єдиний унікальний номер справи 531/2017/19
номер провадження 2/531/2/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2022 року м. Карлівка

Карлівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючої - судді Попова М.С.,

за участю секретаря - Клименко Т.М.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представників позивача - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

представника відповідача - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Карлівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , третя особа: приватний нотаріус Карлівського районного нотаріального округу Шуба Алла Федорівна, про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без укладення шлюбу та визнання права власності на 1/2 частину нерухомого майна, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, у якій просив визнати, що він та ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період часу з 1982 року по день її смерті проживали однією сім`єю, не перебуваючи у зареєстрованому шлюбі, а також визнати житловий будинок з надвірними будівлями, які розташовані в АДРЕСА_1 , об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , з визначенням часток по Ѕ кожному.

У позові посилається на те, що з 1982 по ІНФОРМАЦІЯ_1 позивач та покійна ОСОБА_6 проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Вказані відносини носили характер сімейних відносин, вони були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, проводили разом всі свята та урочистості, мали спільний бюджет, проводили спільні витрати, купували майно для спільного проживання та утримання, ремонту та будівництва житла та господарських будівель. Особові рахунки по сплаті комунальних послуг було оформлено на позивача. Позивач піклувався про ОСОБА_6 в період її хвороби, після її смерті, здійснив її поховання. Позивач виховував та піклувався про дочку ОСОБА_6 . Навіть маючи власних дітей, вже після смерті ОСОБА_6 , позивач склав заповіт на користь відповідача. В іншому шлюбі у період з 1982 по ІНФОРМАЦІЯ_1 ні ОСОБА_6 ні позивач не перебували. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 померла. 28.12.1990 за рахунок спільних коштів ОСОБА_6 було придбано житловий будинок загальною площею 33 кв.м, житловою площею 12 кв.м по АДРЕСА_2 . 08.08.1998 ОСОБА_6 було видано Державний акт на 0,16 га землі для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. За час спільного проживання, позивачем з ОСОБА_6 , за рахунок спільних коштів, було здійснено добудову зазначеного будинку та побудовано літню кухню, гаражі, лазню, сарай, теплицю, навіс. Причому, будівельні роботи здійснювалися позивачем власноруч з допомогою друзів, приятелів в якості підсобних робітників. Позивач протягом 1982-2017 років займався трудовою та підприємницькою діяльністю, одержував пенсію, мав постійний дохід, що підтверджує факт платоспроможності позивача та можливості фінансової участі у будівництві та утриманні спірного майна. 24.12.2003 було виготовлено технічний паспорт на вже переобладнаний будинок площею 79,1 кв.м та 28.05.2004 видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно. У 2014 році було узаконено добудову господарських будівель (літньої кухні, гаражів, лазні, сараю, теплиці, навісів. Після смерті ОСОБА_6 позивач звернувся до нотаріуса з метою оформлення спадщини за законом, але йому було відмовлено за відсутності доведеного факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу зі спадкодавцем.

В суді позивач та його представники підтримали вимоги позовної заяви з підстав, викладених у позові, просили задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні у повному обсязі. Вважає, що будинок належить спільно померлій та її колишньому чоловіку, а позивач є лише спадкоємцем четвертої черги.

Від третьої особи по справі мається заява про розгляд справи за її відсутності, покладається на розсуд суду.

