Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Провадження № 2/279/1386/22
Справа № 279/5042/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.12.2022 року

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі судді Шульги О.М., з секретарем Райвахівською Л.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №279/5042/22 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом в обґрунтування якого зазначила, що 26.12.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (далі - Відповідач, Фінансова установа, Кредитодавець), та ОСОБА_1 було укладено Договір № 441497-КС-001 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) (далі - Кредитний Договір), з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», на наступних умовах:

Відповідно до п. 1 Кредитного Договору Кредитодавець надає Позичальнику грошові кошти в розмірі 25 000,00 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом та комісію за надання Кредиту у порядку та на умовах, визначених Правилами надання споживчих кредитів товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» та Договором про надання кредиту.

Тип Кредиту- Кредит, строк кредиту- 24 тижнів, процента ставка- в день 0,86470000, фіксована, комісія за надання Кредиту - 3 750,00 грн.; загальний розмір наданого Кредиту- 25 000,00 грн., Термін дії Договору- до 12.06.2022 р., Орієнтовна реальна річна процентна ставка: 35 84,96 процентів; Цілі (мета) Кредиту: для придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Цей Кредит є споживчим кредитом.

Відповідно до п.2 Кредитного Договору протягом строку кредитування процентна ставка за Кредитом нараховуються на залишок заборгованості по Кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування Кредитом, із урахуванням дня видачі Кредиту та дня повернення Кредиту згідно Графіку платежів.

Відповідно до інформації на сайті https://bizpozyka.com/ua/process процес отримання кредиту виглядає наступним чином:

1. Заповніть заявку на кредит

За 3 хвилини по телефону, за безкоштовним номером контакт-центру 0-800-211-503. На цьому етапі необхідно лише вказати серію, номер паспорту та ідентифікаційний код. Заявка зразу надходить на розгляд фахівців.

2. Дочекатися рішення про кредит

Наші фахівці приймають рішення щодо надання позики протягом 1 робочого дня. Ваш менеджер одразу повідомить про результат розгляду

3. Підписати документи для отримання кредиту

Ваш менеджер підготує необхідні документи для підписання Вами договору в онлайн режимі.

4. Отримати кредитні кошти.

Після завершення процесу оформлення документів щодо позики, кредитні кошти одразу надійдуть на Ваш картковий рахунок. Погашення отриманого кредиту відбувається виключно у безготівковій формі згідно з щотижневим графіком платежів, що вказаний у договорі. Сплатити можливо декількома шляхами. Переглянути наявні шляхи погашення кредити на сторінці.

Тобто кредит надається Позичальнику за допомогою електронних пристроїв та мережі інтернет.

Вважає, що при укладанні вищевказаного Кредитного договору порушені її права як споживача, згідно з нормами ЗУ «Про захист прав споживачів», ЗУ «Про споживче кредитування», ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», ЗУ «Про електронну комерцію», ЗУ «Про захист персональних даних», у зв`язку з чим, у досудовому порядку неодноразово направлялись листи про припинення порушень з боку відповідача, проте, такі вимоги були залишені без задоволення, а тому вона змушена звернутись до суду.

Інформація, яка повинна бути надана до моменту укладання Договорі однією із сторін є частиною пропозиції та істотною умовою договору, оскільки обов`язковість її оприлюднення та доведення до відома сторони прямо передбачене Законом.

У кредитному договорі у п.10 Кредитного договору вона начебто підтверджує, що підписанням цього Договору підтверджує, що до укладання Договору отримала від Кредитодавця інформацію, надання якої передбачені законодавством України, зокрема передбачену ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», Паспорт споживчого кредиту, частиною другою ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», а також примірник Правил (у формі електронного документа), що розміщені на сайті Кредитодавця.

Проте насправді це зроблено не було, адже окремий підписаний документ з такою інформацією відсутній!

Також працівники фінансової установи «Бізнес Позика» не надали їй вищевказані Правила і з їх текстом ознайомлена не була.

Вважає, що Відповідач, скориставшись необізнаністю, навмисно не дотримав та грубо порушив імперативні вимоги діючого законодавства України, які визначені та встановлені Законом, що є істотними і необхідними для даного виду договорів, зокрема Відповідач не надав повної, всебічної, об`єктивної та достовірної інформації, про Змови кредиту перед укладенням та під час укладення договору про надання споживчого кредиту.

Виконання вимоги ч.2 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» в їх сукупності - є обов`язком для Відповідача, визначеним законом, що в свою чергу являється істотною передумовою укладання кредитного договору, адже неналежне інформування позичальника може вплинути на його рішення про придбання або не придбання послуги з надання кредиту.

На її думку Відповідач проігнорував вимоги законодавства, що є однією з підстав визнання договору недійсним, адже згідно з ч. 2 п. 2 ст. 19 ЗУ «Про захист прав споживачів» підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілій або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору.

Забороняється як такі, що вводять в оману, зокрема: з метою спонукання споживачів до прийняття швидкого рішення та позбавлення їх достатнього періоду часу для прийняття свідомого рішення.

Вона не мала можливості детально ознайомитися з умовами та правилами кредитування перед укладанням Кредитного договору. Їй повинен був бути наданий час і можливість детально ознайомитися з умовами даного договору та законодавством, що його регулює.

Як виявилося пізніше у Кредитному договорі міститься безліч умов що регулюються законодавством, з яким вона ніколи в житті не зустрічалася та який укладений на не вигідних для неї умовах.

Здійснюючи оформлення кредиту через інтернет, за кілька хвилинний проміжок часу, вона не мала можливості об`єктивно оцінити та осмислити умови кредитування, виявити їх недоліки та оцінити всі ризики та збитки, які отримала в результаті укладання даної угоди.

При укладенні Кредитного договору через не належну інформованість з боку Відповідача та необізнаність не могла у повному обсязі оцінити умови договору кредиту на предмет їх вигідності так як не було належним чином детальні роз`яснено працівниками Відповідача їх умови.

Також в преамбулі та реквізитах сторін Договору зазначено, що Договір укладено з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» і підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором С-9615. 26.12.2021 21:23:24.

Вважає, що оскільки застосування позичальником ОСОБА_2 та Паролю відбувається щоразу при входженні до Особистого кабінету, їх не може бути визнано одноразовим ідентифікатором, так як нівелюється ознака одноразовості, тобто дійсності для використання один раз, а також суперечить нормам ч. 1ст.3 цього Закону.

Фактично Акцеп пропозиції (оферти) ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» укласти електронний договір із нею не був підписаний в порядку, передбаченому ст.12 Закону, а тому прийняття (акцепт) мною пропозиції (оферти) ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» укласти Договори здійснено з порушенням абзаців другого та третього частини шостої статті 11 Закону.

На її думку ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» недотримало порядок укладення електронного договору, встановленого ст. ст. 11 та 12 Закону і укладений Договір є таким, що не повинен прирівнюватися до договорів, укладених у письмовій формі.

Таким чином, ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» фактично надало кредит шляхом безготівкового переказу, не на підставі договору чим порушено ч. 1 ст.6 Закону України Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг, відповідно до якої фінансові послуги відповідно до положень цього Закону задаються суб`єктами господарювання на підставі договору.

Отже, недотримання та невиконання Відповідачем імперативних вимог Закону, встановлених ч.2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів» є підставою згідно ст. 215 ПК України, для визнання даного Кредитного Договору не дійсним, в зв`язку з недотриманням відповідачем норм законодавства, щодо істотних умов договору, які є необхідними для його укладення.

Порушення норм встановлених ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» вбачає в тому, що відповідно до п.1. Кредитного Договору комісія за надання Кредиту становить 3 750,00 грн.

Особливості регулювання відносин про надання споживчого кредиту за Кредитним договором встановлюються Законом України «Про захист прав споживачів».

