Справа № 450/1918/14-ц Головуючий у 1 інстанції: Кукса Д.А.
Провадження № 22-ц/811/1253/22 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Шандри М.М.

суддів: Крайник Н.П., Левика Я.А.

секретаря: Назар Х.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 11 травня 2022 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність органу державної виконавчої служби (державного виконавця) Пустомитівського відділу державної виконавчої служби у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), про зобов`язання усунути порушення (поновити порушене право заявника),

ВСТАНОВИЛА:

27.04.2022 ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, в якій просив визнати протиправною бездіяльність Пустомитівського відділу державної виконавчої служби у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) та зобов`язати орган ДВС усунути порушення (відновити порушене право) шляхом зняття арешту з нерухомого майна скаржника, накладеного постановою від 16.07.2015 ВП №48145321.

Свої вимоги мотивує тим, що з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 09.06.2021 йому стало відомо про те, що 21.07.2015 на підставі постанови відділу ДВС Пустомитівського районного управління юстиції у Львівській області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у виконавчому провадженні ВП № 48145321 від 16.07.2015 накладено арешт на все його нерухоме майно.

Також, накладено арешт на все його нерухоме майно 12.10.2016 на підставі постанови відділу ДВС Пустомитівського районного управління юстиції у Львівській області про арешт майна боржника у виконавчому провадженні ВП № 51998161 від 29.08.2016.

Листом від 12.07.2021 № 09-26/25118 орган державної виконавчої служби повідомив скаржника, що на виконанні перебувало ряд виконавчих проваджень щодо нього, зокрема, ВП № 48145321 та ВП № 51998161, за якими на підставі ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанови про повернення виконавчих документів стягувачу.

На запит скаржника від 10.08.2021 про надання копій документів виконавчих проваджень ВП № 48145321 та ВП №51998161 та рахунків для сплати коштів за цими провадженнями, Пустомитівський відділ державної виконавчої служби повідомив, що ВП №48145321 та ВП № 51998161 знищено у зв`язку з закінченням терміну зберігання, а також надав реквізити рахунків для перерахування коштів, що були предметом стягнення у зазначених виконавчих провадженнях. Щодо зняття арешту з нерухомого майна скаржнику було відмовлено з посиланням на відсутність підстав, визначених ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» та повідомлено, що в інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Таким чином, вважає, що державний виконавець приймаючи рішення про закінчення виконавчого провадження та його знищення не виконав належним чином своїх обов`язків, оскільки не вирішив питання про зняття арешту з майна боржника, що обмежує його право на вільне розпорядження майном, а повідомлення про необхідність погашення заборгованості за виконавчими листами, які не перебувають на виконанні відділу, на думку скаржника, не заслуговує на увагу та є порушенням його прав.

На підставі наведеного просив задовольнити скаргу.

Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 11 травня 2022 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність органу державної виконавчої служби (державного виконавця) Пустомитівського відділу державної виконавчої служби у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) відмовлено.

Ухвалу суду в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість ухвали суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема зазначає, що суд першої інстанції не врахував висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 27 березня 2020 року у справі № 817/928/17, відповідно до якого незняття виконавчою службою арешту з майна боржника у виконавчому провадженні при поверненні виконавчого документа стягувачеві є протиправною бездіяльністю органу державної виконавчої служби і порушене право позивача підлягає захисту шляхом зобов`язання відповідача зняти арешт з нерухомого майна позивача. Просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нову постанову про задоволення скарги.

Учасники справи у судове засідання апеляційної інстанції не з`явились про причини неявки суду не повідомили, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, тому їх неявка, відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи, який проводиться за їхньої відсутності, а фіксування судового процесу згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно із 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що ухвала суду таким вимогам не повністю відповідає.

З листа Пустомитівського відділу державної виконавчої служби у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) від 12.07.2021 № 09-26/25118 вбачається, що у відділі на виконанні перебували декілька виконавчих проваджень щодо боржника ОСОБА_1 .

Серед них, зокрема:

-ВП 48145321 з примусового виконання виконавчого листа за № 450/1918/14-ц від 28.05.2015, виданого Пустомитівським районним судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» 25509,71 грн. боргу;

-ВП 51998161 з примусового виконання виконавчого листа за № 450/243/16-ц від 02.06.2016, виданого Пустомитівським районним судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 19034,09 грн. боргу.

З матеріалів справи вбачається, що на нерухоме майно ОСОБА_1 накладено арешт на підставі постанови старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Пустомитівського РУЮ Гураль Л.П. від 16.07.2015 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у ВП 48145321, номер запису про обтяження: 10492192, та на підставі постанови старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Пустомитівського РУЮ Гураль Л.П. від 29.08.2016 про арешт майна боржника у ВП 51998161, номер запису про обтяження 16875082.