Свідок ОСОБА_7 в суді пояснив, що знає ОСОБА_1 приблизно з 2000 року, вони перебувають у дружніх стосунках. Свідок допомагав позивачу будувати будинок, а ОСОБА_1 допомагав свідку будувати його будинок. В той час ОСОБА_1 добудовував хату, гаражі, сарай, парник, літню кухню. Також у будівництві допомагали ОСОБА_11, ОСОБА_9, ОСОБА_8 та інші чоловіки, яких свідок не пам`ятає. ОСОБА_1 особисто робив кладку цегли, дах. Останні роки ОСОБА_1 доглядав за хворою ОСОБА_6 , після її смерті, здійснив її поховання.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що знає ОСОБА_1 з 1982 року, познайомилися на Новий рік, підтримують дружні стосунки. Допомагав позивачу як підсобник добудовувати хату, сарай, літню кухню, гараж, баню. ОСОБА_1 особисто робив цегляну кладку. Хата та кухня добудувалась у 90-х роках, потім будували сарай, гараж. Позивач також допомагав свідку будуватись. Свідок є кумом померлої ОСОБА_6 з 1977 року, ОСОБА_1 прийшов у «прийми» і вони жили однією сім`єю. ОСОБА_6 хворіла , ОСОБА_1 оплачував її операції, після її смерті здійснив поховання. На похоронах була ОСОБА_10 , дочка померлої, роздавала поминальні. До поховання свідок не знав, що у померлої є рідня.

Свідок ОСОБА_11 пояснив в суді, що знає ОСОБА_1 з 1997 року, вони є друзями. Свідок допомагав позивачу у будівництві при наявності вільного часу, ОСОБА_1 також допомагав свідку. Допомагали у будівництві і інші присутні в суді свідки. Щодо черги будівництва, свідок дав показання, аналогічні показанням попереднього свідка. З ОСОБА_6 . ОСОБА_1 жили нормально сім`єю. Свідок не бачив, щоб позивач її ображав. На похованні свідок не був. ОСОБА_1 оплачував операції ОСОБА_6 . Коли точно померла ОСОБА_6 свідок не пам`ятає.

Свідок ОСОБА_12 в суді пояснив, що знає ОСОБА_1 як сусіда, знайомі з 80-х років, з того часу позивач будував у дворі (пристройку, гаражі, сарай, літню кухню, теплицю). Будував і сам і наймав працівників. Проживав позивач з ОСОБА_6 . Кому належить домоволодіння свідок не знає, жила там ОСОБА_6 , а потім з`явився позивач. Чи допомагала ОСОБА_6 позивачу на будівництві свідок не бачив.

Свідок ОСОБА_15 пояснила, що знає позивача приблизно з 80-х років, він проживав з ОСОБА_6 , раніше свідок була сусідкою. Коли ОСОБА_6 жила з грузином, то нічого не будувалося, а коли грузин її покинув, з`явився ОСОБА_1 , він добудовував будинок та господарські будівлі (до цього був лише будинок на один гараж). ОСОБА_1 будував особисто та йому допомагали інші люди. За рахунок чого велося будівництво свідок не знає. Домоволодіння було ОСОБА_6 , вони з ОСОБА_1 проживали однією сім`єю. Свідок вважає. Що будувалися вони за спільні кошти.

Заслухавши сторони, пояснення свідків, дослідивши докази окремо та в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ст.15 ЦПК України).

Відповідно до частини 2,4 статті 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, незаборонених законом і таких що не суперечать моральним засадам суспільства.

Юридичне поняття шлюбу визначено в частині 1 статті 21 СК України, де вказано про те, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року N 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_6 , що підтверджується доданою копією свідоцтва про смерть (а.с.84).

Позивач звертався з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 за законом, йому було роз`яснено можливість прийняття спадщини в разі відмови від прийняття спадщини спадкоємців І-ІІІ черги та в разі встановлення його особою, яка проживала з спадкодавцем однією сім`єю не менше п`яти років без реєстрації шлюбу. (а.с.106).

Згідно довідки ВК Ланнівської сільської ради від 05.02.2018 (а.с.54), ОСОБА_6 була зареєстрована та постійно проживала на території Ланнівської сільської ради в АДРЕСА_1 , з 26.021997 і по день смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 . Разом з нею за вказаною адресою був зареєстрований ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Довідкою Ланнівської сільради від 14.12.2005 (а.с.56) також вбачається, що ОСОБА_6 була зареєстрована та проживала в АДРЕСА_2 , вказано, що у складі сім`ї мала чоловіка - ОСОБА_1 .