За положеннями ч. 5 ст.11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів із споживачем про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь - яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміну витрат, зокрема, щодо комісії за надання Кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними.

Таким чином, вважає незаконним встановлення п.1. Кредитного Договору умов щодо оплати комісії за надання Кредиту в розмірі 3 750,00 грн. , а саме за послуги, які супроводжують кредит як компенсація супутніх витрат банку за рахунок позичальника, оскільки банки (фінансові організації) не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку (фінансові організації) за дії, які той здійснює на власну користь. Тому таке положення кредитного договору і його складових повинно бути визнано не дійсним.

Так відповідно до Графіку платежів за користування коштами в розмірі 25 000,00грн. позичальник сплачує щомісячно два платежі в розмірі 9160грн. (4 580,00+4 580,00=9160).

Відповідно до п. 4 Договору у разі прострочення Позичальником дати сплати чергового платежу визначеного Графіком платежів, Кредитодавець має право нараховувати штраф за кожний випадок такого порушення строків сплат на початок наступного дня після дня обов`язкового платежу, визначеного Графіком платежів, що встановлюється у розмірах, що наведені нижче та відповідно Розділу 5 Правил,

У разі прострочки на 1 день, розмір штрафу встановлюється в розмірі -10 % від загальної суми простроченої заборгованості.

У разі прострочки на 2 дні, розмір штрафу встановлюється в розмірі - 20 % від загальної суми простроченої заборгованості.

У разі прострочки на 3 дні, розмір штрафу встановлюється в розмірі - 30 % від загальної суми простроченої заборгованості.

Розмір кожного окремого штрафу в залежності від наявної загальної суми прострочених платежів починаючи з 4 дня заборгованості:

Розмір загальної прострочки, грн. Розмір штрафу, грн.

менше 300 грн. 100, від 300 грн. - до 4 580 грн. включно 1100, більше 4 580 грн. - до 9 160 грн. включно 2 100, більше 9 160 грн. - до 13 740 грн. включно 3 200, більше 13 740 грн. 6 100.

Згідно Графіку платежів перший платіж повинен бути мною здійснений 09.01.2022р. в розмірі 4 580,00грн. Якщо він не проводиться то відповідно до п.4 Договору вже 10.01.2022р. нараховується штраф в розмірі 458 грн., що є 10% від 4 580,00грн.

Далі вже на другий день 11.01.2022р. нараховується штраф в розмірі 916 грн., що є 20% від 4 580,00грн.

Потім на третій день 12.01.2022р. нараховується штраф в розмірі 1374грн., що є 30% від 4 580,00грн.

Далі з четвертого дня якщо сума боргу від 300 грн. - до 4 580 грн. включно то штраф становить 1100грн, отже 13.01.2022р. нараховується штраф в розмірі 1100 грн.

Таким чином з 14.01.2022р. по 23.01.2022р. штраф за 10 днів, становить 11 000грн. з розрахунку (10х1100=11000).

23.01.2022 р. Позичальник згідно Графіку платежів повинен здійснити другий платіж в розмірі також 4 580,00грн. Якщо він цього не робить то 24.01.2022р. штраф платиться з розрахунку двох несплачених в сумі, тобто 10% від 4580+4580=9160грн. і що становить 916 грн.

Далі вже 24.01.2022р. нараховується штраф в розмірі 1832грн., що є 20% від 4580+4580.

25.01.2022р. нараховується штраф в розмірі 2748 грн„ що є 30% від 4580+4580.

З четвертого дня неоплати двох платежів і якщо сума боргу становить (більше 4 580 грн. - до 9 160 грн. включно) то штраф становить 2 100грн., а отже 26.01.2022р. нараховується штраф в розмірі 2100грн.

Таким чином з 27.01.2022 р. по 30.01.2022 р. штраф за 4дні становить 8 400грн. (4X2100=8400) і так далі.

