ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8817/22 Справа № 444/9465/12 Суддя у 1-й інстанції - Хомик І.І. Суддя у 2-й інстанції - Агєєв О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2022 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Агєєва О.В.,

суддів: Кішкіної І.В., Корчистої О.І.,

розглянувши у письмовому провадженні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу №444/9465/12 за заявою ОСОБА_1 про скасування судового наказу, виданого за заявою Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація №20» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані комунальні послуги, з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 листопада 2022 року, постановлену у складі судді Хомик І.І., -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області та просила суд поновити строк для подачі заяви про скасування судового наказу від 06.02.2013 року виданого за заявою Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація №20» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані комунальні послуги, та скасувати зазначений судовий наказ.

Ухвалою Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 листопада 2022 року ОСОБА_1 було відмовлено у задоволенні клопотання про поновлення строку для подачі заяви про скасування судового наказу, та заяву про скасування зазначеного судового наказу було повернуто заявнику.

Не погодившись з зазначеною ухвалою, заявник подала апеляційну скаргу, у якій просила ухвалу Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 листопада 2022 року скасувати, направивши справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування зазначила, що твердження суду першої інстанції щодо того, що вона не надала підтверджень отримання судового наказу лише 25.10.2022 року, не відповідає матеріалам судової справи та дійсності. В матеріалах справи № 444/9465/12 провадження № 2-н/216/187/13 від 06.02.2013 р. знаходиться її заява від 19.10.2022 р. про отримання судового наказу від 06.02.2013 р. з відміткою суду, а також у судовому наказі який їй видали у Центрально-Міському суді зазначається, що судовий наказ видано 25.10.2022 р. Матеріали справи не містять повідомлення про вручення відправлення чи будь-яких інших доказів надсилання на її адресу судового наказу. Заявника не було повідомлено про судове засідання, що проводилося 06.02.2013 року, у спосіб, що передбачений главою 7 ЦПК України -в матеріалах справи відсутні будь-які документи, які свідчать про відправку судових повісток. Повідомлення та докази вручення судового наказу у встановленні процесуальні строки відсутні в матеріалах справи. 06.10.2022 заявник отримала свідоцтво про право на спадщину у державного нотаріуса Сьомої криворізької державної нотаріальної контори Грабевник О.В. (що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину), та у той же день нотаріус повідомила, що на все її нерухоме майно накладено арешт. ОСОБА_1 дізналася про винесений судовий наказ по справі №444/9465/12 (провадження №2-н/216/187/13) від 06.02.2013 р. у день ознайомлення з документами наданими державним виконавцем Центрально-Міського відділу виконавчої служби, а саме 12.10.2022 р..

19.10.2022 року звернулася до Центрально-Міського районного суду м. Кривий Ріг для ознайомлення з матеріалами наказного провадження та одержання судового наказу, що підтверджується відповідними заявами в матеріалах справи. 25.10.22 отримала судовий наказ від 06.02.2013 року та 28.10.22 подала заяву про його скасування до суду. Тому вважає, що суд першої інстанції мав поновити строк на подання заяви про скасування судового наказу оскільки в матеріалах міститься доказ отримання нею ( ОСОБА_1 ) судового наказу саме 25.10.2022 року.

Відзив на апеляційну скаргу сторонами не надано.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Частиною 3 ст.3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч.3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст. 369, апеляційна скарга на ухвалу суду про повернення заяви позивачеві (заявникові) та про відмову поновити або продовжити пропущений процесуальний строк (пункти 6,10 частини першої статті 353 цього Кодексу), розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Таким чином дану апеляційну скаргу слід розглядати без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга заявника підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала суду першої інстанції не відповідає вказаним вимогам закону.

З матеріалів справи вбачається, що наказом Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 06 лютого 2013 року було стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація №20» заборгованість за надані комунальні послуги в розмірі 2656.17 грн, а також судовий збір у 107,30 коп. грн.

У подальшому, 19 жовтня 2022 року ОСОБА_1 звернулась до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу з заявою про ознайомлення з матеріалами справи №444/9465/12, та заявою про отримання судового наказу у цій же справі.

