БЕРЕЗАНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ провадження 2-о/356/27/22
Справа № 356/488/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.12.2022 Березанський міський суд Київської області в складі:

головуючого судді Голік Г.К.

з участю секретаря Бейгул Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , заінтересована особа Березанський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м.Київ), поданої їх представником-адвокатом Гуртовою Тетяною Іванівною про встановлення факту народження дитини

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2022 року представник заявників звернулася до суду із заявою про встановлення факту народження дитини.

В обґрунтування вимог представник посилається на те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 31 серпня 2006 року зареєстрували шлюб, про що зроблено актовий запис № 397.

Від шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Сімферополь АР Крим у них народилася дочка ОСОБА_3 , в свідоцтві про народження якої ОСОБА_1 записана матір`ю дитини, а батьком ОСОБА_2 ..

Заявники позбавлені можливості реалізувати свої права щодо реєстрації народження дитини та з метою запобігання обмеження цивільних прав та обов`язків дитини просять суд встановити факт народження дитини доньки ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Сімферополь АР Крим .

Заявники та їх представник заявників в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, в матеріалах справи міститься заява про розгляд заяви за їх відсутності.

Представник заінтересованої особи - Березанський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) в судове засідання не з`явився, направивши до суду лист про визнання заяви частково , в частині зазначення прізвища батька дитини відмовити .

Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання усіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що заявлені вимоги представника заявників, адвоката Гуртової Т.І. є такими, що підлягають до часткового задоволення з наступних підстав:

Судом встановлено, що 31.08.2006 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб. Дана обставина підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , актовий запис № 397 .

Згідно з копії паспорту серії НОМЕР_2 виданого 05 жовтня 2010 року Сімферопольським РВ ГУМВС України в Криму, заявник ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з копії паспорту серії НОМЕР_3 виданого 26 січня 1996 року Желєзнодорожним РВ Сімферопольського МУГУВС України в Криму, заявник ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

З копії виписного епікрізу №982 від 04 квітня 2016 року вбачається, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 народила дівчинку.

Згідно з копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 28 липня 2016 року, яке видане на окупованій території України так званим відділом реєстрації народження м. Сімферополь Департаменту записів актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим у заявників як громадян Російської Федерації, ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Сімферополь Республіки Крим Російської Федерації народилася дочка ОСОБА_3 .

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як вбачається з ч.1 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

З ч. 1 ст. 317 ЦПК України вбачається, що заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.

Правовий режим тимчасового окупованої території визначає Закон України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». Згідно зі ст. 3 цього Закону визначено межі тимчасово окупованої території: сухопутна територія АР Крим та м. Севастополя, внутрішні води України цих територій; внутрішні морські води і територіальне море України навколо Кримського півострова, територія виключної (морської) економічної зони України вздовж узбережжя Кримського півострова та прилеглого до узбережжя континентального шельфу України, на які поширюється юрисдикція органів державної влади України відповідно до норм міжнародного права, Конституції та законів України; повітряний простір над вищезазначеними територіями.

Відповідно до ст. 1 Закону тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Суд враховує, що Автономна Республіка Крим станом на час розгляду цієї справи знаходиться на тимчасово окупованій території України і всі населені пункт входить до переліку, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Вказана обставина позбавляє заявників можливості зареєструвати факт народження дитини у встановленому Законом порядку.

Згідно ч.1ст.144 СК України, батьки зобов`язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану, а Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, встановлено, що дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх спілкування.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження.

За відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

Встановлення факту народження дітей необхідне заявникам для реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану згідно вимог діючого законодавства України та отримання свідоцтва про народження дітей.

Стосовно того, що у свідоцтві про народження дитини, де мається запис про громадянства батьків як громадян Російської Федерації слід, вважати, що заявники надали свідчення про те, що вони є громадянами України до окупації Автономної Республіки Крим Російської Федерацією.

Згідно ст. 4 Конституцій України слід, що в Україні існує єдине громадянство. Підстави набуття і припинення громадянства України визначаються законом.

Як слід з п.1ч.1ст.2ЗаконуУкраїни«Про громадянства» від 18 січня 2001року,що Законодавство України про громадянство ґрунтується на таких принципах: 1) єдиного громадянства - громадянства держави Україна, що виключає можливість існування громадянства адміністративно-територіальних одиниць України. Якщо громадянин України набув громадянство (підданство) іншої держави або держав, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України. Якщо іноземець набув громадянство України, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України;

Відповідно до ч.1 ст. 7 Закону України «Про громадянства» від 18січня 2001року Особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України.

Отже, заявники не втратили громадянства України не зважаючи на те, що в свідоцтві яке видали державні органи Російської Федерації існуючих на окупованої території України як Автономна Республіка Крим мається запис, що батьки є громадянами Російської Федерації однак їх дитину на момент народження слід вважати громадянином України .

Відповідно до ч.3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованої території України» слід, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акту цивільного стану.

Окрім, того суд приймає до уваги висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини, зокрема «Лоізіду проти Туреччини», «Кіпр проти Туреччини», а також Молдови та Росії (зокрема, «Мозер проти Республіки Молдова та Росії»), де ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території.

Досліджуючи в судовому засіданні подані заявниками документи, а саме копію паспорта заявника ОСОБА_2 серія НОМЕР_3 виданого 26 січня 1996 року Желєзнодорожним РВ Сімферопольського МУГУВС України в АР Крим, оцінюючи в сукупності подані докази, суд дійшов висновку що вимоги заявників щодо встановлення факту народження ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 у батька ОСОБА_2 не підлягає до задоволення, оскільки в копії паспорта прізвище батька вказано як ОСОБА_2 , жодних доказів щодо батьківства ОСОБА_2 по відношенню до дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 суду не надано.

Суд оцінює надане свідоцтва про народження дитини та виписні епікризи як доказ який містить інформацію, щодо предмету доказування на підставі якого можливо встановити наявність факту народження дитини жіночої статі, незважаючи на те, що документи не відповідає належній формі.

На підставі вищевказаного, керуючись ст. ст.76,95,315,317,319 ЦПК України, ст.144 СК України, ч.3ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованої території України» ч.1 ст. 7 Закону України «Про громадянства» ч. 4 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»,-

ВИРІШИВ:

Заяву задовольнити частково .

Встановити юридичний факт народження дитини жіночої статі ОСОБА_3 , яка народилася в місті Сімферополь Автономна Республіка Крим, Україна, ІНФОРМАЦІЯ_2 , у матері ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянки України .

В решті вимог залишити без задоволення.

Рішення суду підлягає негайному виконанню. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Копію судового рішення видати учасникам справи, негайно після його проголошення та невідкладно надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації народження дитини.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всім учасникам справ, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, до Київського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Г. К. Голік