ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2022 року

м. Черкаси

Справа № 697/886/22
Провадження № 22-ц/821/1611/22
категорія: 310020000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Бородійчука В.Г.

суддів: Василенко Л.І., Карпенко О.В.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

представник позивача: адвокат Константінова (Потієнко) Тетяна Миколаївна

відповідач: ОСОБА_2

розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Константінової (Потієнко) Тетяни Миколаївни на рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 12 жовтня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що сторони мають спільну дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яку протягом тривалого часу позивачка виховує одна, так як проживають з відповідачем окремо. Сторони домовились про порядок утримання спільної дитини, а саме: відповідач зобов`язався утримувати спільну дитину у розмірі 25% від усіх видів заробітку, про що в свою чергу подав відповідну заяву роботодавцю. Позивач погодилась з розміром запропонованого утримання та зобов`язалася не звертатися до суду. Починаючи з січня 2021 року розмір утримання на дитину значно зменшився. Відповідач повідомив позивача про зменшення заробітку. Але у червні 2022 року позивачу стало відомо про те, що відповідач ухилявся від надання утримання дитини у погоджених сторонами розмірах. На утриманні у відповідача крім спільної дитини сторін перебуває ще одна неповнолітня дитина. Стан його здоров`я задовільний, відповідач має постійний заробіток. Матеріальний стан позивача не може забезпечити в повній мірі утримання спільної дитини. У зв`язку з цим, позивач змушена звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини в якому просила (з урахуванням уточнених вимог) стягнути аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з 01 червня 2021 року і до повноліття дитини.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 12 жовтня 2022 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживаючої по АДРЕСА_3 , аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 20.06.2022 і до повноліття дитини.

Рішення в частині стягнення аліментів допущено до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , на користь держави /отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; код за ; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: 0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106/ судовий збір в сумі 496,20 (чотириста дев`яносто шість гривень 20 копійок) грн.

Іншу частину судового збору в сумі 496,20 (чотириста дев`яносто шість гривень 20 копійок) грн. компенсовано за рахунок держави.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Представнику позивача ОСОБА_1 - адвокату Константіновій (Потієнко) Тетяні Миколаївні подати докази щодо розміру понесених судових витрат на правову допомогу протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У листопаді 2022 року представник ОСОБА_1 адвокат Константінова (Потієнко) Тетяна Миколаївна подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду 1 інстанції в частині відмови у задоволені позовних вимог щодо стягнення аліментів з 01 червня 2021 року, та прийняти нове рішення у відповідній частині, яким позовні вимоги задовольнити.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга адвоката ОСОБА_4 мотивована тим, що висновки суду 1 інстанції не відповідають обставинам справи, апелянт наголошує на доведенні факту звернення до відповідача у вересні 2017 року, уникнення відповідачем взятих на себе обов`язків щодо сплати аліментів у розмірі від заробітку. Стверджує, що судом 1 інстанції неправильного застосовано норми матеріального права, зокрема ч.2 ст. 191 СК України, які призвели до постановлення невірного рішення в цій частині позовних вимог.

Доводи особи, яка подала відзив на апеляційну скаргу

У грудня 2022 року ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити повністю у задоволенні апеляційної скарги та рішення суду 1 інстанції залишити без змін.

Вказує. що раніше вони між собою домовились про порядок утримання доньки ОСОБА_5 . Він зобов`язався добровільно, щомісячно приймати участь в утриманні дитини та подав роботодавцю рапорт про добровільне відрахування із його заробітної плати 25% від розміру заробітної плати на користь аліментів, що становило на той час 2780грн. Потім він перевівся до іншого підрозділу. Де подав ще один неаналогічний рапорт, яким добровільно сплачував аліменти по 3000грн. щомісячно. Із даним розміром аліментів ОСОБА_1 погоджувалась та ніяких претензій за ці роки не мала. Вона знає, що на його утриманні окрім доньки ОСОБА_5 є ще двоє малолітніх дітей, які проживають біля нього. Також за договором лізингу у нього є фінансові зобов`язання перед Державною іпотечною установою.

Стверджує, що він не ухилявся від сплати аліментів, позивач отримувала аліменти за домовленістю між ними.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

15 листопада 2022 року до Черкаського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга представника ОСОБА_1 адвоката Константінової (Потієнко) Тетяни Миколаївни на рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 12 жовтня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15 листопада 2022 року визначено склад колегії суддів: головуючий суддя (суддя-доповідач) Бородійчук В.Г., судді Василенко Л.І., Карпенко О.В.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 24 листопада 2022 року відкрито апеляційне провадження.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 05 грудня 2022 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження без виклику учасників справи в судове засідання.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Судом 1 інстанції встановлено, що сторони мають спільну доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого 26.11.2013 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Каневу реєстраційної служби Канівського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області (а.с.9 зворот).

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою 20.06.2022. З урахуванням уточнень зазначає, що аліменти мають бути стягнути з 01 червня 2021 року, оскільки сторони домовились про порядок утримання спільної дитини, а саме відповідач зобов`язався утримувати дитину у розмірі 25% від усіх видів заробітку, про що відповідно подав заяву роботодавцю. Позивач погодилась та не зверталась до суду. Починаючи з січня 2021 року розмір утримання на дитину значно зменшився. Відповідач повідомив позивача про зменшення заробітку, але у червні 2022 року позивачу стало відомо про те, що відповідач ухилявся від утримання дитини у погоджених сторонами розмірах. У зв`язку з цим, просить стягнути аліменти, починаючи з 01.06.2021.

Мотивувальна частина

Позиція Апеляційного суду

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, Черкаський апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 адвоката Константінової (Потієнко) Тетяни Миколаївни не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зважаючи на те, що представник ОСОБА_1 адвокат Константінова (Потієнко) Тетяна Миколаївна в апеляційній скарзі просить суд скасувати рішення суду 1 інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення аліментів з 01 червня 2021 року та просить суд апеляційної інстанції прийняти нове рішення у відповідній частині, яким позовні вимоги задовольнити, та доводи апеляційної скарги зводяться саме до незгоди з висновками суду 1 інстанції в частині відмови у задоволенні позовних щодо стягнення аліментів з 01 червня 2021 року, колегія суддів перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення аліментів з 01 червня 2021 року, адже, згідно ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст. 367 ЦПК України, і зважаючи на роз`яснення, викладені в п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24.10.2008 року, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та заявлених позовних вимог у суді першої інстанції.

Зазначеним вимогам закону в частині оскарження рішення суду 1 інстанції відповідає.

У відповідності до ч. 2 ст. 191 СК України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач надасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.

Аналіз наведеної норми закону дає підстави для висновку, що для стягнення аліментів за минулий час позивач повинен довести:

а) вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача;

б) ухилення відповідача від надання утримання дитині.

Ухилення від сплати аліментів це винна протиправна поведінка, тобто свідоме невиконання своїх обов`язків в умовах, коли позивач звертався до відповідача особисто із вимогою про сплату коштів необхідних для утримання дитини.

На що неодноразово звертав увагу й Верховий Суд, зокрема в постановах від 19.12.2019 у справі №635/6268/18; від 27.01.2020 у справі № 672/198/19; від 29.01.2020 у справі № 756/14483/18.

Постановою Верховного Суду від 18.05.2020 (справа № 215/5867/17) сформовано правову позицію, про те, що частиною другою статті 191 СК України передбачено, що аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Аналіз наведеної норми закону дає підстави для висновку, що для стягнення аліментів за минулий час позивач повинен довести такі обставини як вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача та ухилення відповідача від надання утримання дитині.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом 1 інстанції, що сторони мають спільну доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого 26.11.2013 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Каневу реєстраційної служби Канівського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області (а.с.9 зворот).

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою 20.06.2022. З урахуванням уточнень зазначає, що аліменти необхідно стягнути з 01 червня 2021 року, оскільки сторони домовились про порядок утримання спільної дитини, а саме відповідач зобов`язався утримувати дитину і сплачувати аліменти у розмірі 25% від усіх видів заробітку, про що відповідно подав заяву роботодавцю. Позивач погодилась та не зверталась до суду. Починаючи з січня 2021 року розмір утримання на дитину значно зменшився. Відповідач повідомив позивача про зменшення заробітку, але у червні 2022 року позивачу стало відомо про те, що відповідач ухилявся від утримання дитини у погоджених сторонами розмірах. У зв`язку з цим, просить стягнути аліменти, починаючи з 01.06.2021.

