ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4176/22 Справа № 213/1997/17 Суддя у 1-й інстанції - Князєва Н. В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2022 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Бондар Я.М.,

суддів: Зубакової В.П., Остапенко В.О.

сторони:

позивачі : ОСОБА_1

відповідачі:ОСОБА_2 , Приватне акціонернео товариство «Київський страховий дім», ОСОБА_3 , ОСОБА_1

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору з боку позивача - ОСОБА_4

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, з боку відповідача - Приватне акціонерне товариство «Європейський страховий союз»,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Цепелєва Юрія Миколайовича на рішення Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 лютого 2022 року, ухваленого суддею Князєвою Н.В. в місті Кривому Розі Дніпропетровської області, повний текст судового рішення складено 28 лютого 2022 року,-

ВСТАНОВИВ:

У липні 2017 позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та страхової компанії «Київський страховий дім» про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок ДТП, та стягнення з ОСОБА_2 моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначив, що 13 квітня 2016 року приблизно о 13 год. 40 хвилин належний йому автомобіль Тойота-Авенсіс, державний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 , в районі магазину «Глобус» зупинився біля правого краю проїзної частини по пр.Південний в м.Кривий Ріг. Коли автомобіль відновив рух на розвороті і повністю виїхав на зустрічну смугу руху, то автомобіль «Міцубісі АСХ» під керуванням водія ОСОБА_2 , що рухався з перевищенням швидкості руху ліворуч, перетнувши трамвайні колії, контактував з лівим боком автомобіля Тойота-авенсіс.

На водія ОСОБА_3 складено протокол про адміністративне порушення та постановою Широківського районного суду Дніпропетровської області від 21.06.2017 його було визнано винним у скоєнні ДТП.

Не погодившись з постановою суду ОСОБА_3 оскаржив її до Апеляційного суду Дніпропетровської області, який постановою від 26.07.2017 скасував постанову суду першої інстанції та визнав його невинним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Автомобіль відповідача був застрахований в СК «Київський страховий дім».

Внаслідок ДТП та пошкодження автомобіля позивачу ОСОБА_1 завдано матеріальних збитків, які згідно висновку товарознавчого дослідження склали 81 509,20 грн.

З урахуванням вартості дефектації з розбіркою автомобіля та вартості послуг з ксерокопіювання документів, загальна сума матеріальної шкоди склала 82 524,20 грн.

Відповідно до полісу страхування ліміт відповідальності страхової компанії за майнову шкоду становив 50 000 грн., франшиза 1000 грн.

Позивач просив стягнути 49 000 грн. із страхової компанії ПРАТ «Київський страховий дім», а решту майнової шкоди в розмірі 33 524,20 грн. з відповідача ОСОБА_2 .

Також позивач вказав, що пошкодженням автомобіля йому завдано і моральної шкоди, яку він оцінив в 5000 грн., яку просив стягнути з відповідача ОСОБА_2 , а також стягнути з останнього судові витрати по оплаті судового збору, витрати на проведення автотехнічного дослідження, витрати на правову допомогу в загальному розмірі 10881,12 грн.

Відповідачем ОСОБА_2 подано зустрічну позовну заяву до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП, та про стягнення з ОСОБА_3 моральної шкоди, яка прийнята до спільного розгляду.

В обґрунтування зустрічного позову зазначено, що з постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26.07.2017 року стосовно відсутності в діях водія ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення за ст.124 КУпАП він не згоден, вбачає вину ОСОБА_3 у скоєнні ДТП, що сталась 13.04.2016 року. Вважає, що закриття провадження у справі відносно ОСОБА_3 за ст.124 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, не виключає можливості стягнення з нього коштів в порядку цивільного судочинства.

На його думку вина ОСОБА_3 підтверджується поясненнями ОСОБА_5 , який був

свідком ДТП та сама пригода зафіксована на відеореєстратор, встановлений в його автомобілі; висновком судово-автотехнічної експертизи від 07.03.2017, відповідно до якого: водій автомобіля Тоуоtа Avensis ОСОБА_3 мав технічну можливість уникнути ДТП, діючи у відповідності до п.10.1, 10.4 ПДР, а в діях водія ОСОБА_2 порушень ПДР України не вбачається; висновком експертного дослідження від 04.10.2017.

Внаслідок ДТП та пошкодження автомобіля Mitsubishi ASX, ОСОБА_2 була спричинена майнова та моральна шкода.

За ремонт автомобіля ним було сплачено 90356,90 грн., моральну шкоду оцінив в розмірі 20000 грн.

Просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_1 і ОСОБА_3 90 356,90 грн., з водія ОСОБА_3 , окрім того, 20 000 грн. у відшкодування завданої моральної шкоди.

Рішенням Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 лютого 2022 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства Страхової компанії «Київський страховий дім» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП відмовлено.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору з боку позивача - ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, з боку відповідача - Приватне акціонерне товариство «Європейський страховий союз» про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП задоволені частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на відшкодування майнової шкоди 56 965 (п`ятдесят шість тисяч дев`ятсот шістдесят п`ять) гривень 69 коп., на відшкодування моральної шкоди 8000 (вісім тисяч) гривень, а всього -64 965 (шістдесят чотири тисячі дев`ятсот шістдесят п`ять) гривень 69 копійок.

В решті позову відмовлено.

У задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору з боку позивача - ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, з боку відповідача - Приватне акціонерне товариство «Європейський страховий союз» про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні 34 коп.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Цепелєв Ю.М., посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, неповноту, встановлених судом обставин справи, які мають значення для справи, юридичну необґрунтованість доказів адміністративної справи, поверхневе дослідження та неправильну оцінку судових автотехнічних експертиз, просить скасувати рішення суду про часткове задоволення зустрічного позову ОСОБА_2 , ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити апеляційну скаргу та стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальні збитки в розмірі 33 524,20 грн., моральну шкоду в розмірі 5000 грн., судові витрати в сумі 10881,12 грн., а зі Страхової Компанії «Київський страховий дім» компенсацію матеріального збитку в розмірі 49000 грн.

Представник позивача ОСОБА_1 зазначає, що власником транспортного засобу, яким керував відповідач ОСОБА_2 «Міцубісі АСХ» є ОСОБА_4 , яка не надавала права чоловікові бути позивачем по справі, тому вважає, що ОСОБА_2 є неналежним позивачем по зустрічному позову.

