Номер провадження: 22-ц/813/1068/22
Справа № 1512/9288/2012
Головуючий у першій інстанції Куриленко О. М.
Доповідач Цюра Т. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.11.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Цюри Т.В.,

Суддів: Гірняк Л.А., Сегеди С.М.,

За участю секретаря судового засідання: Мілєвої М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду апеляційну скаргупредставника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 24 січня 2013 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором

В С Т А Н О В И В:

У липні 2012 року, Публічне акціонерного товариство «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції «Райффайзен Банк Аваль» (далі ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі ООД «Райффайзен Банк Аваль») звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 24 січня 2013 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Райфайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АТ «Райфайзен Банк Аваль» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Малиновським РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області, 11.02.2002 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії: НОМЕР_3 , виданий Малиновським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 25 липня 1995 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт серії НОМЕР_5 , виданий Приморським РВ ОМУ УМВС України, в Одеській області 24.07.2008 року, ідентифікаційний номер. НОМЕР_6 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 на користь Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" в особі Одеської обласної дирекції "Райффайзен Банк Аваль" (65000, м. Одеса, вул. Садова, 10, МФО 328351, Код , р/р НОМЕР_7 ) заборгованості за кредитом на загальну суму 102 925, 35 дол. США, що за курсом НБУ України на день винесення рішення (100 дол.США дорівнює 799, 30 грн.) складає 822 682 гривень 32 копійок (вісімсот двадцять дві тисячі шістсот вісімдесят дві гривні тридцять дві копійки).

Стягнуто з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Малиновським РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області, 11.02.2002 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії: НОМЕР_3 , виданий Малиновським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 25 липня 1995 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт серії НОМЕР_5 , виданий Приморським РВ ОМУ УМВС України, в Одеській області 24.07.2008 року, ідентифікаційний номер. НОМЕР_6 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 на користь Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" в особі Одеської обласної дирекції "Райффайзен Банк Аваль" (65000, м. Одеса, вул. Садова, 10, МФО 328351, Код , р/р НОМЕР_7 ) судовий збір у сумі 3 219 гривень.

Ухвалою цього ж суду від 27 вересня 2017 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну сторони виконавчого провадження за виконавчими листами №1512/9288/2012 задоволено. Замінено стягувача Публічне акціонерне товариство «Райфайзен Банк Аваль» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» у виконанні заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 24 січня 2013 року по справі №1512/9288/2013 (Том І: а.с. 170-171).

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 24 січня 2013 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 24 січня 2013 року по цивільній справі № 1512/9288/2012 за позовом Публічного акціонерного товариства Райфайзен Банк Авальв особі Одеської обласної дирекції АТ Райфайзен Банк Аваль, правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишено без задоволення.

Не погоджуючись із вищевказаним заочним рішенням суду, представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить суд скасувати заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 24 січня 2013 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в повному обсязі.

На адресу апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу від сторін не надходив, однак відповідно до положень ч.3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Про судове засідання суду апеляційної інстанції, призначене на 17.11.2022 року, учасники справи були повідомлені належним чином, що підтверджується довідками секретаря судового засідання про доставку електронного листа (Том ІІ: а.с. 84-87). Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи від учасників справи до апеляційного суду не надходило.

Від АТ «Райффайзен Банк» надійшла заява, у якій представник Банку Майтапова В.Ю. просить апеляційний суд розгляд даної справи проводити без участі представника АТ «Райффайзен Банк».

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване заочне рішення суду не в повній мірі зазначеним вимогам відповідає, з огляду на таке.

Так, судом першої інстанції встановлено, що 01.08.2007 року ОСОБА_3 звернулась до Відкритого акціонерного товариства «Райффайзен банк Аваль»(перейменовано в Публічне акціонерного товариства «Райффайзен банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АТ «Райффайзен банк Аваль») з заявою про надання споживчого кредиту, що підтверджується заявою № 245 про надання кредиту від 01.08.2007 року (Том І а.с. 14).

08.08.2007 року між Позивачем та Відповідачем 1 було підписано кредитний договір №014/0018/85/79691 про надання кредиту в сумі 99 876, 00 (дев`яносто дев`ять тисяч вісімсот сімдесят шість) дол. США, на строк 132 місяця з 08.08.2007 року по 08.08.2018 року під 14,25 відсотків річних, згідно з Графіком погашення кредиту за відсотків за кредитом щомісячними фіксованими платежами. Викладене підтверджується копією кредитного договору від 08.08.2007 року (Том І: а.с.18-20).

Також 17.03.2009 року між позивачем та відповідачем 1 було підписано додаткову угоду до кредитного договору № 014/0018/85/79691 від 08.08.2007 року, згідно якої тимчасово на строк з 17.03.2009 року по 17.03.2010 року було встановлено процентну ставку за користування Кредитом у розмірі 11,25 % річних, що підтверджується копією додаткової угоди № 2 від 17.03.2009 року (Том І: а.с. 36-38).

Відповідно до п.4.1 кредитного договору № 014/0018/85/79691 від 08.08.2007 року Позивач повністю та в строки виконав зобов`язання по даному договору .

Відповідачка не виконала умови п. 5.1 Кредитного договору тобто щомісячно, до 15 числа кожного місяця не здійснювала часткове погашення кредиту та не сплачувала відсотки за користування Кредитом відповідно Графіку, так після отримання повідомлення у відповідності з п.п. 5.5., 6.5 Кредитного договору, не повернула Позичальнику кредитні кошти та не сплатила відсотки за користування кредитними коштами.

Згідно п. 6.5 Кредитного договору у випадку невиконання Відповідачем умов цього договору Кредитор має право вимагати достроково погашення заборгованості за кредитом, нарахованих відсотків за користування кредитом, неустойки.

Судом також встановлено, що у якості забезпечення виконання зобов`язання за Кредитним договором між Позивачем та ОСОБА_4 , було укладено договір поруки № 014/0018/85/7969/1 від 08.08.2007 року згідно з п. 1.2 якого ОСОБА_4 на добровільних засадах бере на себе зобов`язання відповідати по зобов`язанням ОСОБА_3 , які виникають з умов Кредитного договору № 014/0018/85/79691 від 08.08.2007 року (Том І: а.с. 28).

Крім того, у якості забезпечення виконання зобов`язання за Кредитним договором між Позивачем та ОСОБА_6 було укладено договір поруки №014/0018/85/7969/1 від 08.08.2007 року, згідно з п. 1.2 остання на добровільних засадах бере на себе зобов`язання відповідати по зобов`язанням ОСОБА_3 , які виникають з умов Кредитного договору №014/0018/85/79691 від 08.08.2007 року (Том І: а.с. 28).

Згідно п. 3.1 договорів поруки від 08.08.2007 року у випадку невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобов`язань по кредитному договору ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 несуть солідарну відповідальність перед Позивачем на всю суму заборгованості, встановленому на момент подання позовної вимоги.

Станом на 15.06.2012 року заборгованість Відповідачів перед Позивачем складає 102 925, 35 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ на 15.06.2012 р. / 100 дол.США дорівнює 7,9925 грн./ складає 822 630 грн., 85 коп. у тому числі:

-заборгованість за кредитом 82 978, 01 дол.США, 663 201 грн. 74 коп.;

-заборгованість за відсотками 6 345, 67 дол.США, 50 717 грн. 77 коп.;

-пеня за прострочення тілу кредиту 4 028, 71 дол.США, 32 199 грн. 46 коп.;

-пеня за прострочення відсотків по кредиту - 9 572, 96 дол.США, 76 511 грн., 88 коп.

Ухвалюючи оскаржуване заочне рішення суду, районний суд виходив з того, що позивач та відповідачі, підписавши кредитний договір встановили факт досягнення згоди між собою, щодо всіх істотних умов кредитного договору, а тому є всі підставі для ухвалення рішення про задоволення позову і стягнення з відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_7 в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором № 014/0018/85/79691 від 08.08.2007 року у розмірі 102 925, 35 доларів США, що за курсом НБУ України на день винесення рішення (100 дол. США = 799, 30грн..) складає 822 682 гривень 32 копійок.

