Справа № 182/4024/21
Провадження № 2/0182/189/2022
09.12.2022 м. Нікополь
Суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області Кобеляцька-Шаховал І.О., розглянувши у спрощеному провадженні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості.
На підтвердження позовних вимог позивач посилається на те, що ОСОБА_2 звернувся до Банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву б/н від 05 серпня 2010 року. При укладанні договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом відповідача у заяві. У подальшому кредитний ліміт збільшувався до 6 000 грн. 00 коп., що підтверджується Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що до прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. Банком зобов`язання по договору були виконані у повному обсязі, відповідач, у порушення ст.ст.509, 526, 1054 ЦК України, свої зобов`язання за вказаним Договором належним чином не виконав та станом на 05 серпня 2010 року заборгованість відповідача за Договором становить 8 997 грн. 92 коп., яка складається з наступного: 8 997 грн. 92 коп. - заборгованість за тілом кредиту; у тому числі, 0,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту; 12 588 грн. 03 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит, згідно ст.625; 0 грн. 00 коп. - нарахована пеня; 0,00 грн. - нараховано комісії. А також, штрафи, відповідно п.2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: 0, 00 грн. - штраф (фіксована частина). 0,00 коп. - штраф (процентна складова). При цьому, представник, в обґрунтування своїх вимог, посилається на те, що зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповідно до п.1.1.6.1 договору, договір діє на протязі 12 місяців з моменту його підписання. Якщо на протязі цього строку жодна із сторін не проінформує другу сторону про припинення даного договору, він автоматично лонгується на той же строк. Оскільки, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України, за даними зобов`язаннями повинна відповідати особа, яка на час відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем. А тому, оскільки ОСОБА_1 на час відкриття спадщина проживала разом з ОСОБА_2 , який повинен був відповідати за зобов`язання спадкодавця, представник позивача просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість в розмірі 8 997 грн. 92 коп. та витрати по сплаті судового збору.
Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 жовтня 2021 року дану справу було прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Учасникам справи було надіслано копію ухвали про відкриття провадження у справі та одночасно надіслано копії позовної заяви та доданих до неї документів. Відповідачу було встановлено строк для надіслання (надання) до суду відзиву, у відповідності до ст.178 ЦПК України, на позовну заяву і всіх доказів, що підтверджують заперечення проти позову (а.с.80-81).
Відповідно до ч.1 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.
Відповідачка, будучи належним чином повідомленою про розгляд справи, своїм правом, визначеним цивільно-процесуальним законодавством, не скористалась, конверт, який був направлений за адресою останнього відомого її місця проживання, повернувся до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с.84), будь-які заяви чи клопотання на адресу суду від неї не надходили. Крім того, відповідач повідомлявся про розгляд справи судом на офіційному сайті «Судової влади» (а.с.82).
Згідно ч.8 ст.178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Зважаючи на ці обставини, суд керується ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка, згідно з частиною першою статті 9 Конституції України, є частиною національного законодавства України, та визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Строки, встановлені ЦПК України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Як встановлено судом, ОСОБА_2 звернувся до Банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву б/н від 05 серпня 2010 року. При укладанні договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом відповідача у заяві. У подальшому кредитний ліміт збільшувався до 6 000 грн. 00 коп., що підтверджується Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту, Банк керувався п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку (а.с.21-48). Банком зобов`язання по договору були виконані у повному обсязі, відповідач, у порушення ст.ст.509, 526, 1054 ЦК України, свої зобов`язання за вказаним Договором належним чином не виконав та станом на 05 серпня 2010 року заборгованість відповідача за Договором склала 8 997 грн. 92 коп., яка складається з наступного: 8 997 грн. 92 коп. - заборгованість за тілом кредиту; у тому числі, 0,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту; 12 588 грн. 03 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит, згідно ст.625; 0,00 грн. - нарахована пеня; 0,00 грн. - нараховано комісії. А також штрафи, відповідно п.2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: 0,00 грн. - штраф (фіксована частина). 0,00 коп. - штраф (процентна складова) (а.с.6-19). Як вбачається з матеріалів справи, про що і зазначає позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, про що свідчить актовий запис № 112, складений 12 січня 2019 року Нікопольським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.50). 01 липня 2020 року ПАТ КБ «Приватбанк» до Другої Нікопольської державної нотаріальної контори було направлено претензію кредитора та 08 липня 2020 року отримано відповідь про те, що спадкоємці із заявами про прийняття спадщини після смерті спадкодавця до нотаріальної контори не зверталися та спадкова справа була заведена на підставі претензії АТ КБ «ПриватБанк» (а.с.57-58). Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області, на підставі ухвали суду від 11 жовтня 2022 року, було вирішено питання щодо витребування у приватного нотаріуса Нікопольського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Іопеля С.О. належним чином завірені відповідні матеріали (спадкову справу, копії заповіту, витяг зі спадкового реєстру (інформаційну довідку), спадкові договори) після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Нікополі Дніпропетровської області, який раніше мешкав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.85-87). 07 листопада 2022 року на адресу суду від приватного нотаріуса Нікопольського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Іопеля С.О. надійшли належним чином завірені відповідні матеріали (спадкова справа, витяг зі спадкового реєстру (інформаційна довідка), після смертіОСОБА_2 , з якої вбачається наступне (а.с.88-117). Так, після смерті ОСОБА_2 була заведена спадкова справа № 45/201 від 12 січня 2019 року, згідно якої ОСОБА_1 , яка є дружиною померлого та відповідачкою по справі, 14 березня 2019 року подала до приватного нотаріуса Нікопольського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Іопеля С.О. заяву, якою відмовилася від належної їй частки спадкового майна на користь доньки ОСОБА_3 (а.с.96-97).
