Номер провадження: 22-ц/813/4193/22
Головуючий у першій інстанції Абухін Р. Д.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.12.2022 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Князюка О.В., Таварткіладзе О.М.

за участю секретаря: Дубрянської Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє опікун ОСОБА_2 у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , третя особа: Приморська державна нотаріальна контора у м. Одесі про визнання права власності в порядку спадкування за законом, на рішення Приморського районного суду м. Одеси, ухваленого під головуванням судді Абухіна Р.Д. 15 червня 2021 року у м. Одеса, -

встановила:

У листопаді 2018 року ОСОБА_3 звернулась до суду із позовом, у якому, з урахуванням уточнень, просила визнати за позивачкою право власності на 1/3 678/4000 квартири АДРЕСА_1 , яка належала її чоловіку ОСОБА_5 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 . в порядку спадкування за законом; стягнути солідарно судові витрати в сумі і розмірі 2724 гривень (а.с. 2-4, 76 -79).

ОСОБА_3 обґрунтовувала свої вимоги тим, що власником 678/4000 частин квартири АДРЕСА_1 , був її чоловік ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спадкоємцями першої черги майна померлого є вона, як дружина, а також мати померлого ОСОБА_2 та батько померлого ОСОБА_4 . Шостою Одеською державною нотаріальною конторою була відкрита спадкова справа, та 13.08.2017 року ОСОБА_3 було відмовлено у вчинені процесуальних дій, про що винесена постанова № 3641/02-31 від 13.08.2017 року, оскільки позивач не змогла надати в повному обсязі правовстановлюючі документи на спадкове майно. Оскільки відповідачі не дають оригінали документів, які ОСОБА_3 повинна подати до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину, то вказане перешкоджає їй у реалізації оформлення своїх спадкових прав.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 15 червня 2021 року позов ОСОБА_3 було задоволено.

Визнано за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на 1/3 678/4000 частин квартири АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 .

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У апеляційній скарзі особа, яка не приймала участі у справі в суді першої інстанції - ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє опікун ОСОБА_2 , просить рішення суду першої інстанції скасувати, та постановити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що апелянт не згоден з тим, що до спадкової маси після смерті його брата ОСОБА_5 були включені 678/4000 часток квартири АДРЕСА_1 , оскільки між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 була домовленість про переоформлення частки у вказаній квартирі, що належала померлому, в обмін на укладання договору дарування квартири АДРЕСА_2 .

Сторони про розгляд справи на 13 грудня 2022 року були сповіщені належним чином.

13.12.2022 року від ОСОБА_2 , ОСОБА_4 надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності.

13.12.2022 року від представника ОСОБА_3 на адресу Одеського апеляційного суду надійшло клопотання про відкладення розгляду апеляційної скарги.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд, з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу за відсутності сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє опікун ОСОБА_2 підлягає закриттю, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 352 ЦПК України, учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

При цьому, якщо обставини про вирішення судом першої інстанції питання про права, інтереси та свободи особи, яка не була залучена до участі у справі, не підтвердились, апеляційне провадження підлягає закриттю.

Як встановлено судом першої інстанції, 25 вересня 2015 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було укладено шлюб, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі Одеського міського управління юстиції складено актовий запис № 2446, свідоцтво серії НОМЕР_1 (а.с. 21).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер у м. Полтава, про що 19 вересня 2016 року Київським районним у місті Полтаві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області було складено відповідний актовий запис № 808, свідоцтво серії НОМЕР_2 (а.с. 40).

З 20 червня 1991 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується довідкою № 631 від 27.10.2016 року (а.с. 31).

Після смерті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , Шостою Одеською державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа № 501/2016 (індекс справи 02-14) до майна померлого.

У встановлений законом строк до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини звернулись: ОСОБА_2 (мати померлого); ОСОБА_4 (батько померлого); ОСОБА_3 (дружина) (а.с. 7 ? 10).

