УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2022 року місто Чернігів

Справа №2515/9101/2012

Провадження №6/751/271/22

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Маслюк Н. В.

секретаря судового засідання Шишова А. Я.

учасники справи:

заявник - Товариство з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент»

заінтересовані особи - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент», заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», ОСОБА_1 про заміну стягувача у виконавчому документі, поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання -

Встановив:

ТОВ «Брайт Інвестмент» звернулося до суду із заявою про заміну стягувача - Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» на його правонаступника ТОВ «Брайт Інвестмент» у виконавчому документі №2515/9101/2012, а також про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання (а.с.3-5).

В обґрунтування вимог зазначають, що 14 жовтня 2010 року Новозаводський районний суд м. Чернігова ухвалив рішення по справі №2515/9101/2012 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «НАДРА» заборгованості за кредитним договором №36-05/06/11/11/504/2007/190 від 02.08.2007 року в розмірі 4 490 грн 29 коп. Зазначають, що згідно договору про відступлення права вимог №GL48N718070_blank від 05.08.2020, укладеного між ВАТ «КБ «НАДРА» та ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП», та договору №GL48N718070_blank_06 від 14.04.2021, укладеного між ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» та ТОВ «Брайт Інвестмент», до останніх перейшло право вимоги за зобов`язаннями, передбаченими кредитним договором №36-05/06/11/11/504/2007/190 від 02.08.2007 року, де боржниками є ОСОБА_1 .

Представник заявника, заінтересовані особи в судове засідання не прибули, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому порядку. Заявник просить проводити розгляд справи без участі його представника.

Суд вважає за можливе розглянути заяву у їх відсутність, оскільки неявка учасників розгляду не є перешкодою для вирішення даної заяви.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Новозаводський районний суд м. Чернігова заочним рішенням від 04 жовтня 2012 року у справі №2515/9101/2012 стягнув з ОСОБА_1 4 490,29 грн заборгованості за кредитним договором №36-05/06/11/11/504/2007/190 від 02.08.2007 року (а.с.1-2).

На виконання рішення суду 28.02.2013 видано виконавчий лист (а.с.12).

Згідно відмітки державного виконавця на виконавчому листі 28.05.2013 завершено виконавче провадження на підставі п.2 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (відсутність у боржника майна), де боржником є ОСОБА_1 (зв. а.с.12).

Відповідно актового запису про смерть № 2611 від 02.09.2019 ОСОБА_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.55).

05.08.2020 між ПАТ «КБ «НАДРА» та ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» укладено договір про відступлення прав вимоги №GL48N718070_blank, відповідно до якого ПАТ «КБ «НАДРА» відступило ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП», а ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» набуло право вимоги заборгованості за кредитними договорами та всіма іншими похідними договорами, зазначеними у додатку №1, в тому числі за кредитним договором №36-05/06/11/11/504/2007/190 від 02.08.2007 року, де боржником є ОСОБА_1 (а.с.13-15,16).

14.04.2021 між ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» та ТОВ «Брайт Інвестмент» укладено договір про відступлення прав вимоги №GL48N718070_blank_06, відповідно до якого ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» відступило ТОВ «Брайт Інвестмент», а ТОВ «Брайт Інвестмент» набуло право вимоги заборгованості за кредитними договорами та всіма іншими похідними договорами, зазначеними у додатках, в тому числі за кредитним договором №36-05/06/11/11/504/2007/190 від 02.08.2007 року, де боржником є ОСОБА_1 (а.с.18-19,20).

У статті 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у Законі України «Про виконавче провадження» органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно зі статтею 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.

Відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї зі сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

У разі вибуття однієї зі сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника, усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив (ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (ст.433 ЦПК України).

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV від 21.04.1999 року, в редакції чинній на час набрання рішенням законної сили, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом одного року.

З 05.10.2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII, згідно Прикінцевих та перехідних положень якого виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Згідно ч.5 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Згідно ч.6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення (п.1 ч.1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження»).

