АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2022 року

м. Чернівці

справа № 725/2874/22

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Одинака О. О.

суддів Кулянди М. І., Половінкіної Н. Ю.

секретар Паучек І.І.

позивач ОСОБА_1

відповідачка ОСОБА_2

апеляційна скарга ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 , на рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 15 вересня 2022 року,

головуючий в суді першої інстанції суддя Федіна А. В.

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

В травні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом.

Позивач просив зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкоди у користуванні житловою кімнатою 1-3 площею 21,90 кв.м., у будинку, який знаходиться на АДРЕСА_1 , та належить ОСОБА_1 на праві приватної власності, шляхом заборони ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії, які обмежують та унеможливлюють доступ сонячного світла в приміщення вказаної житлової кімнати.

Посилався на те, що йому праві власності належить 43/100 частки житлового будинку літера А з належними до нього господарськими спорудами, які знаходяться у будинку на АДРЕСА_1 . До складу належної йому частки вказаного будинку входить житлова кімната 1-3 площею 21,90 кв.м. В свою чергу відповідачці на праві власності належить 57/100 частки вказаного житлового будинку.

В березні відповідачка встановила металеву ролету на зовнішній стіні будинку на АДРЕСА_1 . Після демонтажу зазначеної ролети на вікні залишились плями від фарби, які унеможливлюють доступ сонячного світла в приміщення кімнати 1-3.

Вважає, що вказаними діями відповідачка чинить позивачу перешкоди в користуванні його власністю.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Першотравневого районного суду міста Чернівці від 15 вересня 2022 року в позові відмовлено.

Суд виходив з того, що відповідачем було усунено перешкоди позивачу в користуванні належним його майном шляхом демонтажу металевого ролету. Усунення перешкод власнику у користуванні своїм майном як спосіб захисту цивільного права чи інтересу фактично передбачає покладення на відповідача обов`язку припинити дію, яка порушує право, та можливе лише щодо триваючого правопорушення, натомість на час вирішення спору судом не встановлено вчинення відповідачем будь-яких дій, спрямованих на перешкоду доступу сонячного світла до належної позивачу кімнати.

Позивач не надав доказів на підтвердження того, що вікно було забруднене фарбою ззовні внаслідок дій відповідача, що перешкоджає доступу сонячного світла до кімнати.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апелянт посилається на те, що суд першої інстанції постановив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначав, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що крім ОСОБА_2 ніхто не міг нанести фарбу на вікно з огляду на охорону житла відповідачки Державної службою охорони, наявності датчиків руху та відеоспостереження.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

ОСОБА_2 подала відзив на апеляційну скаргу.

Просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Вважає рішення законним та обґрунтованим. Суд першої інстанції зробив висновки на підставі повного та всебічного з`ясування всіх обставин.

На час розгляду справи в суді вікно житлової кімнати 1-3 було зафарбовано, але позивач не надав доказів про те, що такі дії було вчинені відповідачкою.

Суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що позивачем не доведено порушення його права власності внаслідок неправомірних дій відповідача.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

Позивачу на праві власності належить 43/100 частки житлового будинку літера А, який розташований на АДРЕСА_1 . Його частка складається з приміщення квартири АДРЕСА_2 , а саме: коридору-сходів 1-1 площею 10,20 кв.м., коридору 1-2 площею 10,60 кв.м., житлової кімнати 1-3 площею 21,90 кв.м., житлової кімнати 1-4 площею 26,00 кв.м., житлової кімнати 1-5 площею 21,80 кв.м., ванни 1-6 площею 3,30 кв.м., вбиральні 1-7 площею 1,00 кв.м., комори 1-8 площею 1,00 кв.м., кухні 1-9 площею 13,00 кв.м., тераси площею 2,30 кв.м., входу у підвалу II площею 5,60 кв.м., підвалу І площею 25,00 кв.м., криниці літера К, огорожі №1,3,4.

Відповідачці належить 57/100 частки вказаного будинку, яка складається з житлового будинку літера А, а саме: сходової клітини 1-10, площею 10,20 кв.м, коридору 1-11, загальною площею 10,20 кв.м, кімнати 1-12, площею 22,30 кв.м, кімнати 1-13, площею 28,0 кв.м, кімнати 1-14, площею 23,70 кв.м, ванни 1-15 площею 3,40 кв.м, вбиральні 1-16, площею 1,0 кв.м, комори 1-17, площею 1,0 кв.м, кухні 1-18, площею 13,10 кв.м, балкону площею 2,30 кв.м.