Відповідно до вимог статей 608, 1218, 1219 ЦК України, у зв`язку із смертю боржника припиняються лише ті зобов`язання, які нерозривно зв`язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, в той час, як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини і не припинилися унаслідок його смерті.
Згідно із ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав i обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
До складу спадщини входять усі права i обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав i обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1213 ЦК України).
Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України).
Перелік зобов`язань, які не входять до складу спадщини, визначений статтею 1219 ЦК України, однак, зобов`язання за кредитним договором серед визначеного переліку відсутні, таким чином, такі входять до складу спадщини.
Частинами 1, 3 ст.1268, ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має прийняти спадщину або не прийняти її.
Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Зі змісту зазначених норм видно, що прийняття особою спадщини обумовлюється або постійним проживанням спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, або в разі відсутності наведених вище обставин, - поданням до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у визначений ч.1 ст.1270 ЦК України строк.
За змістом статті 1281 ЦК України, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав i не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.
Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.32 Постанови від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», при вирішенні спорів щодо виконання зобов`язань за кредитним договором у випадку смерті боржника/позичальника за наявності поручителя чи спадкоємців суди мають враховувати таке. З урахуванням положення статті 1282 ЦК України, спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому, спадкоємці несуть зобов`язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальником за життя. Інші нараховані зобов`язання фактично не пов`язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями.
Статтею 25 ЦК України встановлено, що цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.
За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (стаття 263 ЦПК України).
Згідно роз`яснень, які містяться в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року, при вирішенні спорів щодо виконання зобов`язань за кредитним договором у випадку смерті боржника/позичальника за наявності поручителя чи спадкоємців суди мають враховувати, що, з урахуванням положення ст.1282 ЦК України, спадкоємці боржника, за умови прийняття спадщини, є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому, спадкоємці несуть зобов`язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальником за життя. Інші нараховані зобов`язання фактично не пов`язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями.
Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, реалізувавши які спадкоємець, незалежно від отримання ним свідоцтва про право на спадщину, набуває прав володіння, користування на спадкове майно, а з моменту оформлення успадкованого права власності на нерухоме майно у встановленому законом порядку набуває і право розпорядження ним. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 12 квітня 2017 року № 676/1958/16-ц.
Тому, враховуючи те, що відповідачка по справі спадщину після смерті свого чоловіка не прийняла, а, навпаки, відмовилася від належної їй частки спадкового майна, хоча позивач в позові вказував на те, що саме ОСОБА_1 є спадкоємцем боржника, у порядку ст.1282 ЦК України, оскільки на час відкриття спадщини була зареєстрована зі спадкодавцем, що в даному випадку судом до уваги не приймається, оскільки спростовується вищевикладеним, а тому підстави вважати, що вона є особою, яка має право на спадкування після смерті позичальника, в розумінні положень Книги шостої Цивільного Кодексу України, - відсутні.
Відповідно до ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.
Згідно ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Відповідно до ч.1 п.1 ч.2 ст.76, ч.1, 2 ст.77, ч.1 ст.95 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Частиною 1, 3 ст.89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані сторонами належні, допустимі та достовірні докази як кожний окремо, так і у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог АТ КБ «Приватбанк», у зв`язку з недоведеністю позивачем обґрунтованості позовних вимог.
Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 89, 141, 211, 247, 259, 263, 279, 280-281 ЦПК України, ст.ст.11, 25, 526, 608, 1218, 1219, 1268-1270 ЦК України, суд -
В задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його складення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал