Справа № 550/1114/21
Провадження № 2/550/57/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2022 року смт Чутове

Чутівський районний суд Полтавської області

у складі: головуючого судді - Оболєнської С.А,

за участю секретаря судового засідання - Байрачної Н.В.,

представника відповідача - адвоката Яровенко О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення 3% річних та інфляційних втрат,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , у якому після зменшення позовних вимог просив стягнути із відповідача на його користь 3% річних у розмірі 26191,23 грн за період з 01.01.2008 по 20.07.2022, інфляційні збитки у розмірі 273860,49 грн за період з 01.01.2008 по 30.06. 2022 та всього - 300051,72 грн.

В обгрунтування позову вказав, що рішенням Валківського районного суду Харківської області від 31.03.2008, яке набрало законної сили 30.04.2008, було стягнуто з відповідача на користь позивача суму боргу у розмірі 60000,00 грн. В подальшому 05.05.2008 було відкрито виконавче провадження з примусового виконання зазначеного рішення суду, однак у зв`язку з відсутністю коштів на погашення існуючої заборгованості ухвалою Валківського районного суду Харківської області від 15.05.20008 змінено спосіб і порядок виконання зазначеного рішення суду і ОСОБА_1 передано в рахунок виконання рішення суду земельну ділянку. Однак постановою Харківського апеляційного суду від 16.02.2021 ухвалу Валківського районного суду Харківської області від 15.05.2008 було скасовано, але в подальшому відповідачка продовжує не сплачувати наявну заборгованість, у зв`язку з чим після винесення вищевказаної постанови Харківського апеляційного суду у позивача виникло право на стягнення 3% річних та інфляційних втрат, що і стало підставою для звернення до суду із вказаним позовом.

Представник відповідача в установлений законом строк подала відзив на позовну заяву, у якому просила відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування відзиву вказала, що твердження позивача про те, що рішення суду про стягнення боргу не виконувалось понад 13 років є безпідставним, оскільки позивач фактично отримав на вказаний час земельну ділянку відповідача, а позовна давність щодо нарахування 3% річних та інфляційних втрат є пропущеною, у зв`язку з чим заявила клопотання про її застосування.

В судове засідання представник позивача не з`явилася, подала клопотання про розгляд справи без її участі та участі позивача, а також зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву, вважала його безпідставним та необґрунтованим.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Цивільні обов`язки згідно з вимогами ч.1 ст.14 ЦК України виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом установлено, що 30.12.2006 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір позики, згідно якого позивач передав, а відповідач прийняла 60000,00 грн. Рішенням Валківського районного суду Харківської області від 31.03.2008 по справі №2-221/2008 року стягнуто з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 суму боргу у розмірі 60000 грн (а.с.33).

Ухвалою Валківського районного суду Харківської області від 15.05.2008 змінено спосіб і порядок виконання вищезазначеного рішення суду, ОСОБА_1 передано в рахунок виконання рішення суду земельну ділянку (а.с.34-35). Постановою Харківського апеляційного суду від 16.02.2021 ухвалу Валківського районного суду Харківської області від 15.05.2008 скасовано (а.с.38-41).

За змістом статей 524,533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц.

Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).

Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Водночас п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України передбачено, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Неустойка є видом забезпечення зобов`язання.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу і 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважається особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання. Вони є способом захисту майнового права й інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів і отриманні компенсації (плати) від боржника, який користується утримуваними грошовими коштами, що належить сплатити кредиторові.

Зважаючи на різну правову природу вказаних видів цивільної відповідальності, до вимог про стягнення інфляційних втрат за весь час прострочення, три проценти річних від простроченої суми в порядку ст.625 ЦК України, застосовується загальна позовна давність у три роки.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30.01.2019 у справі №922/175/18 та у постанові Верховного Суду від 08.11.2019 у справі №127/15672/16-ц.

Суд вказує, що відповідач має грошове зобов`язання перед позивачем, що підтверджується вищезазначеним рішенням Валківського районного суду Харківської області від 31.03.2008.

Водночас в матеріалах справи відсутні докази належного виконання відповідачем свої зобов`язань щодо повернення коштів. При цьому з даним позовом позивач звернувся до суду у жовтні 2021 року.Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість в межах строків позовної давності за період з 01.10.2018 до 30.09.2021.

У зв`язку з вищезазначеним, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 5400,00 грн 3% річних та 12593,46 грн інфляційних втрат за останні три роки, що передують зверненню до суду з даним позовом, тобто в межах строку позовної давності, про що було заявлено відповідачем, є законними, обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 77, 81, 141, 258, 259, 263-265, 268, 277-279, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення 3% річних та інфляційних втрат задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5400 (п`ять тисяч чотириста) грн 00 коп 3% річних та 12593 (дванадцять тисяч п`ятсот дев`яносто три) грн 46 коп інфляційних втрат, а також судовий збір у розмірі 180 (сто вісімдесят) грн 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач - ОСОБА_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Повне судове рішення виготовлено 05 серпня 2022 року.

Суддя С. А. Оболєнська