Справа № 135/1016/22
Провадження № 2/135/334/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.12.2022 року м.Ладижин

Ладижинський міський суд Вінницької області в складі: головуючого - судді Нікандрової С.О., за відсутності сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УМ Факторинг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «УМ Факторинг» звернулося до Ладижинського міського суду Полтавської області із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, у якому просить стягнути з відповідача заборгованість за договором №1920181 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 16.05.2021 року у розмірі 49 200,00 грн. а також судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2481 грн., та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000 грн.

Заява обґрунтована тим, що 16 травня 2021 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 в електронній формі укладено кредитний договір №1920181, за яким ОСОБА_1 отримала позику у розмірі 15 000 грн. строком на 30 днів, шляхом переказу коштів на платіжну картку № НОМЕР_1 .

20 жовтня 2021 року між «ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «УМ Факторинг» укладено договір факторингу №1 та підписано реєстр прав вимоги №2 від 26.11.2021.

Таким чином позивач став новим кредитором та отримав право вимоги до відповідача за вищевказаним кредитним договором.

В зв`язку з тим, що відповідач ухиляється від свої обов`язків по погашенню кредитної заборгованості, яка становить 49 200,00 грн., позивач звернувся за захистом своїх прав до суду.

Ухвалою суду від 14 жовтня 2022 року відкрито провадження у цивільній справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідачу ОСОБА_1 ухвалою суду було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та протягом п`яти днів - заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвала суду про відкриття провадження у справі з цивільним позовом і долученими до нього матеріалами особисто отримана відповідачем ОСОБА_1 в приміщенні суду 18.10.2022 року.

31 жовтня 2022 року до суду надійшов відзив на позовну заяву відповідача ОСОБА_1 , у якому відповідач вважає вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. ТОВ «Ум Факторинг» на підтвердження позовних вимог не надано жодного належного та допустимого доказу існування заборгованості перед позивачем, видачі чи перерахування коштів на платіжну картку за кредитним договором, не надано розрахунку заборгованості, за яким можливо було б прослідкувати формування суми заборгованості заявленої в позовних вимогах, не надано доказів укладення кредитних договорів з первинними кредиторами та надання кредитних договорів позичальнику. Згідно з умовами укладеного договору товариство надає клієнтові фінансовий кредит в сумі 15 000 грн. строком на 30 днів, тобто до 15.06.2021 року, зі сплатою відсотків 1,90% на добу. Отже, право «ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» нараховувати відсотки за користування кредитом припинилося зі спливом строку дії договору 15.06.2021 року, і після зазначеної дати товариство не мало права нараховувати проценти за користування кредитом. Також не доведено належними доказами перехід права вимоги між «ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» і ТОВ «Ум Факторинг».

Ухвалою суду від 02.11.2022 року встановлені процесуальні строки для подачі відповіді на відзив та заперечень.

10 листопада 2022 року від ТОВ «Ум Факторинг» надійшла відповідь на відзив та клопотання про витребування доказів.

Ухвалою від 10.11.2022 року задоволено клопотання представника ТОВ «Ум Факторинг» Басняк Ю.Ю. про витребування доказів, зобов`язано АТ «А-Банк» надати виписку по рахунку за карткою НОМЕР_2 , яка належить ОСОБА_1 за період з 16.05.2021 року по 19.05.2021 року та повний номер картки.

01 грудня 2022 року на виконання ухвали суду від 10.11.2022 року від АТ «Акцент-Банк» надійшла виписка по рахунку за карткою НОМЕР_2 , яка належить ОСОБА_1 за період з 16.05.2021 року по 19.05.2021 року.

09 грудня 2022 року від відповідача ОСОБА_1 надійшли заперечення на відповідь на відзив.

Відповідно до вимог ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутністю учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Розглянувши надані позивачем документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 16 травня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (Товариство) та ОСОБА_1 (Клієнт) укладено договір №1920181 про надання коштів на умовах споживчого кредиту (а.с.10-16).

Кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації позичальника на веб-сайті в мережі Інтернет https://credit7.ua/ та підписання договору електронним підписом використанням одноразового ідентифікатора Е075, який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, який зазначений в п.10 Кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін.

Відповідно до п.1.1. договору, його укладання здійснюється сторонами за допомогою ІТС Товариства (Інформаційно-телекомунікаційна система Товариства), доступ до якої забезпечується Клієнту через Веб-сайт або Мобільний додаток. Електронна ідентифікація Клієнта здійснюється при вході Клієнта в Особистий кабінет в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону Клієнта, даний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення Пароля входу до Особистого кабінету.

Договір позики підписаний відповідачем ОСОБА_1 за допомогою одноразового ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс - повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 не був би укладений.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18 (провадження №61-8449св19); від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19 (провадження №61-7203св20); від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19 (провадження №61-16243ск20), від 02 листопада 2021 року у справі №243/6552/20.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про укладення між сторонами у справі кредитного договору у належній формі, оскільки між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 було укладено такий договір в електронній формі шляхом його підписання відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором, що прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

За умовами вищевказаного договору (п.п.1.2., 1.3., 1.4.) Товариство надає Клієнту споживчий кредит в розмірі 15 000 грн. строком на 30 днів, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, в порядку та на умовах, визначених договором. Відсоткова ставка є фіксованою та складає 1,90% вдень (стандартна процента ставка). Детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчій кредит (Графік платежів), що є Додатком №1 до цього Договору.

Відповідно до п.п. 2.1. п.2 договору, кредит надається Товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 або іншої платіжної картки Клієнта, реквізити якої надані Клієнтом Товариству з метою отримання кредиту.

Підписанням Кредитного договору Відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма умовами Правил надання коштів у позику в тому числі й на умовах фінансового кредиту ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (п.п. 9.9. п. 9 Кредитного договору), які розміщені на веб-сайті. Клієнт підтверджує, що він повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися цих Правил.

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Товариство ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» виконало свої зобов`язання за кредитним договором та перерахувало 16 травня 2021 року о 13-47 год. Клієнту (відповідачу) на картку № НОМЕР_1 кошти в сумі 15000,00 грн. (операція №89876471), що підтверджується квитанцією від 16.05.2021 (а.с.5 зворот), а також випискою по рахунку за карткою НОМЕР_2 , яка належить ОСОБА_1 за період з 16.05.2021 року по 19.05.2021 року.

Відповідно до ст.ст. 526,530 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений договором строк. За умовами ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно із ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. У відповідності до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.549 ЦК України та умов договору, у разі невиконання чи несвоєчасного виконання зобов`язань в частині повернення кредиту та/або сплати процентів, комісій згідно з умовами договору, відповідач зобов`язаний сплатити позивачу неустойку (штраф, пеня). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Згідно із ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором позики, відповідно до розрахунків, наведених позивачем у позові, станом на 12.09.2021 року у відповідача ОСОБА_1 за договором №19201841 від 16.05.2021 року утворилася заборгованість в розмірі 49 200,00 грн., з яких: 15 000,00грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу (тіло кредиту); 24 200,00 грн. - сума заборгованості за відсотками, нарахованими за період з 16.05.2021 року по 12.09.2021 року 120 днів з розрахунку процентної ставки 1,90 % в день (285 грн.)

20.10.2021 між ТОВ «УМ Факторинг» (Фактор) та ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (Клієнт) укладено договір факторингу №2 у відповідності до умов якого Клієнт відступає Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги (а.с.18-20).

Копією платіжного доручення від 26.11.2021 підтверджується перерахування ТОВ УМ «Факторинг» ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» 141 367,27 грн. за договором факторингу (а.с.22).