Підсумовуючи вищевикладені розрахунки вбачається, що відповідно до умов договору позичальник сплачує щомісячно два платежі в розмірі 9160грн. (4 580,00+4 580,00) за користування 25000грн., а якщо він взагалі не оплачує кредит, то сума штрафу лише тільки за перший місяць становить 30 844грн.! !! з розрахунку 458грн. + 916грн. +1374грн. +1100грн. +11 000грн. +916рн. + 1832грн. +2748грн. +2100грн. + 8 400 грн. = 30 844грн.

Далі за схемою п.4 Договору штрафні санкції нараховуються і збільшуються навіть не в рази, а в математичній прогресії, що є абсолютно неприпустимо і не законно.

Отже, сума штрафних компенсацій, що встановлена у Кредитному договорі є несправедливою умовою і не відповідає нормам встановленим ч.5 п. 3 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів», а тому зазначений п.4 Договору та Розділ 5 Правил повинні бути визнані недійсними.

Так відповідно до п.8. Кредитного договору Позичальник начебто надав дозвіл Кредитодавцю на збір, обробку, зберігання та поширення його персональних даних з метою оцінки його кредитоспроможності, забезпечення виконання зобов`язань за цим Договором, інформування про кредитоспроможність та добросовісність, а також на передачу в будь-який момент будь-яких персональних даних Позичальника та інформації про укладення і виконання цього Договору в будь-якій формі будь-яким третім особам з метою захисту прав та інтересів Кредитодавця та повного виконання зобов`язань за цим Договором, а також Позичальник надав дозвіл на відступлення права вимоги за Договором.

Проте Відповідач не повідомляв про умови та строки обробки персональних даних. З аналізу умов п.8 Кредитного договору вбачається, що надана згода на обробку персональних даних є безстроковою та безвідкличною.

Отже у володільця персональних даних після отримання відкликання згоди суб`єкта персональних даних більше не існує правових підстав для зберігання персональних даних, якщо строки зберігання таких даних не визначені законодавством (стаття 15 Закону).

Відсутність у кредитному договорі права відізвати свою згоду на обробку персональних даних, є порушенням закону та підставою для визнання п.8 Кредитного договору, щодо обробки персональних даних не дійсним.

Просить визнати недійсним Договір №441497-КС-001 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) від 26.12.2021року. Одночасно просить на підставі ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» звільнити її від сплати судового збору.

24.10.2022 року у справі було відкрито спрощене позовне провадження, без повідомлення (виклику) сторін, та встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позов та подання письмових і електронних доказів щодо заперечення проти позову.

Ухвала про відкриття провадження, копія позовної заяви з додатком була отримана відповідачем 31.10.2022 року.

У встановлений строк відповідач подав відзив на позов в якому заперечив проти доводів позивача, з наведенням своєї позиції щодо порушеного спору, в задоволенні якого просив відмовити. До відзиву додав документи пов`язані з укладанням між сторонами оспорюваного договору.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про наступне.

Судом встановлено, що 26.12.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 було укладено договір №441497-КС-001 про надання кредиту з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».

За умовами укладено договору ОСОБА_1 отримала кредит в сумі 25000 гривень на засадах строковості, зворотності, платності, та зобов`язалась оплати проценти за користування кредитом та комісією за надання Кредиту у порядку та на умовах, визначених Правилами надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес позика».

З умов договору слідує, що кредит надано строком на 24 тижні, тобто до 12.06.2022 року, процентна ставка фіксована, 0, 86470000 в день, комісія 3750 гривень. Орієнтована загальна вартість наданого кредиту становить 54960 гривень, орієнтована річна процентна ставка 3584, 96 гривень.

Позивач не заперечує, що кредит в розмірі 25000 гривень отримала шляхом безготівкового перерахування на особистий рахунок.

Загальні вимоги , додержання яких є необхідним для чинності правочину встановлені ст.203 ЦК України.