25 жовтня 2022 року ОСОБА_1 отримала копію судового наказу від 06 лютого 2013 року та ознайомилась з матеріалами справи №444/9465/12.

28 жовтня 2022 року ОСОБА_1 звернулась до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу з заявою про скасування судового наказу від 06 лютого 2013 року, де, крім того, просила поновити строк для подання даної заяви. В обґрунтування зазначила, що даний наказ був винесений за її відсутності, та не доставлявся за адресою її місця проживання. Крім того, між нею і стягувачем не укладався договір, та вимоги стягувача не є безспірними. Зазначила, що копію судового наказу вона отримала 25 жовтня 2022 року.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про поновлення строку для подачі заяви про скасування судового наказу та повертаючи дану заяву заявнику, суд першої інстанції виходив з того, що боржник подав заяву про скасування судового наказу з порушенням строку на звернення. В клопотанні про поновлення строку подання заяви про скасування судового наказу заявник зазначає, що судовий наказ отримала 25.10.22р., однак доказів на підтвердження вказаної обставини суду не надала.

Апеляційний суд не погоджується з даним висновком та зазначає наступне.

Згідно зі ч.1 ст.105 ЦПК України у редакції, яка була чинна на день видачі судового наказу, боржник має право протягом десяти днів з дня отримання копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб. За ч.2 ст.105-1 ЦПК України у тій ж редакції заява боржника про скасування судового наказу, подана після закінчення строку, встановленого частиною першою статті 105 цього Кодексу, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку для подання цієї заяви. У разі якщо суд прийшов до висновку про поновлення строку на подання заяви про скасування судового наказу, який набрав законної сили, то в ухвалі про прийняття такої заяви до розгляду суд має вирішити питання про зупинення виконання судового наказу.

Відповідно до ч.1ст.170 ЦПК України у редакції, яка чинна на теперішній час, боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав.

Згідно ч.5ст.170 ЦПК України, до заяви про скасування судового наказу додаються: документ, що підтверджує сплату судового збору; документ, що підтверджує повноваження представника боржника, якщо заява подається таким представником; клопотання про поновлення пропущеного строку, якщо заява подається після спливу строку, передбаченого частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч.6ст.170 ЦПК України, у разі подання неналежно оформленої заяви про скасування судового наказу, суддя постановляє ухвалу про її повернення без розгляду не пізніше двох днів з дня її надходження до суду.

З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду із заявою про скасування судового наказу, відповідачем також було додано клопотання про поновлення пропущеного строку.

В матеріалах справи №444/9465/12 про видачу судового наказу не міститься доказів про належне повідомлення боржника про сам розгляд заяви про видачу судового наказу, про подальше направлення судом копії зазначеного судового наказу на адресу боржника.

Проте, з матеріалів справи вбачається, що копію судового наказу боржник отримав у суді першої інстанції саме 25 жовтня 2022 року, що підтверджується заявою про видачу копії судового наказу з відповідним підписом про отримання.

Звертаючись 28 жовтня 2022 року із заявою про скасування судового наказу, ОСОБА_1 в розумінні вимог ЦПК фактично не пропустила строк на подання заяви про скасування судового наказу, оскільки з дня отримання його копії минуло лише три дні.

Таким чином, на момент подачі заяви про скасування судового наказу не було правових підстав для подання клопотання про поновлення пропущеного строку на подання заяви про скасування судового наказу.

В зв`язку з вищевикладеним, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції не звернув уваги на вказані положення та дійшов помилкового висновку про наявність підстав для повернення заяви ОСОБА_1 про скасування судового наказу.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який, зокрема, вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Елементом права на справедливий судовий розгляд є право на доступ до суду.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями.

Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Згідно із статтею 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Оскільки суд першої інстанції порушив порядок встановлений для вирішення питання, повернув заяву без з`ясування належним чином усіх обставин, які мають значення по справі, що призвело до помилкового вирішення питання, то за таких обставин ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки розгляд справи по суті не було закінчено, підстав для розподілу судових витрат немає.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 379, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 листопада 2022 рокускасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді: