Справа №333/276/22
Провадження №2/333/1942/22
РІШЕННЯ

Іменем України

19 грудня 2022 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючої - судді Варнавської Л.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Іщенко А.О., Майстро В.Г.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Малишева О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні майном шляхом знесення паркану та інших споруд,

В С Т А Н О В И В:

До суду звернулась ОСОБА_1 із позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні майном шляхом знесення паркану та інших споруд. Зазначає про таке. Позивачка є співвласником житлового будинку та земельної ділянки з кадастровим номером :03:019:0634, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 . Співвласником будинку та земельної ділянки є також відповідач ОСОБА_2 . Цей будинок перебуває у спільній частковій власності декількох осіб, зокрема позивача та відповідача. 10.04.2021 р. відповідач без згоди інших співвласників земельної ділянки почав самовільно встановлювати паркан посеред земельної ділянки. На заперечення позивача щодо таких дій, не реагував. Відповідач встановив паркан та повністю позбавив позивача доступу до більшої частини земельної ділянки, чим порушив право позивача на користування нею. Позивачка не має можливості пройти на перекриту парканом частину земельної ділянки та використовувати її за цільовим призначенням, не може дістатися зовнішньої стіни тієї частини будинку де вона проживає для проведення необхідних ремонтних робіт та реалізації побутових потреб. Після встановлення паркану відповідач самовільно без погодження з позивачем використовує земельну ділянку на власний розсуд. Відповідач в травні 2021 р. перед вікном частини будинку позивача звів конструкцію, якими перекрив вид з вікна та суттєво погіршив природне освітлення житлового приміщення, чим спричинив незручності для позивача. Такими діями відповідач чинить перешкоди у здійсненні позивачем права користування земельною ділянкою та будинком.

Позивачка просить суд зобов`язати ОСОБА_2 усунути перешкоди ОСОБА_1 у здійсненні права користування земельною ділянкою та житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 шляхом знесення (демонтажу) за власний рахунок протягом 10 робочих днів з дня набрання рішенням суду законної сили на земельній ділянці з кадастровим номером :03:019:0634 за цією адресою самочинно встановлених: паркану від межі сусідньої земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 до літньої кухні літ. О; споруд у дворі між літньою кухнею літ.О, житловою прибудовою літ. А1 та сараєм літ.Т, літньою кухнею літ.С та житловим будинком літ. А.

24.01.2022 р. ухвалою судді провадження по справі відкрито, постановлено розглядати справу в загальному позовному провадженні.

09.02.2022 року до суду надійшов відзив ОСОБА_2 , в якому останній зазначив, що із позовом не згодний та пояснив, що співвласниками будинку та земельної ділянки є ще ОСОБА_3 (який помер) 1/20 частина та ОСОБА_4 1/20 частина. Вказує, що паркан існував з 2003 року, що підтверджується технічним паспортом. Він, дійсно, 10.04.2021 року, відступивши від старого паркану, встановив новий, в цілях безпеки, не демонтуючи старий паркан. Вважає, що існував певний сталий порядок користування земельною ділянкою, який він не змінював, а лише захистив своїх дітей, щоб на них не впав старий паркан та не наніс шкоду життю та здоров`ю його дітям. Дійсно, за викликом позивача приїжджати поліція, яка оглянула місце події, не виявила ніяких порушень та поїхала. Відповідач посилається, що він не може зрозуміти яку конструкцію він побудував, чим закрив вид з вікна позивачці.

16.02.2022 року надійшла відповідь на відзив позивачки ОСОБА_1 , в якому пояснила, що на земельній ділянці до самовільного встановлення відповідачем суцільного металевого паркану знаходились рештки старої дерев`яної огорожі, від якої залишились лише металеві вертикальні стовпчики, до яких вона кріпилась. Ці рештки не перекривали вид на земельну ділянку, не перешкоджали циркуляції повітря, природному освітленню та вільному переміщенню по всій території земельної ділянки на відміну від самочинно встановленого відповідачем паркану. Звернення 10.04.2021 року до поліції підтверджує факт незгоди з протиправними діями відповідача, але у поліції були відсутні повноваження вирішувати земельні спори.

В судовому засідання позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Малишев О.В. позов підтримали, надали пояснення аналогічні викладеним.

Відповідач ОСОБА_2 в судові засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом за зареєстрованою адресою його проживання, про що містяться повідомлення про вручення йому рекомендованих листів.

Відповідач на кожне судове засідання надавав заяви про відкладення розгляду справи у зв`язку з військовим станом та ракетними обстрілами. З цього приводу суд вважає за необхідне зазначити, що будь-яке розпорядження щодо встановлення особливого режиму роботи Комунарського районного суду м. Запоріжжя в умовах воєнного стану, зокрема, тимчасового зупинення розгляду справ до усунення обставин, які зумовлюють загрозу життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників суду в умовах воєнної агресії проти України - відсутнє.

Відповідач не скористався своїм правом взяти участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Вказане свідчить про те, що дії відповідача, добре обізнаного про судовий спір, що перебуває в провадженні суду, фактично спрямовані не на виконання покладених на них процесуальних обов`язків, а на затягування розгляду справи, що суперечить завданню цивільного судочинства, порушує право іншої сторони на своєчасний розгляд справи і на судовий захист порушеного права.

