Справа № 206/2219/22
Провадження № 2-о/206/299/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.08.2022 м. Дніпро

Суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська Маштак К.С., перевіривши матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: Кальмуський відділ ДРАЦС у м. Маріуполь про встановлення факту смерті в порядку ст. 317 ЦПК України,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернулась до суду із заявою про встановлення факту смерті в порядку ст. 317 ЦПК України.

Ознайомившись із заявою та додатками до неї, суддя вважає необхідним зазначити наступне.

Згідно положень ч.ч. 1, 2 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

Відповідно до ст.ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 1-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (тимчасово окупована територія) - це частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації Російської Федерації.

У відповідності до наказів Міністерства юстиції України № 246/7 від 25.11.2014 та № 935/5 від 17.06.2014, всі органи та підрозділи, які підпорядковані Міністерству юстиції України повинні були переміститися з тимчасово непідлеглих територій в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі та перереєструватись, тому всі акти та документи, видані органами не переміщеними в населені пункти, на територіях яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі та не перереєструвались з 01 грудня 2014 року вважаються недійсними.

Згідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Відповідно до п.п. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Згідно ч. 1 ст. 18 Закону «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Постановою Верховної Ради України № 254-VIII від 17.03.2015 «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупованою територією визначається сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій.

Таким чином, з системного аналізу чинного законодавства України випливає, що у порядку статті 317 ЦПК України мають розглядатись заяви про встановлення факту народження або смерті як на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, так і на території населених пунктів Донецької та Луганської областей, визначених Верховною Радою України.

В той же час, відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 125 від 21.06.2022 «Про внесення змін до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25 квітня 2022 року № 75», зазначений перелік територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні(блокуванні) станом на 11 червня 2022 року, затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25 квітня 2022 року № 75, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 квітня 2022 року за № 453/37789 (у редакції наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 14 червня 2022 року № 119). До зазначеного переліку відноситься Маріупольський район, Маріупольська міська територіальна громада, Донецької області.

Так, Верховною Радою України 01.07.2022 прийнято Закон України № 7310 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо особливостей встановлення юридичних фактів в умовах воєнного чи надзвичайного стану».

Цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування.

Відповідно до змісту даного Закону, серед іншого, вносяться зміни до Цивільного процесуального кодексу України: статтю 317 запропоновано викласти в такій редакції:

«Стаття 317. Особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи в межах території, на якій діє воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України. Заява про встановлення факту народження особи в межах території, на якій діє воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до чинного законодавства, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду України, що здійснює правосуддя,незалежно від місця проживання заявника. Заява про встановлення факту смерті особи в межах території, на якій діє воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України,визначеній такою відповідно до чинного законодавства, може бути подана родичами померлого, їхніми представниками, або іншими заінтересованими особами до будь-якого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання заявника.

Однак, на теперішній час, починаючи з 01.07.2022, зазначений закон направлено на підпис Президенту України та до теперішнього часу не підписано та не опубліковано.

Таким чином, на теперішній час, вказані зміни до ЦПК України внесені не були, а тому м. Маріуполь, Донецької області, на даний час, не визначений Верховною Радою України, як тимчасово окупована територія України.

Крім того, 18.07.2022 Верховна Рада України прийняла закон № 7449 «Про внесення змін до Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» щодо приведення окремих його положень у відповідність до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», яким ввела поняття «тимчасово окупована Російською Федерацією територія України».

Цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування.

Прийняття вказаного законопроекту має забезпечити формування єдиного підходу щодо забезпечення прав і свобод всіх внутрішньо переміщених осіб незалежно від території, на якій вони проживали, та яка вважається тимчасово окупованою, відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території».

Однак, на теперішній час, даний закон підписаний Президентом України, але не опубліковано.

В той же час, звертаючись із даною заявою до суду, заявник посилалась на п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, відповідно до якого суд розглядає справи про встановлення факту: смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

У відповідності до частини 3 статті 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Таким чином, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суддя повинен перевірити відповідність вимог, з якими заявник звертається до суду для захисту, а також дотримання ним вимог, передбачених ст.ст. 175, 177, 318 ЦПК України.

Дана заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана без додержання вимог викладених у ст.ст. 175, 177 ЦПК України.

В порушення п. 4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, заява не містить спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону.

В порушення п. 6 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, заява не містить відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору.

В порушення п. 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, заява не містить попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які заявник поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

В порушення п. 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, заява не містить підтвердження заявника про те, що нею не подано інших заяви (заяв) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

У відповідності з ч.ч. 3, 4 ст. 49 ЦК України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених законом випадках є обов`язковою. Відомості про смерть особи підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян.

Згідно з абзацом першим п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин.

Відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України, заявник зобов`язаний додати до заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заява (якщо подаються письмові чи електронні докази заявник може додати до заяви копії відповідних доказів).

Велика Палата Верховного Суду звертала увагу на те, що при вирішенні питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, окрім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність. Оскільки чинним законодавством передбачено позасудове встановлення певних фактів, що мають юридичне значення, то суддя, приймаючи заяву, повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу. Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито - закриває провадження у ній (постанова від 10.04.2019 у справі № 320/948/18).

До того ж заявником в якості заінтересованої особи зазначено Кальмуський відділ ДРАЦС у м. Маріуполь, в той час, як відмову у проведенні державної реєстрації смерті заявник отримала від Самарського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).

Враховуючи викладене суддя приходить до висновку, що заява, подана без додержання вимог, викладених у ст.ст. 175, 177 ЦПК України, а тому підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків, що відповідає вимогам ст. 185 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 175, 177, 185, 260, 315, 317, 318, 353 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Кальмуський відділ ДРАЦС у м. Маріуполь про встановлення факту смерті в порядку ст. 317 ЦПК України - залишити без руху.

Надати заявнику строк 5 днів з дня отримання цієї ухвали для усунення недоліків, а саме:

1) зазначити у заяві спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону;

2) зазначити у заяві відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору;

3) зазначити у заяві попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які заявник поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи;

4) зазначити у заяві підтвердження заявника про те, що нею не подано інших заяви (заяв) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

5) додати до заяви всі наявні в заявника докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заява (якщо подаються письмові чи електронні докази заявник може додати до заяви копії відповідних доказів);

6) зазначити в заяві вірно визначену заінтересовану особу.

Роз`яснити заявнику, що в разі якщо у вказаний строк недоліки заяви не будуть усунуті, заява вважається неподаною і повертається заявнику.

Копію ухвали надіслати заявнику.

Заявник може отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: http://sm.dp.court.gov.ua.

Ухвала не підлягає оскарженню.

Суддя К.С. Маштак