Рішенням ВК Ланнівської сільради від 28.12.1990 (а.с.85), ОСОБА_6 дозволено придбати в особисту власність квартиру в АДРЕСА_2 , загальною площею 33 кв.м, вартість квартири 570 крб.(а.с.86,87).

08.08.1998 ОСОБА_6 було видано Державний акт на 0,16 га землі для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_4 (а.с.88).

Згідно Акту обстеження умов проживання ОСОБА_1 від 07.02.2018 (а.с.53), вбачається, що ОСОБА_1 з 1982 року проживав однією сім`єю без реєстрації шлюбу разом із померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та вели разом спільне господарство.

З довідки Ланнівської сільради від 10.08.2004 (а.с.55), вбачається, що ОСОБА_1 проживав на території с.Ланна та у складі сім`ї мав ОСОБА_6 .

На підтвердження спільного проживання з померлою, позивачем також надано ряд копій фотокарток, де відображається позивач з ОСОБА_6 у різні роки та моменти життя (а.с.57-73).

На запит суду, Карлівським РВ ДРАЦС надано повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб (а.с.192-193), відповідно до якого, 20.09.1980 ОСОБА_6 зареєструвала шлюб з ОСОБА_18 .

Статтею 25 цього Кодексу передбачено, що жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі.

Жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу.

Згідно із ч. 1 ст. 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (ст. 1264 ЦК України).

Аналіз наведених норм дає змогу зробити висновок, що для застосування положень вказаної статті необхідною умовою є встановлення факту неперебування осіб у будь-якому іншому шлюбі.

Аналогічні за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду від 17 червня 2020 у справі № 755/18012/16-ц (провадження № 61-40658св18), від 18 липня 2018 року у справі № 522/1252/14-ц (провадження № 61-11255св18), від 26 вересня 2018 року у справі № 244/4801/13-ц (провадження № 61-23286св18), від 25 квітня 2019 року у справі № 759/4596/18 (провадження № 61-3852св19).

На виконання доручення суду, на адресу Карлівського районного суду, було надіслано Запис акту про смерть ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , від 09.10.2009, де вказано, що останній помер ІНФОРМАЦІЯ_6 в м.Горі, Грузія (а.с.16 том.2).

Згідно положення ч.1 ст.104 СК України, шлюб припиняється внаслідок смерті одного з подружжя або оголошення його померлим.

Отже, встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу позивача зі ОСОБА_6 у період з 1982 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 суперечить вимогам ст.25 СК України, оскільки попередній шлюб ОСОБА_6 припинився лише 29 вересня 2009 року, внаслідок смерті її чоловіка ОСОБА_18 .

Відповідно до частини 1 статті 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч.1 ст.70 СК України).

Встановлення факту спільного проживання має значення для захисту матеріальних інтересів осіб, які спільно проживають, оскільки статтею 74 відповідного Кодексу передбачено, що якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Пленум Верховного Суду України в п.20 Постанови №11 від 21 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" вказав, що при застосуванні статті 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно. Крім того, для визнання майна, придбаного під час фактичних шлюбних відносин, спільною сумісною власністю необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сім`ї.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 12 грудня 2012 року (справа № 6-148цс 12).

Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно.

Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків.

24.12.2003 було виготовлено технічний паспорт на вже переобладнаний будинок площею 79,1 кв.м в АДРЕСА_2 (а.с.96-98)

Згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.101), за ОСОБА_6 , на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 28.05.2004 (а.с.100) зареєстровано право власності на кв. АДРЕСА_1 . Дата прийняття рішення про реєстрацію права власності - 11.06.2004.

Відповідно до Пропозиції від 24.02.2014, КП «Архітектурне бюро Карлівського району» дозволено ОСОБА_6 , що проживає в АДРЕСА_2 , провести будівництво гаража, сараю, теплиці, лазні, підхідного погреба, навісу в АДРЕСА_2 (а.с.102). Було виготовлено будівельний паспорт (а.с.103,104).

