обставину. Фактично відповідач просить розстрочити виконання рішення суду, обґрунтовуючи свою заяву даними про склад його сім`ї, а також фактом перебування ОСОБА_2 та членів його сім`ї на обліку в Державному центрі зайнятості, як безробітних. Поряд з цим, відповідач просить розстрочити виконання рішення в національній валюті українській гривні, що є неможливим, оскільки згідно резолютивної частини цього рішення з відповідачів в користь Банку стягнуто кошти в доларах США (14675,99 доларів США). Тому в задоволенні заяви просив відмовити.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст. 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення своїх позовних вимог, з`ясувавши фактичні обставини справи суд вважає, що заява не підлягає до задоволення.

Статтею 435 ЦПК України передбачено відстрочення і розстрочення виконання, зміна чи встановлення способу і порядку виконання. Зокрема, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Згідно частини 5 статті, розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Отже, підставою для зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим судом способом.

Крім того, відповідно до ч.5 ст. 435 ЦПК України, розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

З матеріалів справи № 570/5405/16-ц вбачається те, що рішення у даній справі ухвалене 26 лютого 2019 року.

Отже, відповідач з врахуванням приписів ч.5 ст. 435 ЦПК України, мав можливість ініціювати питання про розстрочення виконання рішення в межах одного року з моменту його ухвалення, тобто до 27 лютого 2020 року.

Проте, ОСОБА_2 звернувся із заявою про розстрочення виконання рішення лише у 2022 році, що унеможливлює задоволення вказаної заяви з вищенаведених процесуальних підстав.

Згідно матеріалів даної справи, рішення Рівненського районного суду Рівненської області набрало законної сили з 01 серпня 2019 року, оскільки саме цієї дати постановою Рівненського апеляційного суду згадане рішення залишене без змін, а апеляційна скарга представника відповідача ОСОБА_2 залишена без задоволення.

Не дивлячись на те, що за обставинами справи ОСОБА_2 повинен був бути обізнаним про результати розгляду даної апеляційної скарги, останній не здійснював будь-яких погашень заборгованості за кредитним договором в період 2019 по 2022 р.р. Будь-якої мотивації з цього приводу, підтвердженої відповідними доказами, заява про розстрочення виконання рішення не містить.

Доказів часткового виконання рішення суду першої інстанції від 26 лютого 2019 року відповідачем також не надано. Додатки до заяви про розстрочення виконання судового рішення не місять жодних доказів, які б підтверджували факт вжиття будь-яких заходів з боку ОСОБА_2 по працевлаштуванню, в тому числі з метою подальшого погашення заборгованості, стягнутої на підставі рішення суду першої інстанції. Названі обставини вказують на ухилення з боку відповідача від виконання судового рішення, а отже, і на відсутність підстав для розстрочення виконання цього рішення.

ОСОБА_2 зазначає про те, що крім жилого будинку, який є єдиним його житлом, будь-якого іншого майна він не має. Однак відповідачем також не підтверджено належними та допустимими доказами названу обставину. Фактично відповідач просить розстрочити виконання рішення суду, обґрунтовуючи свою заяву даними про склад його сім`ї, а також фактом перебування ОСОБА_2 та членів його сім`ї на обліку в Державному центрі зайнятості, як безробітних.

Проте, дані обставини не є обставинами, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим в розумінні положень ч.3 ст. 435 ЦПК України.

Поряд з цим, відповідач просить розстрочити виконання рішення в національній валюті українській гривні, що є неможливим, оскільки згідно резолютивної частини цього рішення з відповідачів в користь Банку стягнуто кошти в доларах США (14675,99 доларів США).

Крім того, представник відповідача ОСОБА_2 звернувся до суду з клопотанням про зупинення виконавчого провадження щодо виконання рішення суду у справі № 570/5405/16-ц.

Слід зазначити, що чинне законодавство, в тому числі Закон України «Про виконавче провадження» не передбачає вчинення такої дії, як зупинення виконавчого провадження.

Також, суд не в праві перебирати на себе повноваження інших органів державної влади і вчиняти дії, зокрема, в частині зупинення вчинення виконавчих дій, які відносяться до виключної компетенції органів та осіб, що здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів.

Водночас, сторона відповідача суперечить сама собі, так як просить затвердити графік виконання судового рішення та одночасно клопоче про зупинення виконавчого провадження.

Необхідно звернути увагу на те, що Законом України «Про виконавче провадження», в тому числі ст. 34 цього нормативно-правового акту («Зупинення вчинення виконавчих дій»), не передбачено зупинення вчинення виконавчих дій у зв`язку з розстроченням виконання судового рішення.

Більш того, згідно ч.1 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження», рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Згідно ч. 3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Однак доказів які підтверджують наявність підстав відстрочення виконання рішення та зміни способу виконання рішення заявником не надано.

За таких обставин, приймаючи до уваги вищевикладене, виходячи з принципів верховенства права, обов`язковості виконання судових рішень, відсутності виключних обставин для розстрочення виконання рішення, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви щодо розстрочення виконання рішення суду.

Керуючисьст. 435 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про розстрочення виконання рішення суду - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Рівненського апеляційного суду протягом 15 днів з дня проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя Красовський О.О.

Повне рішення суду складено 08 грудня 2022 року.