ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 594/557/22Головуючий у 1-й інстанції Чир П.В.
Провадження № 22-ц/817/1019/22 Доповідач - Парандюк Т.С.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2022 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Парандюк Т.С.

суддів - Дикун С. І., Храпак Н. М.,

розглянувши у порядку письмового провадження, без повідомлення сторін, цивільну справу № 694/557/22 за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Волошин Тетяни Борисівни на рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від 19 вересня 2022 року, ухваленого суддею Чир П.В., повний текст рішення складено 23 вересня 2022 року, у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на дитину та на утримання дружини,

В С Т А Н О В И В:

у червні 2022 року ОСОБА_2 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_1 у якому просила стягнути з відповідача в її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 4000 грн з урахуванням індексації, щомісячно та до досягнення дитиною повноліття, а також на її утримання у розмірі 4000 грн, з урахуванням індексації щомісячно до досягнення дитиною шести років.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що їхній спільний з відповідачем син проживає з нею та перебуває на її утриманні. На перших тижнях життя сину було поставлено діагноз «спинальна м`язова атрофія І типу Вердніга-Гоффмана», який згодом був підтверджений. З моменту підтвердження діагнозу дитини і надалі відповідач з власної ініціативи самоусунувся від виконання своїх сімейних обов`язків, залишивши її і сина без підтримки у складній життєвій ситуації. Дитина постійно перебуває на лікуванні, в тому числі і за кордоном. Син переніс дороговартісну нейрохірургічну операцію. Жодної допомоги на обстеження, лікування, утримання та розвиток дитини відповідач не надавав і не надає до цього часу. Будь-які прохання до відповідача, як батька дитини, про допомогу залишились поза його увагою. Відповідач не цікавиться станом сина, не підтримує будь-якого спілкування, однак це не звільняє його від відповідальності, покладеної на нього як батька дитини. Вона одна не може забезпечити належний рівень життя сина, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною, додаткових джерел доходу не має, а крім витрат на утримання і розвиток дитини, наявні постійні витрати на лікування сина. Відповідач інших осіб на утриманні не має, відсутні проблеми зі здоров`ям і має можливість працювати, а тому може сплачувати аліменти на утримання сина у розмірі 4000 грн.

Крім того, враховуючи стан здоров`я сина та беручи до уваги той факт, що вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох річного віку, не працює, позбавлена можливості матеріального забезпечення, просила стягувати аліменти на її утримання в розмірі 4000 грн до досягнення сином шестирічного віку.

Рішенням Борщівського районного суду Тернопільської області від 19 вересня 2022 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 , жителя АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків № НОМЕР_1 в користь ОСОБА_2 , жительки с. Іване-Пусте Чортківського району Тернопільської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків № НОМЕР_2 , аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн. щомісячно, з урахуванням індексу інфляції починаючи з 23 червня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 , жителя АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків № НОМЕР_1 в користь ОСОБА_2 , жительки с. Іване-Пусте Чортківського району Тернопільської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків № НОМЕР_2 , аліменти на її утримання, в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно, з урахуванням індексу інфляції починаючи з 23 червня 2022 року і до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трирічного віку.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 , жителя АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків № НОМЕР_1 в користь держави судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 , жителя АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків № НОМЕР_1 в користь ОСОБА_4 , жительки с. Іване-Пусте Чортківського району Тернопільської області, судові витрати у сумі 7500 грн.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Волошин Т.Б. просить скасувати рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від 19 вересня 2022 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на її утримання, в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн, щомісячно, з урахуванням індексу інфляції починаючи з 23.06.2022 року і до досягнення дитиною ОСОБА_3 трьох річного віку, та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги представник апелянта зазначила, що згідно довідки про доходи, що була долучена позивачкою до позовної заяви, дохід ОСОБА_1 за 2020 рік склав 49436,70 грн, тобто в середньому 4119 грн за місяць. Матеріали справи не містять доказів отримання апелянтам іншого доходу. А також в ОСОБА_5 відсутнє будь-яке нерухоме та рухоме майно.

Визначаючи присудження аліментів на утримання дружини, суд має виходити саме з принципу справедливості та розумності, враховуючи потреби дружини та фінансові можливості відповідача.

Представник ОСОБА_2 адвокат Притула О.Б. подала відзив на апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Волошин Т.Б., у якому зазначила, що в обґрунтування неможливості надавати матеріальну допомогу, апелянт посилається на рівень офіційного доходу, що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками. Однак, ОСОБА_1 є здоровим та працездатним, інших осіб на утриманні немає, тому твердження про те, що він не може надавати матеріальну допомогу позивачці у розмірі 1000 грн є необґрунтованим.

Також відповідачем не було надано жодних доказів щодо здійснення ним заходів з пошуку роботи з вищим заробітком, чи доказів неможливості отримувати вищий дохід.