Встановлено, що виконавчий документ у виконавчому провадженні ВП 48145321 з примусового виконання виконавчого листа за №450/1918/14-ц від 28.05.2015 повернутий стягувачу відповідно до вимог п. 7 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», про що 23.12.2016 державним виконавцем відділу винесено постанову.

Виконавчий документ у виконавчому провадженні ВП 51998161 з примусового виконання виконавчого листа за № 450/243/16-ц від 02.06.2016 повернутий стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Також листом від 26.08.2021 № 09-26/30565 начальник Пустомитівського ВДВС у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) повідомив скаржника, що надати копії документів по ВП 48145321 та ВП 51998161 не представляється можливим, оскільки матеріали виконавчого провадження знищено у зв`язку із закінченням терміну зберігання.

Із даною скаргою про визнання протиправною бездіяльність Пустомитівського відділу державної виконавчої служби у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) та зобов`язання органу ДВС усунути порушення (відновити порушене право) шляхом зняття арешту з нерухомого майна скаржника, накладеного постановою від 16.07.2015 ВП №48145321, ОСОБА_1 звернувся до суду 27.04.2022.

Відмовляючи в задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з її безпідставності.

Проте з такими висновками суду погодитись не можна.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом (частина перша статті 74 Закону України «Про виконавче провадження»).

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (стаття 447 ЦПК України).

Згідно статті 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Аналогічна норма міститься в частині п`ятій статті 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно із скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи.

За змістом статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Відповідно до статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

При вирішенні питання про те, які підстави можна вважати поважними для поновлення строку звернення до суду з відповідною скаргою, суд має керуватися тим, що вичерпного переліку таких підстав процесуальний закон не містить, вони у кожному конкретному випадку залежать від певних ситуацій. При цьому судом також має враховуватися прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує справедливий судовий розгляд, а виконання рішення суду є завершальною частиною розгляду цивільної справи.

Звернувшись до суду із даною скаргою 27.04.2022, ОСОБА_1 заявив клопотання про поновлення строку звернення, яке обґрунтовував тим, що строк подачі даної скарги слід обчислювати з 26.04.2022 дати спливу 45-денного строку з моменту отримання Пустомитівським відділом державної виконавчої служби його скарги від 08.03.2022.

Питання про поновлення процесуального строку судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі не вирішено, що призвело до розгляду скаргу по суті без вирішення питання про поновлення строку звернення із скаргою.

В оцінці доводів скаржника про поновлення строку подання скарги, колегія суддів виходить з того, що такий пропущено не з поважних причин, оскільки з матеріалів справи вбачається, що Пустомитівський відділ державної виконавчої служби у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) у листі від 12.07.2021 № 09-26/25118 повідомив ОСОБА_1 про відсутність правових підстав для зняття арешту, накладеного на все його майно. Як вбачається із скарги, ОСОБА_1 отримав вказаний лист і, не погоджуючись із позицією, викладеною у ньому, 10.08.2021 звернувся із скаргою до Пустомитівського відділу державної виконавчої служби.

Заявником не доведено неможливості подання ним даної скарги до суду в межах десятиденного строку з дня, коли він дізнався про порушення його прав, тобто з дня отримання ним листа Пустомитівського відділу державної виконавчої служби у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) від 12.07.2021 № 09-26/25118 про відмову зняти арешт, накладений на майно.

Надані заявником докази на підтвердження своєї скарги у своїй сукупності не доводять твердження заявника про поважність пропуску ним строку звернення із скаргою.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи (частина перша та друга статті 376 ЦПК України).

Зважаючи на те, що внаслідок неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права суд першої інстанції розглянув по суті скаргу на дії посадової особи органу державної виконавчої служби, подану із пропуском строку, встановленого частиною другою статті 23, частиною п`ятою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» та статтею 449 ЦПК України, який на думку колегії суддів не підлягає поновленню, оскільки не доведено поважність його пропуску, колегія суддів дійшла висновку про необхідність скасування оскаржуваної ухвали з ухваленням нового судового рішення про відмову у поновленні строку для звернення зі скаргою та про залишення такої без розгляду.

Аналогічний висновок щодо можливості залишення судом апеляційної інстанції без розгляду скарги, поданої на підставі положень статті 447 ЦПК України, з пропуском процесуального строку, за результатами апеляційного перегляду ухвали суду першої інстанції, викладено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 листопада 2020 року у справі № 439/1493/15-ц (провадження № 61-7804св19).

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 11 травня 2022 року скасувати та постановити нову постанову.

Відмовити ОСОБА_1 в поновленні строку звернення із скаргою.

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність органу державної виконавчої служби (державного виконавця) Пустомитівського відділу державної виконавчої служби у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), про зобов`язання усунути порушення (поновити порушене право заявника) залишити без розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено: 02.12.2022

Головуючий

Судді