Справа № 203/3867/22
Провадження № 2-з/0203/96/2022
КІРОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

26 жовтня 2022 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська в особі судді Колесніченко О.В., розглянувши у провадженні № 2-з/0203/96/2022 заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

12 жовтня 2022 року позивач через свого представника пред`явила через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська позов до Дніпровської міської ради, Виконавчого комітету Дніпровської міської ради, Департаменту адміністративних та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, ОСОБА_3 на предмет скасування ордеру, усунення перешкод у користуванні квартирою, визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії щодо житлової квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

24 жовтня 2022 року від представника позивача ОСОБА_2 через підсистему «Електронний суд» після пред`явлення цього позову надійшла заява про забезпечення позову шляхом накладення заборони на приватизацію квартири за адресою: АДРЕСА_1 , до вирішення справи по суті, оскільки заявник вважає, що підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення про те, що незастосування заходів забезпечення позову може утруднити або взагалі унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позову, а спірна квартира може перейти у власність із територіальної громади міста до родини ОСОБА_3 .

Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 24 жовтня 2022 року заява передана в провадження судді Колесніченко О.В.

Перевіряючи відповідність заяви про забезпечення позову вимогам ст. 151 ЦПК України, судом встановлено наступне.

Так, згідно п.п. 3 ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Види забезпечення позову передбачені ч.1с т. 150 ЦПК України , зокрема, аозов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;

1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави;

2) забороною вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;

6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Разом з тим, у своїй заяві представник вимагає вжити заходи забезпечення шляхом накладення заборони на приватизацію, що не відповідає передбаченим ст. 150 ЦПК України видам забезпечення, тоді як суд позбавлений самостійно визначати вид та спосіб заходів забезпечення.

Також належить відзначити, що види забезпечення позову визначені ч.1 ст. 150 УПК України законодавцем таким чином, що дозволяло б реально і дієво вживати такі заходи, які мають виконуватись певними суб`єктами і бути публічними, зокрема, дані про такі заходи мають міститися в тому числі у певних державних реєстрах, що давало б можливість їх виконання усіма суб`єктами, зокрема, і тими, що не є безпосередніми учасниками спірних правовідносин.

Натомість заява про забезпечення позову шляхом накладення заборони на приватизацію не містить вказівки де (серед яких державних обтяжень/реєстрів) таку заборону накладати, перед якими особами ініціювати таке накладення заборони, що свідчить про недотримання вимог заяви до змісту за п.4 ЦПК України.

Відповідно до ч. 10 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

За наведених обставин належить дійти висновку про невідповідність заяви вимогам ст. 151 ЦПК України, що є підставою для її повернення заявнику.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.151,153 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву позивача ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 про забезпечення позову, пред`явленого до Дніпровської міської ради, Виконавчого комітету Дніпровської міської ради, Департаменту адміністративних та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, ОСОБА_3 про скасування ордеру, усунення перешкод у користуванні квартирою, визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії повернути заявникові.

Зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області повернути ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ), сплачений судовий збір в розмірі 496,20 грн. (чотириста дев`яносто шість гривень 20 коп.) за квитанцією №7816-8509-3575-3432 від 24 жовтня 2022 року.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 261 ЦПК України та може бути оскаржена учасниками справи шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (підписання).

Суддя О.В. Колесніченко