Відповідно до вказаної норми закону зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Згідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

За змістом положень ч.ч. 1, 2 ст. 207, п. 2 ч. 1 ст. 208 ЦК України передбачено, що правочини між фізичною та юридичною особою належить вчиняти у письмовій формі. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо, крім іншого, воля сторін виражена за допомогою електронного засобу зв`язку, та якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно ч. 4 ст.8 Закону України «Про електронну комерцію» фізична особа повинна надати інформацію про себе, необхідну для вчинення електронного правочину, створення електронного підпису, ідентифікації в інформаційній системі суб`єкта електронної комерції, шляхом введення (створення) особою спеціального набору електронних даних, а також вчинення інших дій у такій системі.

Згідно із частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Судом не встановлено наявності підстав для визнання оспорюваного кредитного договору недійсним з підстав, передбачених ст. 215 ЦК України.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1ст.626 ЦК України).

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.

У статті 3 Закону України "Про електрону комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно ч. 4 ст.8 Закону України «Про електронну комерцію» фізична особа повинна надати інформацію про себе, необхідну для вчинення електронного правочину, створення електронного підпису, ідентифікації в інформаційній системі суб`єкта електронної комерції, шляхом введення (створення) особою спеціального набору електронних даних, а також вчинення інших дій у такій системі.

В статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Положеннями статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація, в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Згідно частин першої та другої статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію(оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 частини першої ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

З оспорюваного договору слідує, що позичальник підтвердила, що ознайомлена з Договором, розуміє всі умови, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань та погоджується несумлінно дотримуватись їх (п.7 Договору).

Отже, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі позивача для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Підписанням договору позичальник підтвердила, що отримала інформацію, надання якої передбачено законодавством України, зокрема ст.9 Закону України «Про споживче кредитування» та Законом України " Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", чим підтвердила, що на момент укладання договору не вважає свої права порушеними.

Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (частина перша статті 638 ЦК України).

З урахуванням наведеного доводи позивача про необізнаність з усіма умовами укладеного кредитного договору оцінюються критично, оскільки позивач не підтвердила належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами відсутність у нього можливості ознайомитися з правилами надання кредиту, договору оферти щодо отримання кредиту та іншою інформацією, розміщеною на сайті відповідача, задовго до безпосереднього укладення оспорюваного договору, а не під час процедури отримання одноразового ідентифікатору електронного цифрового підпису та його виконанням.

Отже, з огляду на викладене, суд вважає необґрунтованими доводи позивача про те, що перед укладенням договору вона не була ознайомлений з усією інформацією про умови кредитування, оскільки, звернувшись до відповідача з заявкою на отримання кредиту та, підписавши договір, засвідчила той факт, що обізнана з Правилами, які включають в себе і умови кредитування і погодилась на них.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду (ч.2 ст.13 ЦПК України).

Відповідно до п. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановленим цим Кодексом.

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При вирішенні даного спору враховано висновки, висвітлені у постановах Верховного Суду від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18; від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19; від 02 січня 2021 року у справі № 524/5556/19.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що в розумінні ст.76 - 81 ЦПК України, позивачем не доведено належними, допустимими та достовірними доказами фактів, на які вона посилається в обґрунтування своїх позовних вимог, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. 4, 12, 19, 76-81, 141, 258, 259, 265, 273, 274, 279, 354, 355 ЦПК України, ст.203, 204, 207, 215, 626, 627, 628, 629, 639 ЦК України, Законами України «Про електронну комерцію», «Про електронні документи та електронний документообіг», «Про споживче кредитування» та Законом України " Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", «Про захист прав споживачів», -

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі протягом тридцяти днів апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня його вручення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони та учасники:

Позивач ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 виданий Коростенським РС УГМС України у Житомирській області.

Відповідач -Товариство з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика", місце знаходження: м.Київ, вул.Генерала Алмазова, 13, офіс 524, .

Суддя: О.М.Шульга