Також адвокат Цепелєв Ю.М. вказує, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Тойота-Авенсіс» була застрахована в СК ПрАТ «Європейський страховий союз», поліс №АЕ/7158886 з лімітом відповідальності за майнову шкоду 50 000 грн., тому на підставі ст.1194 ЦК України страховик повинен був бути залученим ОСОБА_4 як позивачем до участі у справі і виключення в позові СК ПрАТ «Європейський страховий союз», як відповідача по майновій шкоді не відповідає положенням Постанови Великої палати Верховного Суду України від 04.07.2018 у справі №755/18006/15-ц. Наголошує на тому, що ОСОБА_1 позов подав раніше ніж ОСОБА_2 та виконав усі вимоги чинного законодавства в повному обсязі, тому посилання представника відповідача ОСОБА_6 та суду щодо часу зміни правової позиції ВСУ до положень ст.1194 ЦК України є необґрунтованими. Вказує, що після початку розгляду цивільної справи, представник ОСОБА_6 міг подати клопотання про заміну неналежного відповідача по зустрічному позову, включивши СК в якості співвідповідача, але цього не зробив і дана обставина залишилась поза увагою суду.

Окрім того, представник Цепелєв Ю.М. не погоджується з висновком суду про винуватість водія ОСОБА_3 у скоєнні ДТП, посилаючись на те, що при незастосуванні водієм ОСОБА_2 маневру ліворуч, зіткнення транспортних засобів виключалося, застосований відворот (вдогонку) не був направлений на ліквідацію небезпеки, був технічно не обґрунтованим і дана обставина наголошувалася стороною позивача у дебатах, і для оцінки її правильності спеціальних знань в галузі автотехніки не потребує.

Адвокат вказує на те, що при розгляді справи стороною відповідача заявлялося клопотання про проведення експертного дослідження відеозапису ДТП, який надав свідок ОСОБА_5 , однак свідок у суд не з`явився і не надав пояснень суду, як його відеореєстратор працював після ДТП і чому тільки дисковий запис, а не картка пам`яті як первинний носій інформації був долучений до матеріалів цивільної справи, який був досліджений при винесені постанови Широківського районного суду Дніпропетровської області від 23.06.2017 та Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26.07.2017. Вказує, що згідно постанови суду апеляційної інстанції справа щодо ОСОБА_3 закрита на підставі п.1 ст.247 КУпАП - за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Також наголошує на тому, що в подальшому ОСОБА_2 відмовився від проведення експертизи відеозапису та наполягав на виклику свідка ОСОБА_5 .

Сторона позивача вважає, що висновок експерта Чернецького О.В. складений не на підставі об`єктивних даних оригіналу інформації електронного первоносія - картки пам`яті (чіпа) відеореєстратора, про час повороту ліворуч а/м ОСОБА_3 до місця зіткнення транспортних засобів, а на підставі незаконно зібраних вихідних даних інспекторами ПП м.Кривого Рогу при розгляді адміністративної справи, тому не може бути належним доказом у справі.

При цьому, Цепелєв Ю.М. посилається на те, що експерт НДЕКЦ м.Кривий Ріг в своєму дослідженні від 11.11.2021, а саме розрахунок віддаленості а/м «Мітсубісі» від місця зіткнення в момент виникнення небезпеки для руху, посилається на свій висновок САТЕ ДНДЕКЦ №15/7.1-7.2/22 від 07.03.2019, вказуючи на те, що віддаленість цього ТЗ в момент виникнення небезпеки для руху взято з протоколу додаткового огляду місця ДТП, з суб`єктивних показів водія ОСОБА_2 , тоді, як додатковий огляд місця ДТП в адміністративному провадженні не передбачає встановлення дуги повороту а/м ОСОБА_3 , час його руху по дузі маневру, встановлення швидкості та віддаленості ТЗ в момент виникнення небезпеки для руху, це практично встановлюється при слідчому експерименті, який КУпАП не передбачено. Вказує, що автомобіль ОСОБА_3 при виконанні розвороту виїхав далеко за межі смуги руху автомобіля «Мітсубісі» і згідно висновку САТЕ ДНДІСЕ, не створював небезпеки для руху і при незмінному русі відносно меж проїзної частини, зіткнення транспортних засобів виключалося.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до вимог ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду зміні, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 13 квітня 2016 року на проспекті Південний в Інгулецькому районі м.Кривого Рогу Дніпропетровської області сталась дорожньо-транспортна пригода (зіткнення), за участи автомобілів «Тоуоtа Avensis» під керуванням водія ОСОБА_3 та автомобіля «Mitsubishi АSХ» під керуванням водія ОСОБА_2 .

Інспектором (пп) КВП ГУ НП в Дніпропетровській області складено схему місця ДТП, відібрані письмові пояснення від водіїв ОСОБА_3 , і ОСОБА_2 , пасажира автомобілю «Mitsubishi АSХ» - ОСОБА_4 (а.с.182-186 т.1). Відібрані письмові пояснення від свідка ДТП - ОСОБА_5 (а.с.187 т.1).

На постанову судді у справі 197/729/16-п від 01.09.2016 Т.в.о. ст. інспектора з особливих доручень відділу розшуку та опрацювання матеріалів ДТП УПП у м. Кривому Розі проведено додатковий огляд місця ДТП, за результатами якого складено протокол додаткового огляду, схема до протоколу (188-195 т.1).

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , виданого Криворізьким МРЕВ 05.07.2005, автомобіль «ТОЙОТА АВЕНСИС», 2004 року випуску, колір - сірий металик, реєстраційний номер НОМЕР_1 , належить ОСОБА_1 . ОСОБА_8 має посвідчення водія серії НОМЕР_3 про право керування транспортними засобами категорії В,С,Д.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 власником автомобіля МІТSUBISHI ASX, 2012 року випуску, сірого кольору, номерний знак НОМЕР_5 , є ОСОБА_4 . ОСОБА_2 має посвідчення водія НОМЕР_6 на право керування транспортними засобами категорії А,В,С(а.с.141 т.1).

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Mitsubishi АSХ 2012 року випуску, номерний знак НОМЕР_5 , яким є ОСОБА_4 застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Київський страховий дім» на період з 19.02.2016 по 18.02.2017, що видно з копії полісу №АЕ/7776672 від 18.02.2016. Страхова сума за шкоду, заподіяна майну - 50 000 грн., розмір франшизи - 1000 грн. (а.с.51 т.1).