Позивачем не надано доказів про вжиття заходів щодо одержання аліментів з ОСОБА_2 в період з 01.06.2021, а також доказів його ухилення від надання утримання дитині, адже в цей період та в період з 01.02.2016 по 31.05.2022 він добровільно щомісячно сплачував позивачу кошти на утримання доньки, що підтверджується доказами наданими на виконання ухвали суду, а саме:

- копією рапорта ОСОБА_2 від 17.12.2021, в якому він надав добровільно згоду на відрахування з його заробітку аліментів в розмірі 3000,00 грн. на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 01.01.2022 (а.с.76);

- копією розрахункових листів за червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2021 року, січень - травень 2022 року;

- копією рапорта ОСОБА_2 від 01.09.2017, в якому він надав добровільно згоду на відрахування з його заробітку аліментів в розмірі 25% на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.99);

- довідкою про доходи від 31.08.2022 № 371, виданою управлінням фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Головного управління Національної поліції в Київській області, з якої вбачається, що за період з 01.02.2016 по 31.05.2021 з доходу ОСОБА_2 утримувались щомісячно аліменти (а.с.102);

та доказами долученими відповідачем, а саме:

- довідкою про доходи № 29/5-115 від 22.06.2022 виданою Національною поліцією України, з якої вбачається що за період з 01.01.2022 по 31.05.2022 з відповідача утримувались аліменти в розмірі 3000,00 грн. (а.с.27);

- довідкою про доходи від 22.06.2022 № 234, виданою управлінням фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Головного управління Національної поліції в Київській області, з якої вбачається що за період з 01.06.2020 по 31.05.2021 з відповідача утримувались аліменти (а.с.28);

- випискою по окремим витратам по картці ОСОБА_2 з АТ КБ «Приватбанк» від 21.06.2022, з якої вбачається, що починаючи з 30.06.2021 по 28.12.2021 він щомісячно перераховував на рахунок позивача аліменти (а.с.29-30).

Розглядаючи спір, суд першої інстанції, встановлюючи обставини по справі, взяв до уваги вищезазначені факти та, в сукупності з наданими сторонами доказами, оцінив їх під час постановлення своїх висновків.

Таким чином, суд 1 інстанції вірно дійшов висновку, що матеріали справи не містять достатніх та належних доказів, що позивач вживав до подачі позову до суду належних заходів щодо одержання аліментів з відповідача, також позивачем не надано доказів ухилення відповідача від сплати аліментів в сенсі ч. 2 ст. 191 СК України.

Таким чином, враховуючи наведені норми законодавства, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи встановленні в судовому засіданні обставини, суд 1 інстанції вірно дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги про стягнення аліментів за минулий час за період з 01.06.2021 до дня пред`явлення позову до суду не підлягають задоволенню, оскільки вжиття заходів щодо отримання аліментів з відповідача, та дій останнього, направлених на ухилення від їх сплати, не підтверджено позивачем належними, допустимими і достатніми доказами, а в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що відповідач добровільно сплачував кошти на утримання дитини протягом тривалого періоду.

Такі висновки суду 1 інстанції ґрунтуються на матеріалах справи і відповідають вимогам закону.

Відповідно до положень ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

На виконання вимог закону, як то ч.1 ст.191 СК України, аліменти за рішенням суду присуджено до стягнення з дня пред`явлення позову, а саме з 20 червня 2022 року і до повноліття дитини.

За змістом ч. 2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.

Аналіз ст. 191 СК України свідчить, що для стягнення аліментів за минулій час позивач повинен довести: вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача та ухилення відповідача від надання утримання дитині.

Частиною ч. 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач не надала суду достатніх та обґрунтованих доказів того, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх отримати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати.

При цьому, ухилення може виражатися у тому, що зобов`язана особа ухилялась від укладення договору про сплату аліментів на утримання дитини, приховувала своє місцезнаходження або свій заробіток (доходи), не реагувала на направлені йому листи та інші подібні дії.

Отже, обов`язковою умовою присудження аліментів за минулий час є доведеність саме позивачем вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача та неможливість їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. В той час, як встановлено судом 1 інстанції, відповідач добровільно сплачував кошти на утримання дитини протягом тривалого часу.

З урахуванням того, що доводи апеляційної скарги, є ідентичними доводам позовної заяви, яким суд надав належну оцінку, висновки суду першої інстанції є достатньо аргументованими, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав повторно відповідати на ті самі аргументи позивача, при цьому враховуючи, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

Наведені у апеляційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновками суду попередньої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом першої інстанції, який обґрунтовано їх спростував.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про порушення судом 1 інстанції норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Суд першої інстанції правильно визначився з правовідносинами, що виникли в даному випадку та застосував закон, що їх регулює. За наслідком апеляційного перегляду порушень матеріального чи процесуального закону судом першої інстанції не встановлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлене у справі судове рішення в частині оскарження є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами колегія суддів не вбачає, оскільки їх доводи суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер, не відповідають обставинам справи і правильності висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Черкаський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Константінової (Потієнко) Тетяни Миколаївни залишити без задоволення.

Рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 12 жовтня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Повний текст постанови виготовлено 21 грудня 2022 року.

Головуючий: В.Г. Бородійчук

Судді : Л.І. Василенко

О.В. Карпенко