Наведені обставини підтверджуються інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №274786875 від 14 вересня 2021 року (а.с. 11-12).

Між сторонами виник спір з приводу користування позивачем житловою кімнатою 1-3 площею 21,90 кв.м. У квітні 2022 року позивач звертався в правоохоронні органи з приводу облаштування відповідачем на вказаному вікні із зовнішньої сторони металевого ролету (а.с. 24).

Вказана металева ролета була демонтована відповідачем в процесі розгляду даного спору судом першої інстанції, що було визнано представниками сторін. Також сторонами визнано ту обставину, що вікно кімнати 1-3 забруднене фарбою.

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при ухваленні постанови

Відповідно до частини першої статті 319 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною другою статті 386 ЦК України закріплений окремий превентивний (попереджувальний) спосіб захисту права власності, який на відміну від інших способів передбачає захист права власності у випадку, коли порушення права ще не відбулося, але є підстави вважати, що воно має статися. Зміст такого захисту полягає в тому, що у передбачених законом випадках з метою попередження порушення права власності застосовуються примусові заходи без покладення на нього юридичної відповідальності.

Отже, виходячи зі змісту частини другої статті 386 ЦК України, позов про превентивний захист права власності може бути пред`явлений власником, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою.

Відповідно до частини першої статті 4, частини першої статті 13 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Відтак суд повинен установити, чи були порушені (чи існує можливість порушення), не визнані або оспоренні права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Аналіз наведених норм цивільного законодавства дає підстави для висновку про те, що в разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, в тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема з позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Такий правовий висновок Верховний Суд виклав у постанові від 8 квітня 2020 року у справі №215/6231/14-ц.

Колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що у позові слід відмовити, оскільки на час вирішення спору судом не встановлено вчинення відповідачем будь-яких дій, спрямованих на перешкоду доступу сонячного світла до належної позивачу кімнати.

Судом не враховано, що з матеріалів справи вбачається, що внаслідок встановлення відповідачкою в березні 2022 року металевого ролету було обмежено проникнення сонячного світла в кімнату, яка належить на праві власності позивачу. Отже, внаслідок неправомірних дій ОСОБА_2 . ОСОБА_1 було створено перешкоди у користуванні нерухомим майно, яке йому належить.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами існує спір щодо користування позивачем вікном в кімнаті 1-3 в будинку літера А, який розташований на АДРЕСА_1 . З огляду на вказане є підстави вважати, що порушення права власності позивача може здійснюватися ОСОБА_2 в майбутньому. За таких обставин захист права позивача можливий у превентивний (попереджувальний) спосіб шляхом зобов`язання ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_1 у користуванні житловою кімнатою 1-3, площею 21,90 кв.м., у будинку АДРЕСА_1 , шляхом заборони відповідачці вчиняти будь-які дії, які обмежують або унеможливлюють проникнення сонячного світла у вказану вище житлову кімнату.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Враховуючи наведене вище, рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому його слід скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у користуванні житловою кімнатою 1-3, площею 21,90 кв.м., у будинку АДРЕСА_1 , шляхом заборони ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії, які обмежують або унеможливлюють протикнення сонячного світла у вказану житлову кімнату.

Щодо судових витрат

Згідно частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З мотивувальної частини постанови вбачається, що суд прийшов до висновку про задоволення позову.

З квитанції №139 від 6 червня 2022 року вбачається, що позивач за подання до суду позову сплатив судовий збір в сумі 992 гривні 40 копійок (а.с.37).

З квитанції №83 від 21 жовтня 2022 року вбачається, що позивач за подання до суду апеляційної скарги сплатив судовий збір в сумі 1488 гривень 60 копійок (а.с.83).

Отже, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір в сумі 2481 гривні в рахунок відшкодування судових витрат, понесених на оплату судового збору за подання до суду позовної заяви та апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 376, 381, 382 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 15 вересня 2022 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задовольнити.

Зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у користуванні житловою кімнатою 1-3, площею 21,90 кв.м., у будинку АДРЕСА_1 , шляхом заборони ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії, які обмежують або унеможливлюють проникнення сонячного світла у вказану житлову кімнату.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одну) гривню в рахунок відшкодування судових витрат, понесених на оплату судового збору за подання до суду позовної заяви та апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 21 грудня 2022 року.

Головуючий О. О. Одинак

Судді М. І. Кулянда

Н. Ю. Половінкіна