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Тоуоtа Avensis, 2004 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , яким є ОСОБА_1 , застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Європейський страховий союз», страховий поліс №АЕ/7158886, строк дії з 31.12.2015 по 30.12.2016. Ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну встановлений в розмірі 50 000 грн., розмір франшизи - 1000 грн. (адміністративна справа відносно ОСОБА_9 за ст.124 КУпАП т.1 а.с.11).

Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження №97/16 по визначенню матеріального збитку, проведеного судовим експертом Рейнюк А.В. 13 червня 2016 року, сума матеріального збитку, завданого з технічної точки зору власнику автомобіля Тоуоtа Avensis 1 .8і VVТ-і, реєстраційний номер НОМЕР_1 складає 81509,20 грн. Додатками до висновку є ремонтна калькуляція, звіт про комплектацію транспортного засобу, розрахунок ринкової вартості автомобілю, що наданий на дослідження, протоколи огляду транспортного засобу, фототаблиці (а.с.11-49 т.1).

Товариством з обмеженою відповідальністю «Алмаз систем» за замовленням ОСОБА_1 складено рахунок №СФ-23025 від 26.05.2016, відповідно до якого вартість запчастин, що підлягають заміні в автомобілі Тоуоtа Avensis 250, реєстраційний номер НОМЕР_1 та вартість ремонтних робіт складає 185864,50 грн., вартість виконання розрахунку склала 960 грн. (а.с.54,55).

Відповідно до висновку автотоварознавчого дослідження №Д26/04/16 від 26 квітня 2016 року, складеного судовим експертом Чивчиш О.П. сума матеріального збитку, завданого з технічної точки зору власнику пошкодженого автомобіля Mitsubishi АSХ, реєстраційним номер НОМЕР_5 , станом на 22.04.2016 складає 56965,69 грн. Додатками до висновку є ремонтна калькуляція, розрахунок ринкової вартості автомобілю, що наданий на дослідження, протокол огляду транспортного засобу, фототаблиці, дані про комплектацію транспортного засобу (а.с.145-155, 156-174 т.1).

Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_10 , який займається технічним обслуговуванням та ремонтом автомобілів, виконано ремонтні роботи автомобіля Mitsubishi АSХ, держ.номер НОМЕР_5 . Відповідно до акту виконаних робіт від 05.07.2016 загальна вартість ремонту склала 90356,90 грн. (а.с.176- 181 т.1).

На підставі постанови Широківського районного суду Дніпропетровської області від 13.12.2016 у справі №197/729/16-п проведена судова автотехнічна експертиза, за результатами якої складено висновок експерта №8/10.1-1 від 07.03.2017 (а.с. 196-224 т.1).

Відповідно до висновку дати відповідь на більшість запитань поставлених на експертизу не надалося можливим через недостатність вихідних даних, а також оскільки питання вирішуються транспортно-трасологічною експертизою. Вартість дослідження склала 675,36 грн., які були сплачені адвокатом Голуб С.О. (а.с.225т.1).

Постановою Широківського районного суду Дніпропетровської області від 23 червня

2017 року ОСОБА_8 визнано винним у скоєнні вказаного адміністративного правопорушення, провадження у справі закрито у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення. З ОСОБА_8 стягнуто в дохід держави витрати за проведення судової автотехнічної експертизи в розмірі 8457,84 грн.

Не погодившись з вказаною постановою ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу та надав до апеляційного суду висновок експерта за результатами проведення автотехнічного дослідження №87-17 від 23.06.2017.

Із висновку експерта за результатами автотехнічного дослідження №87-17 від 23.06.2017, проведеного за заявою адвоката Цепелєва Ю.М., видно, що у заданій дорожньо-транспортній ситуації, при згаданих заявою вихідних даних, водій ОСОБА_2 мав технічну можливість за умови своєчасного реагування на маневр розвороту автомобіля Тоуоtа Avensis у напрямку смуги руху автомобіля Mitsubishi АSХ, навіть не застосовуючи екстреного та службового гальмування, здійснити зупинку до лінії руху автомобіля Тоуоtа Avensis, з технічної точки зору, небезпеки та перешкоди для руху водію ОСОБА_2 автомобіль Тоуоtа Avensis не створював та не вимушував водія ОСОБА_2 змінювати напрямок свого руху ліворуч. В діях водія ОСОБА_2 вбачаються невідповідності до вимог п.12.3 ПДР, маневр водія ОСОБА_2 ліворуч був невиправданий та такі його дії знаходяться в причинному зв`язку з даною ДТП.

У заданій дорожньо-транспортній ситуації, при згаданих заявою вихідних даних, водію автомобіля Тоуоtа Avensis ОСОБА_8 , перед початком виконання маневру розвороту ліворуч, для забезпечення безпеки дорожнього руху, необхідно було діяти відповідно до вимог п.10.1 ПДР України. Однак невідповідностей в діях вказаного водія вимогам п.10.1 ПДР України, які б знаходились в причинному зв`язку з даною ДТП, з технічної точки зору не вбачається (а.с. 17-26 т.2).

Вартість висновку автотехнічного дослідження склала 2748,72 грн., яка була сплачена представником ОСОБА_8 - Цепелєвим Ю.М. 13.02.2017, що підтверджується рахунком №Рах-0070 від 23.1.2017 та квитанцією від 13.02.2017 (а.с.52,53 т.1).

Постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 липня 2017 року скасована постанова Широківського районного суду Дніпропетровської області від 23 червня 2017 року, провадження у справі закрито на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Згідно вказаної постанови суд встановив, що надані учасниками справи висновок експертизи, проведеної експертами Дніпропетровського НДЕКЦ м. Дніпро за постановою суду від 13.12.2016 та висновок автотехнічної експертизи №87-17 від 23.06.2017, різняться між собою щодо причин ДТП і порушень Правил безпеки дорожнього руху України з боку водія ОСОБА_8 під час ДТП. Через суперечливість висновків експертиз, суд був позбавлений права дійти висновку про винність ОСОБА_8 у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.124 КУпАП. На переконання суду апеляційної інстанції, на підставі наявних в матеріалах справи доказів неможливо встановити наявність чи відсутність в діях ОСОБА_8 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, у зв`язку з чим провадження по справі підлягало закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП. Одночасно у постанові зазначено, що закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_8 не виключає можливості стягнення з нього коштів у відшкодування матеріальної або моральної шкоди в порядку цивільного судочинства в разі встановлення судом в ході розгляду цивільної справи доказів його вини в порушенні вимог ПДР України, що спричинило пошкодження транспортних засобів (а.с.8-10 т.1).

За висновком експертного дослідження №9/10.1/8 №9/6.1/8 від 04.10.2017, проведеного судовим експертом Дніпропетровського НДЕКЦ за заявою адвоката Голуб С.О.: час руху автомобіля Тойота Авенсіс з моменту зміни напрямку руху до зіткнення з автомобілем Мітцубісі становить 2,63 с НОМЕР_7 ; свідчення водія ОСОБА_8 в частині часу руху автомобіля Тойота Авенсіс з моменту зміни напрямку руху до зіткнення (7,0, 8,4, 10.2 с), з технічної точки зору, не спроможні; свідчення водія ОСОБА_8 в частині розташування місця зіткнення в поперечному плані проїзної частини, з технічної точки зору, не спроможні; свідчення водія ОСОБА_2 в частині розташування автомобіля Мітцубісі відносно місця зіткнення в момент зміни напрямку руху автомобілем Тойота Авенсіс, з технічної точки зору, не позбавлені технічного сенсу (а.с.117-129 т.1, а.с.4-12 т.2). Витрати на проведення даного автотехнічного експертного дослідження та фототехнічного експертного дослідження склали 675,36 грн. та 450,24 грн. відповідно (а.с.2,3 т.2).

У зв`язку з тим, що сторона відповідачів за зустрічним позовом ставили під сумнів відеозапис ДТП, наданий свідком події ОСОБА_5 , за заявою представника позивача за зустрічним позовом - адвоката Голуба С.О. завідувачем відділом досліджень у сфері інформаційних технологій Дніпропетровського НДЕКЦ МВС України проведена експертиза відеозвукозапису, за висновками якої ознак внесення змін у відеофонограмах, зафіксованих у файлах з іменами «АDR-3512.АVІ», АDR-3513.АVІ», які містяться на наданій на дослідження картці пам`яті «Transcend SD тмНС 10 16 GВ», не виявлено. Відеофонограми, зафіксовані у файлах з іменами «АDR-3512.АVІ», АDR-3513.АVІ», які містяться на наданій на дослідження карті пам`яті «Transcend SD тмНС 10 16 GВ», створені за допомогою автомобільного відеореєстратора FALCON (а.с. 104-111 т.З).

Відповідно до договору про надання послуг №дн2019-626 від 13.02.2019 вартість послуг з експертизи склала 1688,40 грн. (а.с.112-113 т.З).

Відповідно до висновку експерта №СЕ-19/104-21/27659-ІТ від 11 листопада 2021 року, проведеного завідувачем сектору автотехнічних досліджень відділу судової експертизи №1 (м.Кривий Ріг) лабораторії судової експертизи (м.Кривий Ріг) Дніпропетровського НДЕКЦ МВС, на підставі ухвали Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09.06.2021, водій автомобіля «Mitsubishi АSХ» р/н НОМЕР_5 ОСОБА_2 повинен був діяти у відповідності до вимог п.п.12.3, 12.4, 12.9 (б) ПДР України. З моменту виникнення небезпеки для руху, водій автомобіля «Mitsubishi АSХ» ОСОБА_2 не мав технічної можливості уникнути ДТП.

Водій автомобіля «Тоуоtа Avensis» р/н НОМЕР_1 ОСОБА_8 повинен був діяти у відповідності з п.п. 10.1, 10.4, 11.8 ПДР України. Останній мав технічну можливість запобігти ДТП, шляхом виконання в робочому режимі вимог п.п. 10.1, 10.4 Правил.

При умові руху автомобіля «Mitsubishi АSХ» р/н НОМЕР_5 під керуванням ОСОБА_2 зі швидкістю 60 км/год, в діях водія ОСОБА_2 не вбачається невідповідностей вимогам ПДР України, які б з технічної точки зору перебували в причинному зв`язку із настанням ДТП. При умові руху автомобіля «Mitsubishi АSХ» зі швидкістю 70 км/год в діях водія ОСОБА_2 вбачається невідповідність вимогам п.12.4, 12.9 (б) ПДР України, яка з технічної точки зору не перебуває в причинному зв`язку із настанням ДПТ, оскільки він з моменту виникнення небезпеки для руху не мав технічної можливості уникнути ДТП і при русі із допустимою швидкістю в населеному пункті.

Невідповідність дій водія автомобіля «Тоуоtа Avensis» ОСОБА_8 вимогам п.п. 10.1, 10.4 ПДР України, з технічної точки зору перебуває в причинному зв`язку із настанням ДТП (а.с. 170-184 т.4).

Вартість проведеної експертизи склала 2109,60 грн, яка була сплачена ОСОБА_2 (а.с. 164, 169 т.4).

Суд першої інстанції, відмовляючи позивачеві ОСОБА_1 в задоволенні його позовних вимог, заявлених до ОСОБА_2 про стягнення матеріального збитку та моральної шкоди, виходив з недоведеності вини водія ОСОБА_2 у ДТП., яка мала місце 13 квітня 2016 року.

Відмовляючи позивачу ОСОБА_1 в задоволенні його позовних вимог, заявлених до страховика - СК ПРАТ «Київський страховий дім», суд першої інстанції виходив з необґрунтованості та безпідставності заявлених позовних вимог, оскільки ні ОСОБА_1 , ні ОСОБА_2 до Страховика з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду не звертались, позивач ОСОБА_1 із заявою про виплату страхового відшкодування до вказаного Страховика не звертався, тому у останнього не виникло обов`язку приймати будь-які рішення про виплату чи відмову у виплаті страхового відшкодування.

Частково задовольняючи зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_8 , суд першої інстанції виходив з встановлення неправомірності дій водія ОСОБА_8 , що призвели до скоєння ДТП та пошкодження транспортного засобу «Mitsubishi АSХ».

Стягуючи з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_2 матеріальні збитки в розмірі 56965,69 грн., суд першої інстанції виходив з того, що ця сума підтверджена висновками експертного автотоварознавчого дослідження №Д26/04/16 від 22.04.2016, тоді, як вартість ремонту автомобіля Mitsubishi АSХ, яка відповідно акту виконаних робіт від 05.07.2016 склала 90356,90 грн. належними та допустимими доказами не доведена, так як квитанція про оплату зазначеної суми за актом виконаних робіт датована 31.12.2015, тобто до скоєння ДТП.

Частково задовольняючи вимоги зустрічного позову в частині моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 у зв`язку з ДТП завдано моральної шкоди, яка полягає у емоційному стресі у зв`язку з ДТП; переживаннями у зв`язку з пошкодженням майна; душевними стражданнями, викликаними неможливістю користування своїм майном, необхідністю зміни звичного способу життя та виходячи із засад розумності, виваженості і справедливості визначив до стягнення моральну шкоду в розмірі 8000 грн.

За вимогами ст.ст.263, 264 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, ;що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов`язаний з`ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов`язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи адвоката Цепелєва Ю.М., викладені в апеляційній скарзі, частково погоджується з доводами скаржника викладеними у скарзі, з огляду на таке.

Судом першої інстанції було встановлено, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Тойота-Авенсіс» була застрахована в СК ПрАТ «Європейський страховий союз», поліс №АЕ/7158886, строк дії з 31.12.2015 по 30.12.2016. Ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну встановлений в розмірі 50 000 грн., розмір франшизи - 1000 грн. (адміністративна справа відносно ОСОБА_9 за ст.124 КУпАП т.1 а.с.11).

З ухвали суду від 06 листопада 2020 року вбачається, що до участі у справі було залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору з боку відповідача по зустрічному позову - Приватне акціонерне товариство «Європейський страховий союз" (ПРАТ «ЄСС») (а.с.77-78, т.4). В ухвалі суд зазначив, що представник позивача за зустрічним позовом суду пояснив, що після ДТП ОСОБА_2 звертався до зазначеної страхової компанії за відшкодуванням майнової шкоди.

З журналу судового засідання від 06.11.2020 видно, що представник позивача ОСОБА_2 - адвокат Голуб С.О. суду пояснював, що ОСОБА_2 звертався до страхової компанії, але ті згодом збанкрутілі (а.с.80, т.4).

При цьому, суд першої інстанції погодився з позицією сторони позивача за зустрічним позовом що суб`єктом, який має задовольнити вимогу позивача, є саме завдавач шкоди - відповідач ОСОБА_8 , не третя особа - страховик відповідача ПРАТ «ЄСС».

Суд першої інстанції не перевірив чи дійсно страховик є банкрутом, яку відповідь отримав ОСОБА_2 на своє звернення до ПРАТ «ЄСС», чи сплачувались йому грошові кошти цим страховиком.

Відомостями з мережі Інтернет встановлено, що станом на 06.06.2022 року ПРАТ «ЄСС» не перебуває в процесі припинення.

У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц (провадження №14-176цс 18) було зроблено наступні правові висновки:

п.69 у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

п.72 відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

п.73 покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Обов`язок страховика відшкодувати завдану шкоду виникає з факту завдання застрахованою особою такої шкоди.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, завдану майну потерпілих, становить 50 000 на одного потерпілого. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені у договорі страхування.

Судом першої інстанції було встановлено, що відповідно до полісу №АЕ/7158886 страховиком відповідача ОСОБА_8 і страховим лімітом 50 000 грн. (розмір франшизи - 1000 грн.) на момент вчинення ДТП була третя особа - СК ПрАТ «Європейський страховий союз».

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок ДТП майну третьої особи.

За загальним правилом, викладеним у пункті 5 частини першої статті 991 ЦК України, страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків.

Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає спеціальні правила щодо наслідків невиконання страхувальником обов`язку перед страховиком, зокрема з надання своєчасного повідомлення про настання страхового випадку.

Так, підпункт 33.1.4 (до набрання чинності Законом № 3045-VI від 17 лютого 2011 року - підпункт 33.1.2) пункту 33.1 статті 33 вказаного Закону в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, передбачав, що у разі настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про ДТП встановленого зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Так, підпункт 33.1.4 (до набрання чинності Законом № 3045-VI від 17 лютого 2011 року - підпункт 33.1.2) пункту 33.1 статті 33 вказаного Закону в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, передбачав, що у разі настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про ДТП встановленого зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

У випадку невиконання чи неналежного виконання страхувальником вказаного обов`язку страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника (підпункт 38.1.1 («ґ») пункту 38.1 статті 38 зазначеного Закону).

З огляду на наведені вище норми закону, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, встановивши, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Тойота-Авенсіс» була застрахована в СК ПрАТ «Європейський страховий союз», що ОСОБА_2 звертався до цього страховика із повідомленням про ДТП, повинен був залучити до участі у справі співвідповідача - страховика, тому необґрунтованим є висновок суду першої інстанції про те, що шкода має бути відшкодована її заподіювачем оскільки такий висновок суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності, так як обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Суд першої інстанції стягнув з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_2 на відшкодування майнової шкоди 56 965 (п`ятдесят шість тисяч дев`ятсот шістдесят п`ять) гривень 69 коп., на відшкодування моральної шкоди 8000 (вісім тисяч) гривень, а всього - 64 965 (шістдесят чотири тисячі дев`ятсот шістдесят п`ять) гривень 69 копійок, однак, оскільки обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції слід змінити та зменшити розмір відшкодування майнової шкоди, стягнутої з відповідача ОСОБА_8 на користь позивача ОСОБА_2 на суму страхового відшкодування встановленого у полісі №АЕ/7158886 - 49 000 грн. з урахуванням франшизи, яка становить 1000 грн., так як страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

З огляду на те, що ОСОБА_2 пред`явив позов до відповідача ОСОБА_8 про відшкодування фактичного розміру, завданої йому внаслідок ДТП майнової шкоди, висновки суду першої інстанції про наявність підстав для повного задоволення позовних вимог, колегія суддів вважає помилковими.

Отже, стягненню з відповідача ОСОБА_8 на користь позивача ОСОБА_2 на відшкодування майнової шкоди підлягає різниця між визначеною судом до стягнення майновою шкодою -56 965, 69 грн. та розміром страхового відшкодування - 49 000 грн., яка становить 7965,69 грн. (56 965,69-49 000=7965,69 грн.).