Частиною 1 статті 368 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно із частиною першою статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи..

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими актів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Справу розглянуто без виклику учасників справи в порядку, передбаченому ст. 369 ЦПК України.

Розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційних скарг, заслухавши доповідача, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Колегія суддів переглядає рішення суду лише в частині стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн., щомісячно, з урахуванням індексу інфляції починаючи з 23.06.2022 року і до досягнення дитиною ОСОБА_3 трьох річного віку. В інші частині рішення суду не оскаржується.

Задовольняючи частково позовні вимоги щодо стягнення із ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_2 1000 грн., суд першої інстанції виходив з того, що позивачка потребує матеріальної допомоги на своє утримання, враховуючи, сукупність доказів наявних в матеріалах справи, професійну діяльність відповідача, а також постійного отримання ним заробітку, суд вважає, що такий має можливість надавати матеріальну допомогу.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується колегія суддів з огляду на наступне.

Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, який зареєстровано 19 грудня 2020 року Борщівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), про що зроблений актовий запис № 129 (свідоцтво про шлюб серія НОМЕР_3 ). (а.с. 6).

У шлюбі в сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серія НОМЕР_4 ). (а.с. 7).

Дитина ОСОБА_3 хворіє, встановлено діагноз та супутні захворювання - спінальна м`язова атрофія, хронічна дихальна недостатність, гідроцефалія. ОСОБА_3 переніс хірургічне втручання та перебуває з матір`ю на лікуванні за кордоном у Італійській Республіці, що стверджується випискою із медичної карти амбулаторного хворого Відділення патології новонароджених ОКНП «Чернівецька обласна дитяча клінічна лікарня», заключеннями молекулярно-генетичного дослідження, довідками лікарень Італійської Республіки (а.с. 9-19).

Факт перетину кордону України дитиною ОСОБА_3 разом з матір`ю ОСОБА_2 стверджується паспортами громадянина України для виїзду за кордон серія НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , у яких міститься відмітка перетину кордону датована 27.04.2021 року (а.с. 20-21).

Згідно довідки № 07-144 вн. 22, виданої 10 травня 2022 року Тернопільською обласною прокуратурою, наказом керівника Тернопільської обласної прокуратури № 358-к від 12.05.2021 року, ОСОБА_2 надано відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 09.05.2021 по 09.03.2024 року включно (а.с. 8).

Згідно довідки № 1, виданої 26 березня 2021 року ФОП ОСОБА_6 , ОСОБА_1 працює і займає посаду слюсар з ремонту автомобілів. Загальна сума його доходу за період з січня 2022 по червень 2022 року становить 27181,52 грн, а з липня 2021 по червень 2022 року 72215,49 грн (а.с. 50,51).

Відповідно до статті 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.

Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу (ст. 84 СК України).

Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, що відповідач є молодою, фізично здоровою, працездатною особою, не має на своєму утриманні інших дітей чи непрацездатних осіб і має можливість повноцінно працювати, оскільки не зайнятий доглядом за дитиною, що свідчить про можливість забезпечувати належний рівень утримання як себе, так і виконання обов`язків, передбачений СК України.

Будь-яких доказів того, що ОСОБА_1 здійснював відповідні заходи щодо збільшення заробітку, або що у нього відсутня така можливість, або, що він перебуває у скрутному фінансовому та матеріальному стані, відповідач ні до суду першої інстанції, ні до апеляційного суду не надав.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що відповідач є працездатною особою та отримує грошові доходи, а позивачка на даний час не працює, здійснює догляд за дитиною, яка не досягла трирічного віку, яка має проблеми із здоров`ям, а тому у зв`язку з цим позивачка позбавлена можливості працевлаштуватися та відповідно знаходиться у скрутному матеріальному становищі.

Визначаючи розмір коштів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання позивача до досягнення дитиною трирічного віку, суд першої інстанції з урахуванням вказаних норм матеріального права, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача коштів на утримання позивача до досягнення дитиною трьох років у розмірі 1000 грн.

Правових підстав для повного звільнення ОСОБА_1 від утримання дружини, суд правильно не вбачає.

Не заслуговує на увагу посилання представника апелянта про те, що матеріалами справи не містяться доказів отримання апелянтам іншого доходу, ніж заробітна плата, а тому потрібно відмовити у стягненні коштів на утримання дружини.

Докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування в частині оскарження, за наведеними у скарзі доводами, апеляційний суд не вбачає, оскільки її доводи суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер, не відповідають обставинам справи і правильності висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 367, 369, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Волошин Тетяни Борисівни залишити без задоволення.

Рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від 19 вересня 2022 року без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 08 грудня 2022 року.

Головуюча Т.С. Парандюк

Судді: С.І. Дикун

Н.М. Храпак