Справа №489/3493/21
Провадження №2/489/248/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2022 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Рум`янцевої Н.О.,

із секретарем судових засідань Назаровою С.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Моторне (транспортне) страхове бюро України про відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яке мало місце 16.03.2020 року у розмірі 77 388 грн. 98 коп.; вартість звіту в сумі 2500 грн. 00 коп.; реальні витрати на правничу допомогу в сумі 3000 грн. 00 коп.; гонорар успіху адвоката в розмірі 3000 грн. 00 коп. та судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп. Мотивуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_2 16.03.2020 в м.Миколаєві, по вул.Троїцька,157-Б, керував транспортним засобом марки «VOLKSWAGEN GOLF» державний номерний знак НОМЕР_1 , був неуважний та допустив зіткнення з транспортним засобом «MAN» державний номерний знак НОМЕР_2 , продовжив самовільний рух та здійснив наїзд на цінову стелу АЗС «АктивГазЮг» світлофорний об`єкт та дорожні знаки 5.35.1; 5.35.2 ПДР України. Внаслідок ДТП автомобілі, цінова стела АЗС, світлофорний об`єкт та дорожні знаки 5.35.1, 5.35.2 отримали механічні пошкодження та завдані матеріальні збитки. Таким чином, своїми діями водій ОСОБА_2 порушив п.2.3 «б», п.10.1 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП. 03 липня 2020 Ленінським районним судом м. Миколаєва було винесено постанову про визнання винним у ДТП ОСОБА_2 . На час ДТП цивільно-правова відповідальність сторін була не застрахована. Поліцією на місці пригоди було встановлено, що водій ОСОБА_2 є учасником бойових дій на сході України, а тому звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному Законом. Позивач відправив на МТСБУ повідомлення про ДТП 20 березня 2020 року, проте відповіді не отримано. Він зателефонував на гарячу лінію МТСБУ, де йому було надано консультацію, що виплата страхового відшкодування йому неможлива, так як у ОСОБА_3 був відсутній поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. У зв`язку з чим, він звернувся до відповідача з проханням мирно узгодити спір без подання позовної заяви, але відповідач відмовився.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Зазначає, що він є власником автомобіля VOLKSWAGEN GOLF» державний номерний знак НОМЕР_1 . На момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди 16.03.2020, його автомобіль був застрахований Полісом № АО821365 укладеним зі страховою компанією ПрАТ «УПСК». Позивачем не надано доказів щодо направлення необхідних документів до ПрАТ «УПСК». Ним же, було повідомлено Миколаївську філію ПрАТ «УПСК» про дорожньо-транспортну пригоду, що підтверджується заявою від 30.03.2020 за вх. № 456. Посилання позивача на постанову Верховного Суду України від 23.12.2015 у справі № 6-2587цс15, є безпідставним та спростовується правовим висновком, викладеним у постанові Великої палати Верховного суду від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Посилання позивача на ст.. 1194 ЦК України, також є безпідставними, оскільки дана стаття передбачає стягнення різниці у випадку недостатності страхової виплати з винної особи, яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність.

Ухвалою суду від 18.06.2021, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Від представниці позивача надійшло клопотання про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача. На позовних вимогах наполягає, проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач у судове засідання не з`явився по невідомим суду причинам. Про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив.

Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складання повного судового рішення.

Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановленні наступні факти та відповідні правовідносини.

Транспортний засіб MAN, державний номерний знак НОМЕР_2 належить на праві приватної власності ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 .

З довіреності на розпорядження транспортним засобом від 18.05.2021, вбачається, що ОСОБА_1 має право, зокрема керувати транспортним засобом MAN, державний номерний знак НОМЕР_2 .

Судом встановлено, що водій ОСОБА_2 16.03.2020 о 12 год. 05 хв. в м.Миколаєві, вул.Троїцька,157-Б, керував транспортним засобом марки «VOLKSWAGEN GOLF» державний номерний знак НОМЕР_1 , був неуважний, не слідкував за дорожньою обстановкою перед перестроюванням з лівої смуги в праву, не переконався, що це буде безпечно та допустив зіткнення з транспортним засобом «MAN» державний номерний знак НОМЕР_2 , продовжив самовільний рух та здійснив наїзд на цінову стелу АЗС «АктивГазЮг» світлофорний об`єкт та дорожні знаки 5.35.1; 5.35.2 ПДР України. Внаслідок ДТП автомобілі, цінова стела АЗС, світлофорний об`єкт та дорожні знаки 5.35.1, 5.35.2 отримали механічні пошкодження та завдані матеріальні збитки. Таким чином, своїми діями водій ОСОБА_2 порушив п.2.3 «б», п.10.1 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП.

Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 03.07.2020, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та закрито провадження у справі у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення, строків накладення адміністративного стягнення.

Власником транспортного засобу VOLKSWAGEN GOLF державний номерний знак НОМЕР_1 є ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 .

Згідно висновку за звітом № 104-20 про незалежну оцінку майна з визначенням вартості матеріального збитку, заподіяного в результаті ДТП власникові автомобіля «MAN» державний номерний знак НОМЕР_2 від 25.04.2020, вартість матеріального збитку, заподіяного в результаті ДТП власникові автомобіля «MAN» державний номерний знак НОМЕР_2 , на дату огляду 16.03.2020, становить 77 388,98 грн.

За проведення експертного авто товарознавчого дослідження транспортного засобу «MAN» державний номерний знак НОМЕР_2 позивачем сплачено 2500 грн. 00 коп., що підтверджується квитанцією до прибуткового журналу б/н від 16.03.2020 (а.с. 36 зворот).

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно частини 1, 3 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За положенням частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до частини 1, 6 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 1166 ЦПК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

У ст. 1 ЗУ «Про страхування» визначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені у договорі страхування.

Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

З огляду на вищенаведене сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам у наслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу.

Власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, зокрема й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована особою, яка завдала цю шкоду, у загальному порядку.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавала шкоди у передбаченому Законом порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього.

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону).

Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року (справа № 755/18006/15-ц), яка визначила, що покладення обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правої відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»), яку застосовує суд до спірних правовідносин.

Позивач зазначає, що поліцією на місці пригоди було встановлено, що водій ОСОБА_2 є учасником бойових дій на сході України.

Згідно п. 13.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю I групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом.

Відповідно до п.п.«г» п.41.1 ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та п.п.3.1.5 п.3.1 Положення про централізований страховий резервний фонд захисту потерпілих у дорожньо-транспортних пригодах, затвердженого Протоколом Координаційної ради МТСБУ 06 грудня 2012 року № 31/2012, МТСБУ за рахунок коштів захисту потерпілих відшкодовує шкоду, на умовах встановлених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі заподіяння шкоди особами, на яких поширюється дія пункту 13.1 статті 13 Закону.

Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено умови, які є обов`язковими у тому числі і для потерпілих у дорожньо-транспортних пригодах.

20 березня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до МТСБУ з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася 16.03.2020 за участю транспортних засобів «MAN» державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 та VOLKSWAGEN GOLF державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , який є учасником бойових дій.

Позивач зазначає, що станом на теперішній час відповіді від МТСБУ не отримано. Він зателефонував на гарячу лінію МТСБУ, де йому було надано консультацію, що виплата страхового відшкодування йому неможлива, так як у ОСОБА_3 був відсутній поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Проте, як вбачається з листа МТСБУ від 19.11.2021 за вих. № 9-02/41878, за результатами запиту в ЦБД МТСБУ наявна інформація про чинний на дату 16.03.2020 договір ОСЦПВВНТЗ АО/821365 щодо забезпечення автомобілю VOLKSWAGEN GOLF державний номерний знак НОМЕР_1 , укладений страховиком ПрАТ «УПСК» на період з 29.03.2019 по 28.03.2020.

30 березня 2020 року ОСОБА_2 звернувся до ПрАТ «УПСК» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася 16.03.2020.

Враховуючи те, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 , як водія автомобіля марки VOLKSWAGEN GOLF державний номерний знак НОМЕР_1 , застрахована у ПрАТ «УПСК», то саме страховик зобов`язаний відшкодувати потерпілому шкоду, з огляду на ліміт відповідальності страховика.

Доказів щодо звернення до страховика зі заявою про виплату страхового відшкодування, недостатність суми страхового ліміту на погашення майнової шкоди позивачем не надано.

На позивача покладений обов`язок з врахуванням предмету і підстав позову довести в суді ті обставини, на які він посилається, як на підставу своїх позовних вимог. Тобто, відповідно до вимог ст.ст.12, 13 ЦПК України - позивач повинен був довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст.ст. 78 - 80 ЦПК України, зазначені ним обставини.

Таким чином, підсумовуючи викладене, оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні кожного отриманого у справі доказу зокрема та належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Згідно приписів статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог, інші судові витрати у разі відмови в задоволенні позову покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 82, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Моторне (транспортне) страхове бюро України про відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відмовити.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено скорочене судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: Кіровоградська обл., Добровеличківський р-н, с. Перчунове, РНОКПП НОМЕР_5 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Повний текст судового рішення складено «19» грудня 2022.

Суддя Н.О. Рум`янцева