Таким чином стягнута судом з відповідача ОСОБА_8 на користь позивача ОСОБА_2 майнова шкода підлягає зменшенню з 56 965, 69 грн. до 7965,69 грн.

Доводи адвоката Цепелєва Ю.М. про те, що ОСОБА_2 не є належним позивачем по зустрічному позову колегія суддів відхиляє, з огляду на те, що вони були предметом розгляду судом першої інстанції, що відображено в оскаржуваному судовому рішенні.

Відповідно до п.13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», враховуючи, що відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну.

До таких осіб належить і особа, яка керувала транспортним засобом без доручення, але на підставі документів, визначених пунктом 2.1 Правил дорожнього руху України (посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб).

Судом встановлено, що власником автомобіля «Mitsubishi АSХ» є дружина позивача за зустрічним позовом - ОСОБА_4 . Сторонами не заперечується, що автомобіль, який придбаний в період шлюбу, є предметом спільної сумісної власності подружжя.

ОСОБА_2 має посвідчення водія, яке дає йому право керування транспортним засобом вказаної категорії та саме він керував автомобілем «Mitsubishi АSХ» під час ДТП, відповідно він має право на відшкодування збитків завданих спільному майну подружжя.

Доводи представника Цепелєва Ю.М. про відсутність вини водія ОСОБА_8 у ДТП та наявність вини водія ОСОБА_2 колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки вони були предметом розгляду судом першої інстанції, що відображено в судовому рішенні.

Постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 липня 2017 року вина особи, яка притягувалась до адміністративної відповідальності - ОСОБА_8 не була встановлена через суперечливість висновків автотехнічних експертиз, провадження у справі закрито на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

При цьому у постанові суду апеляційної інстанції зазначено, що закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_8 не виключає можливості стягнення з нього коштів у відшкодування матеріальної або моральної шкоди в порядку цивільного судочинства в разі встановлення судом в ході розгляду цивільної справи доказів його вини в порушенні вимог ПДР України, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Протокол про адміністративне правопорушення стосовно водія ОСОБА_2 при даній дорожньо-транспортній пригоді не складався, таких доказів суду не надано.

Матеріали цивільної справи містять ряд доказів, які були досліджені судом першої інстанції під час судового розгляду справи і в подальшому були оцінені судом з наданням відповідної правової оцінки, зокрема судом був досліджений висновок експерта №8/10.1-1 від 07.03.2017, який був проведений за постановою Широківського районного суду у справі про адміністративне правопорушення №197/729/16-п (а.с.196-224, т.1); висновок експертного автотехнічного дослідження №87-17 від 23.06.2017, проведеного за заявою адвоката Цепелєва Ю.М. судовим експертом Забутою О.В. (а.с.17-26, т.2); висновок експертного дослідження №9/10.1/8, №9/6.1/8 від 04.10.2017, проведеного судовим експертом Пилипенком А.М. за заявою адвоката Голуба С.О. (а.с.117-129, т.1, а.с.4-12, т.2); висновок експерта №15/7.1-7.2/22 від 07.03.2019, проведеного судовим експертом Биковим О.Г. за заявою адвоката Голуба С.О. (а.с.105-111, т.3), а також висновок експерта №СЕ-19/104-21/27659-ІТ від 11 листопада 2021 року, проведений судовим експертом Чернецьким О.В. на підставі ухвали суду першої інстанції від 09.06.2021 в рамках цієї справи (а.с.170-184, т.4).

Так, відповідно до висновку експерта №8/10.1-1 від 07.03.2017, проведеного за постановою Широківського районного суду Дніпропетровської області від 13.12.2016 у справі №197/729/16-п, дати відповідь на більшість запитань поставлених на експертизу не надалося можливим через недостатність вихідних даних, а також оскільки питання вирішуються транспортно - трасологічною експертизою (а.с.196-224 т.1).

Із висновку експерта за результатами автотехнічного дослідження №87-17 від 23.06.2017, проведеного за заявою адвоката Цепелєва Ю.М., встановлено, що у заданій дорожньо-транспортній ситуації, при згаданих заявою вихідних даних, водій ОСОБА_2 мав технічну можливість за умови своєчасного реагування на маневр розвороту автомобіля Тоуоtа Avensis у напрямку смуги руху автомобіля Mitsubishi АSХ, навіть не застосовуючи екстреного та службового гальмування, здійснити зупинку до лінії руху автомобіля Тоуоtа Avensis, з технічної точки зору, небезпеки та перешкоди для руху водію ОСОБА_2 автомобіль Тоуоtа Avensis не створював та не вимушував водія ОСОБА_2 змінювати напрямок свого руху ліворуч. В діях водія ОСОБА_2 вбачаються невідповідності до вимог п.12.3 ПДР, маневр водія ОСОБА_2 ліворуч був невиправданий та такі його дії знаходяться в причинному зв`язку з даною ДТП. У заданій дорожньо-транспортній ситуації, при згаданих заявою вихідних даних, водію автомобіля Тоуоtа Avensis ОСОБА_8 , перед початком виконання маневру розвороту ліворуч, для забезпечення безпеки дорожнього руху, необхідно було діяти відповідно до вимог п.10.1 ПДР України. Однак невідповідностей в діях вказаного водія вимогам п.10.1 ПДР України, які б знаходились в причинному зв`язку з даною ДТП, з технічної точки зору не вбачається (а.с. 17-26 т.2).

За висновком експертного дослідження №9/10.1/8 №9/6.1/8 від 04.10.2017, проведеного судовим експертом Дніпропетровського НДЕКЦ за заявою адвоката Голуба С.О.: час руху автомобіля Тойота Авенсіс з моменту зміни напрямку руху до зіткнення з автомобілем Мітцубісі становить 2,63 с + 0,1с; свідчення водія ОСОБА_8 в частині часу руху автомобіля Тойота Авенсіс з моменту зміни напрямку руху до зіткнення (7,0, 8,4, 10.2 с), з технічної точки зору, не спроможні; свідчення водія ОСОБА_8 в частині розташування місця зіткнення в поперечному плані проїзної частини, з технічної точки зору, не спроможні; свідчення водія ОСОБА_2 в частині розташування автомобіля Мітцубісі відносно місця зіткнення в момент зміни напрямку руху автомобілем Тойота Авенсіс, з технічної точки зору, не позбавлені технічного сенсу (а.с.117-129 т.1, а.с.4-12 т.2).