13 жовтня 2017 року Шостою одеською державною нотаріальною конторою була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, а саме на квартиру АДРЕСА_4 , та на квартиру АДРЕСА_1 . У постанові зазначено, що спадкоємець ОСОБА_3 не має можливості надати правовстановлюючі документи на спадкове майно (а.с. 37, 39)

З матеріалів справи вбачається, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 22 вересня 1994 року право спільної часткової власності на 678/4000 частин квартири спільного заселення АДРЕСА_1 належить ОСОБА_4 та членам його сім`ї: ОСОБА_2 , ОСОБА_5 та ОСОБА_1 (а.с. 24, 25).

Згідно ст. ст. 1216, 1217, 1218, 1219, 1220, 1221 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

Згідно ст. ст. 316, 317, 318, 319, 321 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право власності є непорушним.

Як вірно вказано у рішенні суду, на підставі положень 1261 ЦК України, спадкоємцями після смерті ОСОБА_5 є батько, мати та дружина померлого. Родинні відносини учасників справи з померлим підтверджуються матеріалами справи (а.с. 13 ? 21).

За вищевказаних обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_3 та необхідність їх задоволення.

При цьому, як вбачається із матеріалів справи, апелянт ОСОБА_1 не є учасником даних спадкових правовідносин, не є стороною у справі, а також вказаним судовим рішенням не вирішувалось питання про належну апелянту на праві власності частку у квартирі АДРЕСА_1 .

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що оскільки спадкові правовідносини, з приводу яких ухвалено оскаржуване рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15 червня 2021 року, виникли за позовом ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за законом, вимоги до скаржника - ОСОБА_1 не заявлялися та судом не вирішувалися, а тому апеляційний суд констатує, що питання про права, свободи, інтереси та обов`язки останнього судом у цій справі не розглядалося та не вирішувалось, що є підставою для закриття апеляційного провадження за його скаргою. Таким чином, право на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції в цій справі у ОСОБА_1 відсутнє.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів (рішення Суду у справах: Sovtransavto Holding v. Ukraine, no. 48553/99, § 77, від 25 липня 2002 року; Ukraine-Tyumen v. Ukraine, no. 22603/02, §§ 42 та 60, від 22 листопада 2007 року).

Відповідно до пунктів 33, 34 рішення Європейського суду з прав людини від 19 лютого 2009 року у справі «Христов проти України», одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (справа «Брумареску проти Румунії», п. 61). Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом, жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі.

Заперечення ОСОБА_1 у апеляційній скарзі проти того факту, що до спадкової маси після смерті його брата ОСОБА_5 були включені 678/4000 часток квартири АДРЕСА_1 , оскільки між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 була домовленість про переоформлення частки у квартирі АДРЕСА_1 , що належала померлому, в обмін на укладання договору дарування квартири АДРЕСА_2 , колегія суддів вважає безпідставними, оскільки апелянтом не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження вказаного.

Додані до апеляційної скарги копії Договору дарування від 30.11.2006 року та Договору пайової участі у будівництві квартири АДРЕСА_2 від 05 вересня 2005 року не є підтвердженням вимог апелянта, оскільки Договір дарування від 30.11.2006 року був укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , а Договір пайової участі у будівництві квартири від 05.09.2005 року був укладений між ОСОБА_2 та ТОВ «Аргус», і жодний з цих договорів не є підтвердженням існування між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 домовленості про переоформлення на ОСОБА_1 частки у квартирі АДРЕСА_5 , що належала ОСОБА_5 , в обмін на укладання договору дарування квартири АДРЕСА_2 .

На підставі викладеного, колегія суддів доходить до висновку про те, що оскаржуваним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 15 червня 2021 року не могли бути вирішені питання про права та обов`язки ОСОБА_1 .

Згідно п.3 ч.1 ст. 362 ЦПК України, суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Керуючись п.3 ч.1 ст. 362, ст. ст. 367, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє опікун ОСОБА_2 у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 (третя особа - Приморська державна нотаріальна контора у м. Одесі) про визнання права власності в порядку спадкування за законом, на рішення Приморського районного суду м. Одеси, ухваленого під головуванням судді Абухіна Р.Д. 15 червня 2021 року у м. Одеса, закрити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складений 21 грудня 2022 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді О.В. Князюк

О.М. Таварткіладзе