Згідно витягу з Реєстру прав вимоги №2 від 26.11.2021 до ТОВ «УМ Факторинг», як нового кредитора перейшло право грошової вимоги за кредитним договором №1920181 від 16.05.2021 року (боржник ОСОБА_1 ) в сумі 49 200,00 грн., з яких 15 000 грн. заборгованість по основному боргу (тіло кредиту), 34 200,00 грн. сума заборгованості за відсотками (а.с.9).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ч.1 ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч.1 ст.55 ЦПК України, у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до ч.1 ст.627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Таким чином, ТОВ «УМ Факторинг» отримало право вимоги до ОСОБА_1 , згідно зазначеного договору факторингу, оскільки відбулось процесуальне правонаступництво у зв`язку із зміною кредитора.

Разом з тим, суд не може погодитися з розміром визначеним позивачем до стягнення заборгованості за кредитним договором, з огляду на наступне.

Позивачем, окрім тіла кредиту, за Договором №1920181 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 16.05.2021 року заявлено позовну вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача 34 200,00 грн., яка за твердженням позивача є сумою заборгованості по відсоткам за користування кредитом за період з 16.05.2021 року по 12.09.2021 року.

Частиною першої статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається нарівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно ч. 1 ст. 623 Цивільного кодексу України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Аналізуючи вказані норми закону, суд зазначає, що протягом дії договірних відносин, розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором та протягом дії останнього сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору, після закінчення строку договору, у випадку наявності невиконаного грошового зобов`язання, у кредитора виникає право вимоги відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Згідно встановлених судом обставин справи, за умовами укладеного між сторонами Договору №1920181 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 16.05.2021 року, ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» надало відповідачу суму позики в розмірі 15 000,00 грн., на строк 30 днів, тобто до 15.06.2021 включно.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до усталеної судової практики після спливу строку кредитування внаслідок закінчення цього строку, визначеного у відповідному кредитному договорі, або внаслідок реалізації кредитодавцем свого права на дострокове стягнення всієї суми заборгованості за кредитом в порядку ст.1050 ч.2 ЦК України (шляхом направлення позичальнику відповідної вимоги або шляхом подання відповідного позову до суду) припиняється право кредитодавця нараховувати передбачені кредитним договором проценти за користування кредитом, а також неустойку.

В таких правовідносинах права та інтереси кредитодавця забезпечуються ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання, та підлягає застосуванню до всього періоду прострочення виконання грошового зобов`язання від дати спливу строку кредитування. Зазначена вище правова позиція суду підтверджується правовими висновками Великої Палати Верховного Суду у постановах від 04 липня 2018 року по справі №310/11534/13-ц, від 04 червня 2019 року по справі №916/190/18, від 08 листопада 2019 року по справі №127/15672/16-ц, від 23 червня 2020 року по справі №536/1841/15-ц, від 26 січня 2021 року по справі №522/1528/15-ц.

Таким чином, не підлягають стягненню проценти за користування кредитом, нарахованими поза межами строку кредитування.

Позивач ТОВ «УМ Факторинг», відповідно до ст.1048 ЦК України має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування, тобто за період з 16.05.2021 року (дата укладання договору) до 15.06.2021 року (останній день повернення позики).

Судом встановлено, що розмір відсотків за користування кредитним коштами за період з 16.05.2021 року до 15.06.2021 року становить (15 000 грн.* 1,90 (285 грн.) * 30) 8550,00 грн.

Таким чином, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума відсотків за користування кредитними коштами за Договором №1920181 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 16.05.2021 року за період з 16.05.2021 року (дата укладання договору) до 15.06.2021 року (останній день повернення позики) в розмірі 8550,00 грн.

Позивач ТОВ «УМ Факторинг» посилається на застосування ним автоматичного продовження (автопролонгації) строку користування кредитом, передбаченої п.4.1.1 - 4.1.6 Договору, проте не надав належних та допустимих доказів на підтвердження того, що сторони договору погодили продовження строку користування кредитом, як це передбачено п.4.1.1. договору; направлення позичальнику відповідного повідомлення про зміни стосовно строку користування кредитом та розмір процентної ставки, а також відображення зазначених відомостей в особистому кабінеті відповідача, як це передбачено п.4.2.4. договору. Отже, з урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що строк надання відповідачці кредиту сплив 15.06.2021 року.