Особа, на користь якої видано виконавчий документ, набуває статусу стягувача з моменту видачі такого виконавчого документу, а не з моменту відкриття виконавчого провадження. До відкриття виконавчого провадження ця особа є стягувачем у виконавчому документі на стадії виконання судового рішення, а тому заміна стягувача саме як сторони виконавчого провадження неможлива, якщо заява правонаступника про це подана після спливу строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, але якщо цей строк не був поновлений судом. Водночас заміна стягувача у виконавчому документі іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) допускається на будь-якій стадії судового процесу, у тому числі і до відкриття виконавчого провадження.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 лютого 2022 року у справі №2-7763/10, провадження №14-197 цс 21 дійшла висновку про те, що враховуючи завдання виконавчого провадження, як складової судового провадження, процесуальною метою заміни як сторони відкритого виконавчого провадження, так і сторони справи (стягувача у виконавчому документі) в цьому контексті є отримання виконання судового рішення в межах виконавчого провадження. За відсутності підстав відновлення виконавчого провадження, яке було закінчене, досягнення цієї процесуальної мети неможливе. Тому разом із заявою щодо правонаступництва, якщо виконавче провадження закінчене, заявник має здійснювати процесуальні дії (наприклад, оскаржити постанову про закінчення виконавчого провадження), спрямовані на відновлення виконавчого провадження, а суд має оцінювати ці питання в комплексі. За відсутності підстав для відновлення закінченого виконавчого провадження відсутні підстави для процесуального правонаступництва. Якщо ж виконавче провадження не закінчене, але виконавчий документ був повернутий стягувачу без виконання, у його правонаступника є можливість отримати право на повторне звернення з виконавчим документом до виконання за у мови дотримання строків звернення виконавчого документа до виконання. Якщо ці строки пропущені, то разом з питанням процесуального правонаступництва заявник повинен звернутися з заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. За відсутності підстав для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання відсутні і підстави для процесуального правонаступництва.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 лютого 2022 року у справі №2-7763/10, провадження №14-197 цс 21 зазначила, що стадія виконавчого провадження як завершальна стадія судового процесу має встановлені строкові межі. Зокрема, така стадія починається після видачі виконавчого документа стягувачу та закінчується фактичним виконанням судового рішення або зі спливом строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, оскільки, якщо цей строк пропущено, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання (п.2 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», п.1 ч.2 ст. 26 Закону №606-Х1У), Тобто, за межами цього строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження як завершальної стадії судового процесу спливає одночасно із строком пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Інше тлумачення закону (зокрема, про можливість здійснювати заміну сторони виконавчого провадження протягом необмеженого строку, незалежно від того, чи закінчився встановлений строк пред`явлення до виконання наказу) означатиме, що стягувач після спливу строку пред`явлення виконавчого документа до виконання який не був поновлений судом, матиме можливість штучно збільшити цей строк на невизначений термін шляхом відступлення права вимоги іншим особам, таким чином уникнути законодавчої вимоги щодо строку, що вже безпосередньо впливає на права та інтереси боржника, який не може бути у невизначеному стані протягом тривалого часу. Таке тлумачення може порушити принцип правової визначеності, який є одним з основоположних аспектів верховенства права».

Заміна сторони виконавчого провадження протягом необмеженого строку, зокрема після закінчення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, порушує принцип юридичної визначеності, який є одним з основоположних аспектів верховенства права».

У ЦПК України не визначено конкретного переліку причин, що відносяться до поважних і можуть бути підставою для поновлення пропущеного процесуального строку.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Отже, вирішення питання про поновлення процесуального строку належить до дискреційних повноважень суду, і у кожній конкретній справі суд має ґрунтовно перевіряти чи є обставини, на які посилається заявник такими, що свідчать про наявність поважних причин для поновлення строку.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом в постанові від 23 січня 2020 року у справі № 759/308/13-ц.

В рішенні ЄСПЛ «Устименко проти України» було наголошено на тому, що безпідставне поновлення процесуальних строків Судом є протиправним, порушує принцип юридичної визначеності та право на справедливий суд (ст. 6 Конвенції ООН «Про захист прав людини та основоположних свобод»).

Питання щодо поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання заявником порушено перед судом лише в січня 2022 року.

Заявник обґрунтовуючи свій висновок про поважність причин пропуску строку посилався на процедуру ліквідації банку. Інших поважних причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, ТОВ «Брайт Інвестмент» не зазначило.

Так, 28.05.2013 виконавче провадження на підставі п.2 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (відсутність у боржника майна) завершено та виконавчий документ повернуто стягувачу.

Матеріали справи не містять інформації з приводу повторного пред`явлення стягувачем виконавчого листа у строк до 29.05.2014 року для його виконання з часу завершення виконавчого провадження та повернення виконавчого листа стягувачу ПАТ КБ «Надра».

Отже, строк пред`явлення вказаного виконавчого листа до виконання сплив ще до придбання ТОВ «Брайт Інвестмент» права вимоги до ОСОБА_1 у даній справі.

Суд не приймає доводи заявника, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання пропущено з поважних причин, оскільки процес ліквідації ПАТ КБ «Надра» не перешкоджав банку пред`явити виконавчі листи до примусового виконання, у передбачений законом строк, а заявник ТОВ «Брайт Інвестмент», в тому числі інші фінансові компанії, укладаючи договори про відступлення права вимоги, повинні були і мали можливість перевірити стан заборгованості за кредитним договором, стан виконання рішення суду від 04.10.2012 про стягнення заборгованості за кредитним договором, на виконання якого банку було видано виконавчий лист ще 28.02.2013, наявність відкритого виконавчого провадження, стан його виконання, з огляду на те, що відбулася ліквідація банку, припинилася основна діяльність банку.

Отже, заявником не надано суду належних та допустимих доказів, в розумінні ст.ст. 77-78 ЦПК України поважності причини пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, а тому заява про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання задоволенню не підлягає.

За таких обставин, у зв`язку пропуском строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, відсутні підстави і для заміни сторони стягувача у виконавчому листі.

На підставі викладеного, керуючись ст.247, 258, 260, 354-355, 442 ЦПК України, ст.11, 512 ЦК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд -

Ухвалив:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент», заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», ОСОБА_1 про заміну стягувача у виконавчому документі, поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання відмовити повністю.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Новозаводський районний суд м. Чернігова протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали суду складено 07.06.2022.

Суддя Н. В. Маслюк