Проте, повністю погодитися із таким висновком районного суду, колегія суддів не може, оскільки він не в повній мірі відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи, виходячи з наступного.

Так, відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином у відповідності з умовами договору та вимогами ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

За ст. 554 ЦК України, при порушенні боржником зобов`язання забезпеченого порукою, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, та поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу за Кредитним договором, нарахованих відсотків за користування кредитом, неустойки, відшкодування збитків.

Як передбачено ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Всі умови договору з моменту його підписання стають одинаково обов`язковими для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави Позика, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позику у тому обсязі та у строк, встановлений договором.

Відповідно до ч.2 ст. 1046 ЦК України, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Судовим розглядом справи встановлено, що 08.08.2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_3 було підписано кредитний договір №014/0018/85/79691 про надання кредиту в сумі 99 876, 00 дол. США, на строк 132 місяця з 08.08.2007 року по 08.08.2018 року під 14,25 відсотків річних, згідно з Графіком погашення кредиту за відсотків за кредитом щомісячними фіксованими платежами (Том І: а.с.18-20).

У якості забезпечення виконання зобов`язання за Кредитним договором між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_4 , було укладено договір поруки № 014/0018/85/7969/1 від 08.08.2007 року згідно з п. 1.2 якого ОСОБА_4 на добровільних засадах бере на себе зобов`язання відповідати по зобов`язанням ОСОБА_3 , які виникають з умов Кредитного договору № 014/0018/85/79691 від 08.08.2007 року (Том І: а.с. 28).

Також в цей день, 08.08.2007 року, у якості забезпечення виконання зобов`язання за Кредитним договором між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_6 було укладено договір поруки №014/0018/85/7969/1 від 08.08.2007 року, згідно з п. 1.2 остання на добровільних засадах бере на себе зобов`язання відповідати по зобов`язанням ОСОБА_3 , які виникають з умов Кредитного договору №014/0018/85/79691 від 08.08.2007 року (Том І: а.с. 28 зворот).

Як вбачається з матеріалів справи, 17.03.2009 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_3 було підписано Додаткову угоду до кредитного договору №014/0018/85/79691 від 08.08.2007 року, згідно якої тимчасово на строк з 17.03.2009 року по 17.03.2010 року було встановлено процентну ставку за користування Кредитом у розмірі 11,25 % річних, що підтверджується копією додаткової угоди № 2 від 17.03.2009 року (пункт 1 додаткової угоди) (Том І: а.с. 36-38).

Проте відповідачка ОСОБА_3 не виконала умови п. 5.1 Кредитного договору, внаслідок чого станом на 15.06.2012 року заборгованість Відповідачів перед Позивачем складає 102 925, 35 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ на 15.06.2012 р. / 100 дол.США дорівнює 7,9925 грн./ складає 822 630 грн., 85 коп.

Слід зазначити, що апелянтом не заперечуються обставини щодо невиконання основним боржником ОСОБА_3 зобов`язань за наведеними вище кредитним договором, однак як вбачається зі змісту апеляційної скарги, основним доводом скаржника є те, що при ухваленні оскаржуваного рішення, судом не було встановлено та не було прийнято до уваги, що вищевказаною Додатковою угодою №2 від 17.03.2009 року, що була підписана між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_3 про внесення змін до Договору кредиту №014/0018/85/79691 від 08.08.2007 року було змінено умови повернення кредиту, що в свою чергу призвело до збільшення обсягу відповідальності ОСОБА_1 , як поручителя. Апелянт зазначає, що про укладення вищевказаної додаткової угоди ОСОБА_1 не повідомлялася, з її змістом не ознайомлювалася та своєї згоди на її укладення вона не надавала.

Надаючи правову оцінку вказаному доводу скаржника, колегія суддів зазначає наступне.

Так, збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов`язання виникає у разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами (аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 17 лютого 2016 року у справі № 6-3176цс15, від 23 лютого 2014 року у справі № 3-196гс14, від 20 лютого 2013 року у справі № 6-172цс12, від 21 травня 2012 року у справі № 6-18цс11, від 10 жовтня 2012 року у справі № 6-112цс12).