Позивачем надано складську вимогу, квитанцію (а.с.75) на підтвердження придбання ним будівельних матеріалів.

Також позивач надав копії квитанцій, розрахункових книжок на його ім`я, на підтвердження оплати ним комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.76-81).

На підтвердження факту платоспроможності позивача та можливості фінансової участі у будівництві та утриманні спірного майна, ним додано копію трудової книжки (а.с.92), копію пенсійного посвідчення (а.с.43), витяг з єдиного Державного реєстру юричиних осіб та фізичних осіб-підприємців, згідно якого ОСОБА_1 з 09.02.2007 значиться ФОП (а.с.94), Свідоцтво платника єдиного податку, з якого вбачається сплата ОСОБА_1 єдиного податку, як суб`єкту господарювання, за роздрібну торгівлю з лотків і на ринках іншими товарами (а.с.95).

Враховуючи вищевикладене, суд рахує, що мається достатньо підстав вважати, що ОСОБА_1 дійсно проживав з ОСОБА_6 однією сім`єю без реєстрації шлюбу, вони вели спільний побут, виконували взаємні права та обов`язки, з часу припинення ОСОБА_6 попереднього шлюбу, внаслідок смерті чоловіка ІНФОРМАЦІЯ_6 , тобто з 30.09.2009 по день її смерті, до ІНФОРМАЦІЯ_1 , що відповідає положенню ст.25 СК України. Тож, позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню.

За змістом пункту 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 29 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин), розглядаючи позови, пов`язані з спільною власністю громадян, суди повинні виходити з того, що відповідно до чинного законодавства спільною сумісною власністю є не лише майно, нажите подружжям за час шлюбу (статті 16 Закону "Про власність", статті 22 КпШС України), а й майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, або майно, придбане внаслідок спільної праці громадян, що об`єдналися для спільної діяльності, коли укладеною між ними письмовою угодою визначено, що воно є спільною сумісною власністю (пункту 1 статті 17, статті 18, пункту 2 статті 17 Закону України "Про власність"), тощо.

Отже, майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об`єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб, як сім`ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними.

У зв`язку із цим суду під час вирішення спору щодо поділу майна, набутого сім`єю, слід установити не лише обставини щодо факту спільного проживання сторін у справі, а й ті обставини, що спірне майно було придбане сторонами внаслідок спільної праці.

Сам факт перебування у фактичних шлюбних відносинах без установлення ведення спільного господарства, побуту та бюджету не є підставою для визнання права власності на половину майна за кожною зі сторін.

Тільки в разі встановлення цих фактів положення частини першої статті 17 Закону України "Про власність" вважається правильно застосованим.

З такого по суті розуміння закону виходив суд касаційної інстанції в наданому для порівняння судовому рішенні від 4 липня 2012 року (№ 6-14503св12).

Така сама по суті позиція висловлена в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року № 6-66цс13, а також цю позицію підтримано в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 25 грудня 2013 року по справі №6-135цс13.

Тож, оскільки в суді наданими доказами та поясненнями свідків, доведено, що у період спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , як до 2009 року так і після, велося спільне господарство, внаслідок спільної праці ремонутувалося та будувалося спірне майно, ОСОБА_1 купляв матеріали та здійснював ремонт і будівництво в АДРЕСА_1 , тому є доцільним визнати квартиру АДРЕСА_1 , спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , з визначенням часток по 1/2 кожному. Тому в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

З урахуванням положення ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 1768,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12,15,200,206,263,264,265,268 ЦПК України, ст.ст. 3,21,25,36,70,74,104 СК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживав однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 30 вересня 2009 року по день смерті ОСОБА_6 .

Визнати квартиру АДРЕСА_1 , спільною сумісною власністю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , з визначенням часток по 1/2 кожному.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 1768 (одна тисяча сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 30 днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Карлівський районний суд Полтавської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 08.06.2022.

Суддя