Відповідно до висновку експерта №СЕ-19/104-21/27659-ІТ від 11 листопада 2021 року, проведеного завідувачем сектору автотехнічних досліджень відділу судової експертизи №1 (м.Кривий Ріг) лабораторії судової експертизи (м.Кривий Ріг) Дніпропетровського НДЕКЦ МВС, на підставі ухвали Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09.06.2021, водій автомобіля «Mitsubishi АSХ» р/н НОМЕР_5 ОСОБА_2 повинен був діяти у відповідності до вимог п.п.12.3, 12.4, 12.9 (б) ПДР України. З моменту виникнення небезпеки для руху, водій автомобіля «Mitsubishi АSХ» ОСОБА_2 не мав технічної можливості уникнути ДТП.

Водій автомобіля «Тоуоtа Avensis» р/н НОМЕР_1 ОСОБА_8 повинен був діяти у відповідності з п.п. 10.1, 10.4, 11.8 ПДР України. Останній мав технічну можливість запобігти ДТП, шляхом виконання в робочому режимі вимог п.п. 10.1, 10.4 Правил.

При умові руху автомобіля «Mitsubishi АSХ» р/н НОМЕР_5 під керуванням ОСОБА_2 зі швидкістю 60 км/год, в діях водія ОСОБА_2 не вбачається невідповідностей вимогам ПДР України, які б з технічної точки зору перебували в причинному зв`язку із настанням ДТП. При умові руху автомобіля «Mitsubishi АSХ» зі швидкістю 70 км/год в діях водія ОСОБА_2 вбачається невідповідність вимогам п.12.4, 12.9 (б) ПДР України, яка з технічної точки зору не перебуває в причинному зв`язку із настанням ДПТ, оскільки він з моменту виникнення небезпеки для руху не мав технічної можливості уникнути ДТП і при русі із допустимою швидкістю в населеному пункті.

Невідповідність дій водія автомобіля «Тоуоtа Avensis» ОСОБА_8 вимогам п.п. 10.1, 10.4 ПДР України, з технічної точки зору перебуває в причинному зв`язку із настанням ДТП (а.с. 170-184 т.4).

У зв`язку з тим, що сторона відповідачів за зустрічним позовом ставили під сумнів відеозапис ДТП, наданий свідком події ОСОБА_5 , за заявою представника позивача за зустрічним позовом - адвоката Голуба С.О. завідувачем відділом досліджень у сфері інформаційних технологій Дніпропетровського НДЕКЦ МВС України проведена експертиза відео звукозапису, за висновками якої ознак внесення змін у відеофонограмах, зафіксованих у файлах з іменами «АDR-3512.АVІ», АDR-3513.АVІ», які містяться на наданій на дослідження картці пам`яті «Transcend SD тмНС 10 16 GВ», не виявлено. Відеофонограми, зафіксовані у файлах з іменами «АDR-3512.АVІ», АDR-3513.АVІ», які містяться на наданій на дослідження карті пам`яті «Transcend SD тмНС 10 16 GВ», створені за допомогою автомобільного відеореєстратора FALCON (а.с.104-111 т.3).

При цьому судовому експерту Бикову О. Г. який проводив експертизу відео звукозапису було надано на дослідження «відео реєстратор «FaIcon» з блоковим живленням, SD карту «Transcend 16 GВ», на якій містяться два в тому числі відео файли з назвою АDR-3512., АDR-3513 з відеозаписом події ДТП та чисту карту пам`яті micro SD 16Gb Kingston (10) з адаптером для micro SD Kingston».

Таким чином при проведенні експертного дослідження відеозапису ДТП експертом досліджувався первинний носій інформації - SD карта «Transcend 16 GВ» та створені відеограми, які зафіксовані у файлах АDR-3512., АDR-3513 і були створені за допомогою автомобільного реєстратора FALCON, тому твердження адвоката Цепелєва Ю.М. про те, що тільки дисковий запис, а не картка пам`яті як первинний носій інформації був долучений до матеріалів цивільної справи і тому цей доказ є неналежним доказом, колегія суддів, з наведених вище підстав не бере до уваги.

Останнім висновком судової автотехнічної експертизи №СЕ-19/104-21/27659-ІТ від 11 листопада 2021 року, проведеної судовим експертом Чернецьким О.В. на підставі ухвали суду першої інстанції від 09 червня 2021 року, встановлено, що з моменту виникнення небезпеки для руху, водій автомобіля «Mitsubishi АSХ» ОСОБА_2 не мав технічної можливості уникнути ДТП. Водій автомобіля «Тоуоtа Avensis» р/ н НОМЕР_1 ОСОБА_8 повинен був діяти у відповідності з п.п. 10.1, 10.4, 11.8 ПДР України. Останній мав технічну можливість запобігти ДТП, шляхом виконання в робочому режимі вимог п.п. 10.1, 10.4 Правил, невиконання яких з технічної точки зору перебуває в причинному зв`язку із настанням ДТП.

При цьому, судовому експерту були надані матеріали цивільної справи в 4-х томах, матеріали справи про адміністративне правопорушення №197/729/16-п в 2-х томах та автомобільний реєстратор FALCON з електронними носіями інформації, які при проведенні експертизи досліджувались експертом разом з іншими доказами ( схемою місця ДТП, протоколом додаткового огляду місця ДТП, поясненнями водіїв - учасників ДТП, роз`ясненнями ОСОБА_12 ).

Зокрема експертним аналізом кадрів відеозапису АDR-3512 було встановлено, що від моменту початку маневру автомобілем «Тоуоtа Avensis» р/н НОМЕР_1 до моменту зупинки автомобілів-учасників ДТП після зіткнення минув час 4,53с., який є значно меншим за засвідчений водієм ОСОБА_8 час руху керованого ним автомобіля від моменту початку маневру розвороту до моменту зіткнення транспортних засобів - 7с (мінімальний) та 10,2с. (максимальний), у зв`язку з чим експерт прийшов до висновку, що засвідчений водієм ОСОБА_8 час зближення транспортних засобів не відповідає фактичним даним події зафіксованим пристроєм відео фіксації, та свідчить про технічну неспроможність вихідних даних механізму ДТП №1 (за свідченнями ОСОБА_8 ).