Водночас, колегія суддів звертає увагу, що сама лише зміна умов кредитного договору не є достатньою підставою для висновку про збільшення обсягу відповідальності поручителя за таким зобов`язанням.

Збільшення обсягу відповідальності поручителя має бути реальним, саме з огляду на збільшення «матеріально-грошової» відповідальності поручителя, а не формальним з причин зміни певних положень кредитного договору.

Фактична наявність збільшення обсягу відповідальності поручителя підлягає встановленню на підставі повного і всебічного з`ясування всіх обставин справи на підставі поданих учасниками справи доказів.

Так, зі змісту Додаткової угоди №2 від 17.03.2009 року, що була підписана між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_3 про внесення змін до Договору кредиту №014/0018/85/79691 від 08.08.2007 року вбачається, що ними були внесені зміни до умов погашення Кредиту, визначених Кредитним договором, а саме, зокрема:

-пунктом 1 тимчасово на строк з «17» березня 2009р. по «17» березня 2010р. (включно) встановлено процентну ставку за користування кредитом у розмірі 11,25% річних;

-пунктом 2 тимчасово на період з «17» березня 2009р. по «17» березня 2010р. зменшено розмір щомісячного платежу позичальника за Кредитним договором до розміру процентів (встановлено кредитні канікули).

Таким чином, як вбачається зі змісту вищенаведеної додаткової угоди №2, нею було зменшено процентну ставку за користування кредитом з 14,25% до 11,25% та зменшено розмір щомісячного платежу позичальника за Кредитним договором до розміру процентів.

Тобто, з наведеного вбачається, що поручителем ОСОБА_1 належними та допустимими доказами не доведено фактичне збільшення обсягу її відповідальності у зв`язку зі змінами, внесеними до кредитного договору щодо погашення кредиту.

Також, апеляційний суд зазначає, що зі змісту договору поруки, укладеного позивачем із ОСОБА_1 у зазначеній справі на забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, вбачається, що він не містить умов щодо надання згоди поручителя на збільшення обсягу відповідальності, в тому числі і шляхом укладення додаткових угод до договору поруки.

Отже, доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими.

Безпідставними є і твердження апелянта ОСОБА_1 щодо неналежного сповіщення її про розгляд вказаної справи.

Так, як вбачається з відповіді адресно-довідкового бюро, яка надійшла на адресу суду першої інстанції 31.07.2012 року, відповідач ОСОБА_1 була зареєстрована за адресою АДРЕСА_4 , знята з обліку 25.04.2012 року за адресою АДРЕСА_5 , Реєстрації немає.

Відповідно до ч. 9 ст. 74 ЦПК України (в редакції, чинній стонам на ухвалення рішення) відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. На ці випадки поширюється правило частини четвертої цієї статті.

Відповідно до ч. 10 зазначеної статті друкований орган, у якому розміщуються оголошення про виклик відповідача протягом наступного року, визначається не пізніше 1 грудня поточного року в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 2 Порядку визначення друкованого засобу масової інформації, у якому розміщуються оголошення про виклик до суду відповідача, третіх осіб, свідків, місце фактичного проживання (перебування) яких невідоме (далі - Порядок), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 січня 2006 року № 52 "Про порядок визначення друкованого засобу масової інформації, у якому розміщуються оголошення про виклик до суду відповідача, третіх осіб, свідків, місце фактичного проживання (перебування) яких невідоме", оголошення про виклик до суду публікується в установлені законодавством строки у друкованому засобі масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та в друкованому засобі масової інформації місцевої сфери розповсюдження за останнім відомим місцем проживання (перебування) на території України відповідача, третіх осіб, свідків.

Відповідно до ч. 5 Порядку Кабінет Міністрів України за поданням Державної судової адміністрації України щороку до 1 грудня визначає друкований засіб масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та затверджує перелік друкованих засобів масової інформації місцевої сфери розповсюдження, у яких розміщуються оголошення про виклик до суду, що підлягає опублікуванню в газеті "Урядовий кур`єр".