З вимогами про стягнення грошових коштів на підставі ст. 625 ЦК України позивач ТОВ «УМ Факторинг» не звертався.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «УМ Факторинг» заборгованість за Договором №1920181 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 16.05.2021 року в сумі 23 550,00 грн., з яких: 15 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу (тілом кредиту); 8550,00 грн. - сума заборгованості за відсотками.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Оскільки позовні вимоги ТОВ «УМ Факторинг»підлягають задоволенню частково, то розмір сплаченого ним судового збору при зверненні до суду підлягає стягненню з відповідача на його користь пропорційно задоволеним вимогам, розмір заявлених вимог 49 200,00 грн. (100%), розмір вимог, що підлягають задоволенню 23 550,00 грн. (47,87%), розмір судового збору, що підлягає стягненню з відповідача складає 1187,65 грн.

Вирішуючи питання про стягнення витрат на оплату послуг адвоката з надання правової допомоги в сумі 4 000 грн. суд виходить з наступного.

Пунктом 1 ч.3 ст.133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.ч.1-5 ст.137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно правової позиції, викладеної у постанові Великої палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Також суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також, чи була їх сума обґрунтованою.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішеннях від 12 жовтня 2006 р. у справі «Двойних проти України», від 10 грудня 2009 р. у справі «Гімайдуліна і інші проти України», від 23 січня 2014 р. у справі «East/West Alliance Limited проти України», від 26 лютого 2015 р. у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 р. у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У цивільній справі на підтвердження витрат відповідача на професійну правничу допомогу позивачем було надано: договір №9/22 про надання правничої (правової) допомоги від 16 травня 2022 року між позивачем ТОВ «УМ Факторинг» та адвокатом Басняк Ю.Ю., ордер на надання правничої допомоги; додаток №16 до договору №9/22 від 16 травня 2022 року про надання правничої (правової) допомоги від 07 вересня 2022 року, за яким сторонами погоджено розмір гонорару за надання правничої допомоги у фіксованому розмірі 4000 грн., який сплачується за результатами ухвалення судового рішення на користь клієнта після повного його виконання.

Вищенаведені документи судом можуть бути оцінені як належні та достатні у розумінні положень ст.ст.77-80 ЦПК України, оскільки підтверджують факт понесених (здійснених) позивачем ТОВ «УМ Факторинг» витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідач ОСОБА_1 у відзиві на позов скористалася своїм правом на подачу відповідної заяви про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу.

При вирішенні питання щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд, враховуючи характер і обсяг виконаних представником позивача робіт / наданих послуг, складність даної справи (справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, невеликий обсяг досліджуваних доказів) та подані відповідачем заперечення щодо заявленого розміру витрат на правову допомогу позивача, керуючись принципами виваженості та розумності, доходить висновку про наявність правових підстав для зменшення суми витрат на правову допомогу та стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000 грн.

Оскільки позовні вимоги ТОВ «УМ Факторинг»задоволені частково, розмір витрат на правничу допомогу адвоката підлягає стягненню з відповідача на його користь пропорційно задоволеним вимогам в сумі 1436,10 грн. (3000 грн. *47,87%),

Керуючись ст.ст.263-265, 268, 273, 274-279, 354, 355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «УМ Факторинг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УМ Факторинг» (, м. Київ, вул. Ризька, 73-Г, офіс 7/1) заборгованість за Договором №1920181 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 16.05.2021 року в розмірі 23 550 (двадцять три тисячі п`ятсот п`ятдесят) гривень 00 копійок, з яких: 15 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу (тілом кредиту); 8550,00 грн. - сума заборгованості за відсотками.

В іншій частині позову Товариства з обмеженою відповідальністю «УМ Факторинг»- відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УМ Факторинг» (, м. Київ, вул. Ризька, 73-Г, офіс 7/1) судові витрати в сумі 2623 (дві тисячі шістсот двадцять три) гривні 75 копійок, в тому числі: судовий збір в сумі 1187 гривень 65 копійок, витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1436 гривень 10 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ладижинського міського суду

Вінницької області С.О.Нікандрова