Доводи адвоката Цепелєва Ю.М. про те, що висновок експерта Чернецького О.В. складений не на підставі об`єктивних даних оригіналу інформації електронного первоносія - картки пам`яті (чіпа) відеореєстратора, а на підставі незаконно зібраних вихідних даних інспекторами ПП м.Кривого Рогу при розгляді адміністративної справи, тому не може бути належним доказом у справі, колегія суддів відхиляє, оскільки експертне дослідження проводилося зокрема, шляхом перегляду відеозапису події ДТП, зафіксованого на первинному носії інформації - SD карта «Transcend 16 GВ» автомобільного реєстратора FALCON, який належить свідку події ОСОБА_5 .

Доводи представника Цепелєва Ю.М. про відсутність у ДТП вини водія ОСОБА_8 та наявність вини водія ОСОБА_2 , який застосував відворот (вдогонку), що і призвело до ДТП спростовуються сукупністю доказів, зокрема останнім висновком судової автотехнічної експертизи №СЕ-19/104-21/27659-ІТ від 11 листопада 2021 року, висновком експертного дослідження №9/10.1/8 №9/6.1/8 від 04.10.2017, а також відеозаписом події зафіксованим автомобільним реєстратором FALCON, який належить свідку події ОСОБА_5 .

Відповідно до положень ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст. 1187 ч.2 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищено: небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до роз`яснень, викладених в Пленумі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» в п. 6 зазначено, що «особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди ( п. 2.2. Правил дорожнього руху України)»

Згідно з коментованою ст.1187 ЦК України особливість правил 'відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, полягає в наявності лише трьох підстав для виникнення відповідальності: а) наявність шкоди; б) протиправна дія заподіювача шкоди; в) наявність причинного зв`язку між протиправною дією та шкодою. Вина заподіювача шкоди не вимагається.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди. З огляду на презумпцію вини завдача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у і тому числі і моральну шкоду) якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини (внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК).

Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Закон не покладає на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір.

Водночас слід зазначити, що встановлення під час розгляду справи про адміністративне правопорушення вини особи не має преюдиційного значення при розгляді позовів щодо застосування наслідків вчинення такого діяння, зокрема відшкодування шкоди, заданої внаслідок ДТП. Постанова у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою (ч. 6 ст. 82 ЦПК України).

Таким чином, відсутність в матеріалах справи судового рішення, яким ОСОБА_8 був би притягнутий до відповідальності за скоєння дорожньо-транспортної пригоди не може бути достатньою підставою для відмови в позові, оскільки в силу приписів ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення є обов`язковим для суду, проте, не єдиним доказом наявності вини заподіювача шкоди. Крім того, вина як суб`єктивна сторона і складова адміністративного правопорушення, що тягне адміністративну відповідальність є відмінною від винних дій особи, що призвели до завдання шкоди та передбачає настання цивільно-правової відповідальності за шкоду завдану внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Колегія суддів повністю погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення первісних позовних вимог ОСОБА_1 , заявлених до ОСОБА_2 та страховика СК ПРАТ «Київський страховий дім», оскільки вина водія ОСОБА_2 у ДТП є недоведеною, ні ОСОБА_1 , ні ОСОБА_2 до страховика з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду не звертались, позивач ОСОБА_1 із заявою про виплату страхового відшкодування до СК ПРАТ «Київський страховий дім», не звертався, відповідно у останнього не виникло обов`язку приймати будь-які рішення про виплату чи відмову у виплаті страхового відшкодування.

Таким чином, доводи адвоката Цепелєва Ю.М., що позивачем за первісним позовом ОСОБА_1 додержані усі процесуальні вимоги до заподіювача шкоди ОСОБА_2 та СК ПРАТ «Київський страховий дім» та надані усі докази матеріального і морального збитку, що є підставою для повного задоволення позовних вимог, колегія суддів вважає необґрунтованими і їх відхиляє.

Висновок суду першої інстанції щодо неправомірності дій водія ОСОБА_8 , що призвели до скоєння ДТП та пошкодження транспортного засобу «Mitsubishi АSХ», колегія суддів також вважає правильним, однак покладення обов`язку по відшкодуванню майнової шкоди на завдавача шкоди - відповідача ОСОБА_8 , без залучення до участі у справі співвідповідача - страховика відповідача - ПРАТ «ЄСС», суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності, і у цій частині суд апеляційної інстанції погоджується з доводами адвоката Цепелєва Ю.М. та вважає за необхідне змінити судове рішення та стягнути з відповідача ОСОБА_8 на користь позивача ОСОБА_2 на відшкодування майнової шкоди різницю між визначеною судом до стягнення майновою шкодою -56 965, 69 грн. та розміром страхового відшкодування - 49 000 грн., яка становить 7965,69 грн. (56 965,69-49 000=7965,69 грн.).

Відповідно до статті 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає в тому числі у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

У пунктах 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами та доповненнями) роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_2 в частині стягнення з ОСОБА_8 моральної шкоди, як і погоджується з присудженою судом сумою моральної шкоди 8000 грн., яку суд визначив, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості.

Доводи апеляційної скарги не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки, які обґрунтовано викладені у мотивувальній частині рішення суду першої інстанцій, та зводяться до переоцінки доказів, незгоди скаржника з висновками щодо їх оцінки та містять посилання на факти, що були предметом дослідження суду.

Згідно ч.1ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів вважає, що, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив по суті правильне судове рішення. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Цепелєва Ю.М. підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції з викладених вище підстав підлягає зміні в частині зменшення розміру майнової шкоди, стягнутоїз відповідача ОСОБА_8 на користь позивача ОСОБА_2 з 56 965, 69 грн. до 7965,69 грн.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381,382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Цепелєва Юрія Миколайовича задовольнити частково.

Рішення Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 лютого 2022 року в частині стягнутої судом з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 майнової шкоди змінити, зменшивши цей розмір з 56 965, 69 грн. (п`ятдесят шість тисяч дев`ятсот шістдесят п`ять гривень 69 копійок) до 7965,69 грн. (семи тисяч дев`ятсот шістдесяти п`яти гривень 69 копійок).

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 09 червня 2022 року.

Головуючий:

Судді: