Справа № 635/3920/20
Провадження № 2/545/1521/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" листопада 2022 р. Полтавський районний суд Полтавської області у складі :

головуючого - судді : Гальченко О.О.,

при секретарі : Харапудько М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства та стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка 06.07.2020 року звернулася до Харківського районного суду Харківської області із позовом до відповідача про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що ОСОБА_1 ( Позивач ) та ОСОБА_2 ( Відповідач ) познайомилися в 2006 році та з цього року почали зустрічатися. Восени 2007 року обоэ сторін дізналися про вагітність позивачки, з цього періоду почали проживати разом однією сім`єю без державної реєстрації шлюбу, в АДРЕСА_1 ( цю інформацію підтверджує довідка з ЖЕК № 167 від 02.08.2008р ). В одній квартирі з ними проживали матір відповідача гр. ОСОБА_3 та сестра відповідача гр. ОСОБА_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народився син - ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження № НОМЕР_1 (копія свідоцтва про народження додається ). На момент народження відносини між сторонами не були оформлені офіційно. Через те, що новонароджена дитина потребувала постійного догляду і позивачка мала складний післяпологовий стан, вона не могла відвідати орган державної реєстрації актів цивільного стану, Відповідач запевнив, що сам оформить свідоцтво належним чином. Проте, коли він приніс документ, виявилось, що в графі свідоцтва про народження - «Батько», було зазначено прізвище позивачки : « ОСОБА_6 », а також виявилось, що дитина записана на її прізвище та нібито зі слів матері. ОСОБА_2 запевнив, що це ні на що не впливає і щоб мати дитини не переймалася цим питанням.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 145 СК України якщо мати, батько мають різні прізвища, прізвище дитини визначається за їхньою згодою. В цьому разі між сторонами не було погодження щодо вирішення питання про те, що їх син буде носити прізвище матері - ОСОБА_1 . Позивачка була впевнена, що ОСОБА_2 зареєструє сина на своє прізвище. Відповідач, скориставшись тяжким станом позивачки, а саме тим, що вона мала поганий стан здоров`я та не могла покинути новонароджену дитину, користуючись особистими знайомствами в системі РАЦС, зробив запис в Книзі реєстрації народжень про свого сина так, як йому було вигідно.

Також, ч.1 ст. 126 СК України встановлено - походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Така заява, від батька та матері, не була подана до державного органу реєстрації актів цивільного стану.

Згідно ч. 1 ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Відповідно до цього положення, а також ч. 1 ст. 126 СК України та аналізуючи вище вказану ситуацію, випливає висновок про те, що батько - ОСОБА_2 не визнавав факт батьківства, і фактично він здійснив дії реєстрації новонародженої дитини від імені матері, не зрозумілим чином, у випадках переліченні вищенаведеної статті.

Керуючись ч. 1 ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст. 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів ), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Підтвердити факт проживання сторін разом однією сім`єю можуть підтвердити свідки ( заява про виклик свідків додається ).

Важливе значення в процесі доказування має висновок експерта.

Ч. 3 ст. 102 ЦПК України висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. За результатами проведення судово-біологічної ( генетичної ) експертизи із застуванням методики генотипоскопії ( аналізу ДНК ) експерти можуть визначити батьківство із ймовірністю до 99,9 відсотків або дійти висновку про його виключення.

Згідно ст. 263, 265 ЦПК України рішення щодо визнання батьківства має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства в органах РАЦС ( прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено ).

Протягом всього часу спільного їх проживання стосунки між ними стали погіршуватися. Відбувалися сварки, які ставали дедалі частішими. Під час вияснення стосунків відповідач застосовував до неї фізичну силу, знущаючись з неї фізично та психологічно. Мати відповідача ОСОБА_3 , втручалася в такі моменти та втихомирювала свого сина, проте це не допомагало, адже під час кожної нової сварки ОСОБА_2 повертався до застосування фізичної сили. Не виключення, що такі дії відповідач дозволяв собі і під час вагітності ОСОБА_1 .

Наприкінці 2010 року сторони та їх син переїхали до орендованої квартири в м. Києві та почали окремо проживати від матері ОСОБА_3 та сестри ОСОБА_4 . Під час першої сварки в новій квартирі під час якої відповідач, знову, застосував фізичну силу до ОСОБА_1 , вона змушена була викликати поліцію, оскільки після того, як вони переїхали пара залишилась сам на сам і позивачка не могла сама захищати себе. Коли поліція поїхала, ОСОБА_2 ця ситуація дуже розлютила і він вирішив провчити свою співмешканку з застосуванням фізичної сили. В цей самий день позивачка викликала ще раз поліцію. Поліцейські вивели відповідача з квартири. Після цього чоловік повернувся на попереднє місце проживання.

Проте, після цієї ситуації ОСОБА_2 не залишив в спокої ОСОБА_1 і їх сина. Відповідач почав переслідувати свою колишню співмешканку та маленького сина. Дані дії чоловіка продовжувалися до 2011 року. На той момент її матеріальне становище стало погіршуватись, а також втомившись від переслідувань з боку відповідача, тому вона разом з сином переїхала до м. Південне Харківської області та проживає там до цих пір, про що свідчить довідка з місця проживання.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Після переїзду ОСОБА_2 не надавав ніякої матеріальної допомоги своєму синові - ОСОБА_5 . Бачився з сином лише два рази, коли позивачка привозила його до м. Києва на прогулянку. Сам відповідач не проявляв ніякої ініціативи для зустрічей та проведення спільного дозвілля з ОСОБА_5 , починаючи з 2017 року, зовсім не йде на контакт та перестав спілкуватися з сином. Хоча, обов`язок батька зберігається утримувати свою дитини незалежно від того, чи перебували сторони у шлюбних відносинах.

Також, згідно з ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я, духовний та моральний розвиток дитини. Тобто, дитині повинен повною мірою бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Такий рівень позивачка на разі намагається забезпечити своєму синові сама, без допомоги відповідача, який жодним чином не цікавиться про потреби дитини, та ним взагалі, хоча сам ОСОБА_2 працездатний та в змозі допомагати фінансово.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Керуючись ч. 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину - за рішенням суду кошти на утримання дитини ( аліменти ) присуджуються у частці від доходу її матері/батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина. Оскільки, ОСОБА_2 не бажає йти на контакт та добровільно забезпечувати дитину, кошти на утримання дитини позивачка вимушена вимагати в судовому порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Згідно ч. 1 ст. 28 ЦПК України позови про стягнення аліментів, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Прохала :

1. Встановити факт батьківства ОСОБА_2 щодо ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , та внести відповідні зміни до Книги реєстрації народжень.

2. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина - ОСОБА_5 , але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

3. Стягнути з ОСОБА_2 сплачений ОСОБА_1 судовий збір.

Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який триває до теперішнього часу. На цей час на території Харківської області тривають активні бойові дії.

Розпорядженням Верховного Суду від 08.03.2022 р. № 2/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» відповідно до ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосудця під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність судових справ, територіальна підсудність справ Харківського районного суду Харківської області визначена за Полтавським районним судом Полтавської області.

Дана справа надійшла до Полтавського районного суду Полтавської області та передана 05.09.2022 року на розгляд судді Гальченко О.О. згідно авторозподілу та отримана суддею 06.09.2022 року.

Ухвалою судді від 06.09.2022 прийнята до свого провадження ( а. с. 77 ).

В судове засідання сторони не з`явились, надавши суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Де, представник позивачки адвокат Ус В.В. позов підтримав та прохав задовольнити, надавши можливі докази на підтвердження позовних вимог, а відповідач надав нотаріально засвідчену заяву про визнання позовних вимог про визнання батьківства ( а. с. 73 ). Тому, суд вважає за можливе розгляд справи по суті в судовому засіданні у відсутності не з`явившихся, належно повідомлених сторін, по наявним матеріалам справи та за наявності відповідних заяв від них.

Судом встановлено, що сторони перебували в цивільному шлюбі та мають неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( а. с. 14 ), матір`ю якого зазначена : ОСОБА_1 , а батьком : « ОСОБА_7 ». Відомості про батька записані відповідно до ч.1 ст.135 СК України ( а. с. 34 ). Син проживає з позивачкою та залишиться проживати із нею. Дитина проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні і потребує матеріального забезпечення для повноцінного розвитку.

Відповідач надав нотаріально засвідчену заяву про визнання позовних вимог про визнання батьківства щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку ( доходу ) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково згідно ст. 180 СК України, оскільки батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, відповідач після пред`явлення позову позивачем частково визнав його. Судовий збір підлягає стягненню на користь Держави та сплачений на користь позивачки із відповідача на підставі ст. 141 ЦПК України відповідно до заявлених вимог.

Керуючись ст. 43, 49, 81, 141, 223, 259, 263 268, 274-279, 354 ЦПК України, ст. 180, 181, 182, 184 СК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства та стягнення аліментів - задовольнити.

Встановити факт батьківства громадянина України - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та внести зміни до запису акту про народження щодо зазначення батьком дитини - ОСОБА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстрованого : АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , інші дані суду не відомі, на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менш ніж 50 % від прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку, починаючи з 06.07.2020 року і до досягнення дитиною повнолітнього віку.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені позивачкою витрати по сплаті судового збору в сумі 840,80 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Держави судовий збір у сумі 908 гривень.

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення надруковано суддею в нарадчій кімнаті та є оригіналом.

Суддя: О. О. Гальченко