Матеріалами справи встановлено, що відповідача ОСОБА_1 було повідомлено через оголошення у пресі, а саме в газеті «Одеські вісті», що є засобом масової інформації місцевої сфери розповсюдження та в газеті «Урядовий кур`єр».

Окрім того, судові повістки направлялись і за останнім відомим місцем проживання відповідача, а саме АДРЕСА_3 про те поштова кореспонденція поверталась з відміткою «за значеною адресою не проживає».

Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки в судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки у судове засідання вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Таким чином, районний суд ухвалив заочне рішення у справі, зі згодою позивача, що відповідало положенням ст. 224 ЦПК України (в редакції 2013 року), тому доводи апеляційної скарги в цій частині також є необґрунтованими.

Разом з тим, апеляційний суд погоджується із твердженням представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про те, що судом першої інстанції, при ухваленні оскаржуваного рішення, не було перевірено наданий позивачем розрахунок заборгованості.

Так, з Довідки Розрахунку заборгованості від 15.06.2012 року за кредитним договором №014/0018/85/79691 від 08.08.2007 року вбачається, що загальна сума заборгованості становить 102925,35 дол. США, з яких: заборгованість за кредитом 82978,01 дол. США, заборгованість за відсотками 6345,67 дол. США, пеня за прострочення тілу кредиту 4028,71 дол. США., пеня за прострочення відсотків по кредиту 9572,96 дол. США (Том І: а.с. 7).

Водночас з розрахунку заборгованості вбачається, що банк розрахував пеню за прострочене тіло та прострочені відсотки за 3 роки з 15.07.2009 року по 14.06.2012 року, що суперечить ст. 258 ЦК України.

Частинами 1, 2 ст. 258 ЦК України передбачено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність скорочена. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Отже, аналіз цих норм ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою.

Враховуючи вищенаведене, наявні передбачені законодавством України підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за пенею, яка утворилася в межах строку спеціальної позовної давності, та відповідно до наданого розрахунку становить: заборгованість пені за прострочення по тілу кредиту 205,59 доларів США, що за курсом НБУ України на день винесення постанови суду (1дол. США дорівнює 36,57 грн.) складає 7518,43 грн. та заборгованість за пенею за прострочення відсотків по кредиту 812,96 доларів США, що за курсом НБУ України на день винесення постанови суду (1дол. США дорівнює 36,57 грн.) складає 29729,95 грн.

За змістом ч.ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Отже, апеляційний суд зазначає, що між поручителями ОСОБА_4 та ОСОБА_1 укладені різні договори поруки, у зв`язку з чим є неправомірним стягнення заборгованості з поручителів солідарно між собою, оскільки поручитель несе солідарний обов`язок з боржником, а не з іншим поручителем.

З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині стягнення розміру заборгованості за пенею з ОСОБА_1 , яка несе солідарний обов`язок з боржником, в іншій частині заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 24 січня 2013 року слід залишити без змін.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно із ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 24 січня 2013 року в частині стягнення солідарно з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , заборгованості пені за прострочення тілу кредиту та пені за прострочення відсотків по кредиту змінити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Малиновським РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області, 11.02.2002 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт серії НОМЕР_5 , виданий Приморським РВ ОМУ УМВС України, в Одеській області 24.07.2008 року, ідентифікаційний номер. НОМЕР_6 , заборгованість за кредитом 82978,01 дол.США, що за курсом НБУ України на день винесення рішення судускладає 663201 грн.74 коп.; заборгованість за відсотками 6345,67 дол.США., що за курсом НБУ України на день винесення рішення суду складає 50717,77 коп.; заборгованість за пенею за прострочення тілу кредиту у розмірі 205,59 доларів США, що за курсом НБУ України на день винесення постанови суду (1дол. США дорівнює 36,57 грн.) складає 7518,43 грн. та заборгованість за пенею за прострочення відсотків по кредиту 812,96 доларів США, що за курсом НБУ України на день винесення постанови суду (1дол. США дорівнює 36,57 грн.) складає 29729,95 грн.,

В решті заочне рішення суду щодо солідарного стягнення заборгованості з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 28.11.2022 року.

Головуючий Т.В. Цюра

Судді: Л.А. Гірняк

С.М. Сегеда