Тому суд вважає за необхідне врахувати інтереси інших учасників справи, які з`являлися на виклики суду на судові засідання в даній справі та розглянути справу за відсутності відповідача.

Заслухавши позивача, його представника, свідків, дослідивши письмові матеріали, суд прийшов до таких висновків.

Судом встановлено, що є співвласниками житлового будинку та земельної ділянки з кадастровим номером :03:019:0634, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 є позивачка ОСОБА_1 2/5 частини; відповідач ОСОБА_2 Ѕ частина, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.24), рішенням Запорізької міської ради №69/3 від 26.02.2020 р. (а.с.26); відомостями про право власності/право постійного користування згідно з Державним реєстром речових прав на нерухоме майно (а.с.27).

10.04.2022 року ОСОБА_2 на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 був встановлений металевий паркан від межі сусідньої земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 до літньої кухні літ. О, що підтверджується показаннями свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та визнається відповідачем у його відзиві на позовну заяву.

Отже, вказана земельна ділянка не поділена між співвласниками в натурі, тому вони право на користування нею без визначення меж.

Статтями 3, 13, 14 Конституції України визначено, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність. Держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності й господарювання. Вона також закріплює рівність перед законом усіх без винятку суб`єктів права власності та гарантує кожному захист його прав і свобод. Ці принципові положення мають визначальне значення і для суб`єктів земельних правовідносин, що підтверджується ч. 1 ст. 152 Земельного кодексу України.

Відповідно положень ст. 152 Земельного Кодексу, власник земельної ділянки чи землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, а також на відшкодування завданих збитків.

Так, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, та запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом способів.

За приписами статті 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ч.1 ст. 369 ЦК України).

Відповідно до ч.2 ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутись до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном.

Відповідач ОСОБА_2 , самовільно встановивши паркан на земельній ділянці, яка належить на праві власності йому, позивачці та перебуває в користуванні, крім того, інших співвласників житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , чинить перешкоди у вільному доступі позивача до належного їй житла, добровільно знести збудований паркан та споруду, яка закриває вид з вікна, відмовляється.

Суд приходить до висновку, що позивачем доведений факт порушення його права користування земельною ділянкою відповідачем, а тому порушене право позивача підлягає захисту шляхом зобов`язання відповідача ОСОБА_2 знести споруджену огорожу та споруду за власний рахунок.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Судом встановлено, що 06.12.2021 р. між ОСОБА_1 та Адвокатське об`єднання «Малишев і Партнери» укладений договір №137 про надання правової допомоги (а.с.42).

Згідно позовної заяви, позивачем було зазначено про стягнення витрат на правову допомогу. 10.11.2022 р. позивачем наданий акт-розрахунок надання послуг від 09.11.2022 р., в якому позивачка ОСОБА_1 та Адвокатське об`єднання «Малишев і Партнери» погодили обсяг правової (правничої) допомоги та розмір гонорару. Відповідно до цього розрахунку зазначені види робіт: юридичний аналіз документів та надання правової консультації; складання позовної заяви 3500 грн., складання заяви про виклик свідків - 800 грн.; складання відповіді на відзив 2000 грн.; ознайомлення з матеріалами справи в суді -1000 грн.; складання заяви про зміну предмету позову 800 грн.; складання клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи та стягнення судових витрат 800 грн.; представництво в суді 3000 грн. (а.с.95-96). Також суду надана квитанція до прибуткового касового ордеру №31 від 09.11.2022 р. за якою Адвокатським об`єднанням «Малишев і Партнери» прийнято від ОСОБА_1 12600 грн. за договором №137 про надання правової допомоги від 06.12.2021 р. Копія вказаних документів була направлена позивачем відповідачу поштою, що підтверджується накладною №510 та описом вкладення до цінного листа (а.с.99-100).

Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Судові витрати на правничу допомогу це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов`язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката співмірний із складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, проте суд вважає, що не підлягають компенсації витрати за складання заяви про виклик свідків (800 грн.), заяви про зміну предмету позову (800 грн.), клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи (800 грн.), оскільки оформлення таких клопотань охоплюється складанням позовної заяви. Тому понесені витрати на правничу допомогу слід зменшити на 2400 грн.

Керуючись ст.ст. 10-13, 77-80, 263-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні майном шляхом знесення паркану та інших споруд задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_2 усунути перешкоди ОСОБА_1 у здійсненні права користування земельною ділянкою та житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 шляхом знесення (демонтажу) за власний рахунок на земельній ділянці з кадастровим номером :03:019:0634 за цією адресою самочинно встановлених:

-Паркану від межі сусідньої земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 до літньої кухні літ. О;

-Споруд у дворі між літньою кухнею літ.О, житловою прибудовою літ. А1 та сараєм літ.Т, літньою кухнею літ.С та житловим будинком літ. А.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 908 грн. 00 коп. та витрати на правничу допомогу в сумі 10200 (десять тисяч двісті) грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя Л.О. Варнавська