БЕРЕЗАНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ провадження 2-о/356/23/22
Справа № 356/478/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.12.2022 Березанський міський суд Київської області в складі:

головуючого судді Голік Г.К.

з участю секретаря Бейгул Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , заінтересована особа Березанський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м.Київ), поданої їх представником-адвокатом Гуртовою Тетяною Іванівною про встановлення факту народження дитини

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2022 року представник заявників звернулася до суду із заявою про встановлення факту народження дитини.

В обґрунтування вимог представник посилається на те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 02 жовтня 2010 року зареєстрували шлюб, про що зроблено актовий запис № 1247.

Від шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Сімферополь АР Крим у них народився син ОСОБА_3 , в свідоцтві про народження якого ОСОБА_3 записана матір`ю дитини, а батьком ОСОБА_2 .

Заявники позбавлені можливості реалізувати свої права щодо реєстрації народження дитини та з метою запобігання обмеження цивільних прав та обов`язків дитини просять суд встановити факт народження дитини сина ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Сімферополь АР Крим .

Заявники та їх представник в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, в матеріалах справи міститься заява в якій просять суд здійснювати розгляд заяви за їх відсутності.

Представник заінтересованої особи - Березанський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) в судове засідання не з`явився, надавши через канцелярію суду заяву про розгляд справи без їх представника та не заперечують проти задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання усіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що заявлені вимоги представника заявників, адвоката Гуртової Т.І. є такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав:

Судом встановлено, що 02.10.2010 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено шлюб. Дана обставина підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , місце реєстрації : відділ реєстрації актів про шлюб Сімферопольського міського управління юстиції АР Крим, актовий запис 1247 .

Згідно з копії паспорту серії НОМЕР_2 виданого 29 жовтня 2010 року Бахчисарайським РВ ГУМВС України в АР Крим, заявник ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .(а.с.2-3)

Згідно з копії паспорту серії НОМЕР_3 виданого 26 жовтня 2001 року Київським РВ Сімферопольського МУГУВС України в АР Крим, заявник ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .(а.с.5-6)

З копії виписного епікрізу(з акушерського стаціонару) від 15 листопада 2017 року вбачається, що ОСОБА_1 15.11.2017 народила хлопчика.

Згідно з копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 10 січня 2018 року, яке видане на окупованій території України так званим відділом реєстрації народження м. Сімферополь Департаменту записів актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим у заявників як громадян Російської Федерації, ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Сімферополь Республіки Крим Російської Федерації народився син ОСОБА_3 .(а.с.9)

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як вбачається з ч.1 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

З ч. 1 ст. 317 ЦПК України вбачається, що заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.

Правовий режим тимчасового окупованої території визначає Закон України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». Згідно зі ст. 3 цього Закону визначено межі тимчасово окупованої території: сухопутна територія АР Крим та м. Севастополя, внутрішні води України цих територій; внутрішні морські води і територіальне море України навколо Кримського півострова, територія виключної (морської) економічної зони України вздовж узбережжя Кримського півострова та прилеглого до узбережжя континентального шельфу України, на які поширюється юрисдикція органів державної влади України відповідно до норм міжнародного права, Конституції та законів України; повітряний простір над вищезазначеними територіями.

Відповідно до ст. 1 Закону тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Суд враховує, що Автономна Республіка Крим станом на час розгляду цієї справи знаходиться на тимчасово окупованій території України і всі населені пункт входить до переліку, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Вказана обставина позбавляє заявників можливості зареєструвати факт народження дитини у встановленому Законом порядку.

Згідно ч.1ст.144 СК України, батьки зобов`язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану, а Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, встановлено, що дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх спілкування.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження.

За відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

Встановлення факту народження дітей необхідне заявникам для реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану згідно вимог діючого законодавства України та отримання свідоцтва про народження дітей.

Стосовно того, що у свідоцтві про народження дитини, де мається запис про громадянства батьків як громадян Російської Федерації слід, вважати, що заявники надали свідчення про те, що вони є громадянами України до окупації Автономної Республіки Крим Російської Федерацією.

Згідно ст. 4 Конституцій України слід, що в Україні існує єдине громадянство. Підстави набуття і припинення громадянства України визначаються законом.

Як вбачається п.1ч.1ст.2Закону України «Про громадянства» від 18 січня 2001року,що Законодавство України про громадянство ґрунтується на таких принципах: 1) єдиного громадянства - громадянства держави Україна, що виключає можливість існування громадянства адміністративно-територіальних одиниць України. Якщо громадянин України набув громадянство (підданство) іншої держави або держав, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України. Якщо іноземець набув громадянство України, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України;

Відповідно до ч.1 ст. 7 Закону України «Про громадянства» від 18січня 2001року, особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України.

Отже, заявники не втратили громадянства України не зважаючи на те, що в свідоцтві яке видали державні органи Російської Федерації існуючих на окупованої території України як Автономна Республіка Крим мається запис, що батьки є громадянами Російської Федерації однак їх дитину на момент народження слід вважати громадянином України .

Відповідно до ч.3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованої території України» слід, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акту цивільного стану.

Окрім, того суд приймає до уваги висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини, зокрема «Лоізіду проти Туреччини», «Кіпр проти Туреччини», а також Молдови та Росії (зокрема, «Мозер проти Республіки Молдова та Росії»), де ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території.

З таких підстав суд оцінює надане свідоцтва про народження дитини та виписні епікризи як доказ який містить інформацію, щодо предмету доказування на підставі якого можливо встановити наявність факту народження дитини чоловічої статі, незважаючи на те, що документи не відповідає належній формі.

Отже заявниками та їх представником було доведено, що вони є громадянами України під час сумісного проживання в шлюбі за законами України в них народилась дитина чоловічої статі на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим, Україна,з таких підстав вимоги заявників законні та підлягають задоволенню.

На підставі вищевказаного, керуючись ст. ст.76,95,315,317,319 ЦПК України, ст.144 СК України, ч.3ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованої території України» ч.1 ст. 7 Закону України «Про громадянства» ч. 4 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»,-

ВИРІШИВ:

Заяву -задовольнити.

Встановити юридичний факт народження дитини чоловічої статі ОСОБА_3 , який народився в місті Сімферополь Автономної Республіки Крим, Україна, ІНФОРМАЦІЯ_2 , у матері ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянки України та батька ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянина України .

Рішення суду підлягає негайному виконанню. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Копію судового рішення видати учасникам справи, негайно після його проголошення та невідкладно надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації народження дитини.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всім учасникам справ, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, до Київського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Г. К. Голік