Справа № 673/905/22
Провадження № 2/673/405/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" грудня 2022 р. м.Деражня

Деражнянський районний суд

Хмельницької області

в складі: головуючий - суддя Дворнін О.С.

при секретарі судового засідання Демчишиній Н.Г.

з участю прокурора Делінди В.Ю. та представника відповідача адвоката Князюка Д.К.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Керівника Летичівської окружної прокуратури Хмельницької області в інтересах держави в особі Деражнянської міської ради до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок нецільового використання земельної ділянки,-

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2022 року прокурор звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 , в інтересах держави в особі Деражнянської міської ради, про відшкодування шкоди, завданої внаслідок нецільового використання земельної ділянки з вимогою стягнути з неї на користь територіальної громади в особі Деражнянської міської ради 101 683 (сто одна тисяча шістсот вісімдесят три) гривні 95 копійок шкоди, завданої внаслідок використання земельної ділянки не за цільовим призначенням, одержувач коштів: Деражнянська міська рада, ЄДРПУО 04403025, код отримувача - 37971775, р/р UA 0022755, ГУДК в Хмельницькій області, код платежу: 24062200.

В судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримав та просив задовольнити позов із викладених в ньому підстав.

Представник відповідача проти позову заперечив та просив в задоволенні позовних вимог відмовити з підстав законності дій відповідача.

Заслухавши думку прокурора, представника відповідача та показання свідка, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом об`єктивно встановлено, що ОСОБА_1 на підставі договору дарування № 1505 від 09.08.2013 стала власником земельної ділянки сільськогосподарського призначення з цільовим призначенням, для ведення особистого селянського господарства, розташована за межами м. Деражня Деражнянської міської ОТГ Хмельницької області, площею 2 га за кадастровим номером :03:008:0003.

Разом з тим, ОСОБА_1 упродовж 2013-2014 року всупереч вимогам абзацу 2 ч.5 ст.20 Земельного кодексу України (в редакції від 11.08.2013) відповідно до якої земельні ділянки сільськогосподарського призначення використовуються їх користувачами виключно в межах вимог щодо користування землями певного виду використання, встановлених статтями 31, 33-37 цього Кодексу, пунктів «а» та «ґ» ч. 1 ст. 96 Земельного Кодексу України, відповідно до яких власники земельних ділянок зобов`язані забезпечувати використання землі за цільовим призначенням та за свій рахунок приводити її у попередній стан у разі незаконної зміни її рельєфу, за винятком випадків незаконної зміни рельєфу не власником такої земельної ділянки, підвищувати родючість ґрунтів та зберігати інші корисні властивості землі, достовірно знаючи про вид цільового використання земельної ділянки - землі сільськогосподарського призначення, без відповідних дозвільних документів на проведення робіт та без проведення змін цільового призначення земельної ділянки, за допомогою спеціальної техніки здійснила перенесення поверхневого (грунтового) шару землі із частини зазначеної земельної ділянки площею 2 га за кадастровим номером :03:008:0003 внаслідок чого створила штучну водойму площею 0,9259 га, яку з серпня 2013 року по даний час використовує для риборозведення.

Безгосподарське використання ОСОБА_1 частини власної земельної ділянки за кадастровим номером :03:008:0003 як земель водного фонду для риборозведення призвело до тимчасового припинення їх використання, як земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства, про що зазначено в договорі дарування земельної ділянки від 09.08.2013, тобто призвело до виведення земель загальною площею 0,9259 га з сільськогосподарського обороту.

За вказаним фактом Летичівською окружною прокуратурою 03.02.2021 до ЄРДР внесено відомості за №0000005 за ознаками вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.254 КК України.

12.01.2022 до Деражнянського районного суду направлено обвинувального акту у вказаному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.254 КК України.

Ухвалою Деражнянського районного суду від 11.08.2022 вказане кримінальне провадження на підставі ст.49 КК України закрито, у зв`язку із закінченням термінів притягнення ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності.

Згідно вказаних матеріалів кримінального провадження встановлено що, 28.04.2021 за участю представників ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області, Деражнянської міської ради та сертифікованого інженера-землевпорядника проведено огляд місця події, а саме земельної ділянки за кадастровим номером :03:008:0003 загальною площею 2 га з земель сільськогосподарського призначення, розташованої в межах населеного пункту м. Деражня, Деражнянської міської ОТГ, яка на підставі договору дарування №1505 від 09.08.2013 перебуває у власності ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства, в ході якого підтверджено факт нецільового використання вказаної земельної ділянки, розміщення водного об`єкта (ставка) що потягнуло, виведення земельної ділянки із сільськогосподарського обороту.

Вказані обставини також підтверджуються збірним кадастровим планом земельних ділянок виготовленим сертифікованим інженером-землевпорядником Смульським В.А. відповідно до якого на земельній ділянці за кадастровим номером :03:008:0003 площею 2 га розташована штучна водойма площею 0,9259 га.

Відповідно до акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства щодо об`єкту - земельної ділянки від 30.04.2021 №257-ДК/189/АП/09/01/-21 в ході проведення ГУ Держгеокадастру в Хмельницькій області перевірки підтверджено факт облаштування на вказаній земельній ділянці водного об`єкта (ставка), тобто її використання не за цільовим призначенням.

Згідно інформації Деражнянської міської ради від 10.06.2021 №02.02-08/980 до міської ради заяви про зміну цільового призначення земельної ділянки за кадастровим номером :03:008:0003 не надходили та рішення про зміну цільового призначення зазначеної земельної ділянки не приймались.

Відповідно до інформації Регіонального офісу водних ресурсів у Хмельницькій області від 09.06.2021 №1056 звернення щодо надання дозволу на будівництво водного об`єкта (ставка) на земельній ділянці за кадастровим номером :03:008:0003 не надходили, рішення про погодження будівництва водного об`єкта (ставка) на зазначеній земельній ділянці не приймались.

Згідно інформації ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області від 17.06.2021 відповідно до Акту перевірки №257-ДК/189/АП/09/01/-21 від 30.04.2021 встановлено факт розміщення водного об`єкта (ставка) на вищевказаній земельній ділянці тобто нецільового використання вказаної земельної ділянки, що потягнуло, виведення земельної ділянки із сільськогосподарського обороту та розраховано шкоду завдану державі внаслідок використання земельної ділянки не за цільовим призначенням на загальну суму 101683,95 гривень.

Висновком експерта №1951/21-26 від 28.10.2021 встановлено, що фактичне землекористування земельною ділянкою із кадастровим номером :03:008:0003 загальною площею 2 га, не відповідає правовстановлюючим документам та нормативно-правовим актам.

Так, відповідно до ч. 6 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

У зв`язку з цим, вина відповідача у заподіянні шкоди завданої внаслідок нецільового використання земельної ділянки встановлена матеріалами кримінального провадження №0000005 від 03.02.2021, а тому в силу зазначених вище вимог чинного законодавства доказуванню не підлягає, що обумовлює обов`язок відповідачів відшкодувати шкоду, заподіяну завданої внаслідок нецільового використання земельної ділянки.

Відповідно до ст.35 Закону України «Про охорону земель» власники і землекористувачі, в тому числі орендарі, земельних ділянок при здійсненні господарської діяльності зобов`язані забезпечувати використання земельних ділянок за цільовим призначенням та дотримуватися встановлених обмежень (обтяжень) на земельну ділянку.

Згідно ст. 56 Закону України «Про охорону земель» юридичні і фізичні особи, винні в порушенні законодавства України про охорону земель, несуть відповідальність згідно із законом.

Застосування заходів дисциплінарної, цивільно-правової, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від відшкодування шкоди, заподіяної земельним ресурсам.

Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства України про охорону земель, підлягає відшкодуванню в повному обсязі.

Статтею 55 Закону України «Про охорону земель» за рахунок коштів землевласників і землекористувачів здійснюються заходи щодо відновлення стану еродованих, деградованих і порушених з їх вини земель та органічно поєднаних з ними інших природних ресурсів і об`єктів довкілля, запобігання заростанню сільськогосподарських угідь бур`янами, чагарниками і дрібноліссям.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про оренду земель» у разі погіршення орендарем корисних властивостей орендованої земельної ділянки, пов`язаних із зміною її стану, орендодавець має право на відшкодування збитків.

Згідно вимог ч. 1, 3 ст. 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Також, відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Враховуючи викладене, матеріальна шкода заподіяна внаслідок нецільового використання земельної ділянки підлягає стягненню з відповідачів у повному обсязі на рахунок спеціального фонду міського бюджету.

Згідно вимог ч. 1 ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського нараду. Від імені українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Землі, які перебувають у власності територіальних громад, є складовою частиною матеріальної і фінансової основи місцевого самоврядування (ст. 142 Конституції України). Територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності, зокрема на землю та природні ресурси (ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Права місцевого самоврядування захищаються в судовому порядку відповідно до ст. 145 Конституції України.

Нецільове використання земель та не відшкодування в подальшому збитків, завдає істотної шкоди місцевим бюджетам, підриває матеріальну основу місцевого самоврядування, що у свою чергу негативно впливає на економічну незалежність та безпеку держави.

Повноваження виконавчих комітетів міських рад у сфері земельних відносин, крім іншого, також встановлені в ст. 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», до компетенції яких віднесено здійснення контролю за додержанням земельного та природоохоронного законодавства, використанням і охороною земель, природних ресурсів загальнодержавного та місцевого значення, відтворенням лісів. Виконавчі органи сільських рад можуть здійснювати й інші повноваження відповідно до законодавства України.

Суд вбачає за можливе прийняти позов Летичівської окружної прокуратури, яка звертається до суду з позовом в інтересах держави в особі Деражнянської міської ради, оскільки нецільове використання земель заподіює істотну шкоду економічним інтересам держави, що виявляються у грошовій шкоді, а саме виведення земель із сільськогосподарського обороту.

Так, відповідно до інформацій Деражнянської міської ради від 22.08.2022 №03-10-49/22, вона як орган уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах до суду з позовною заявою про відшкодування збитків не звертались.

На даний час шкода, заподіяна внаслідок використання земельної ділянки не за цільовим призначенням на загальну суму 101683,95 грн. ОСОБА_1 не відшкодована.

Окрім того, незважаючи на факт завдання шкоди інтересам держави у зв`язку із нецільовим використання земель на її території, Деражнянська міська рада заходів до їх відшкодування в судовому порядку, спрямованих на захист та поновлення порушених інтересів держави, з квітня 2021 року до теперішнього часу, не вживала. Цивільний позов про відшкодування шкоди, не заявлено та жодних дій щодо стягнення шкоди, завданої державі не вжито, що свідчить про неналежне здійснення наданих законом повноважень.

Нездійснення або неналежне здійснення відповідними органами повноважень щодо захисту вказаних інтересів є підставою для представництва в суді інтересів держави відповідно до ст. 23 Закону України «Про прокуратуру». Аналогічні правові висновки Верховного Суду викладено у постановах від 14.02.2018 у справі № 925/1277/16, від 20.02.2018 у справі № 910/10779/17, від 13.03.2018 у справі № 911/620/17, від 04.04.2018 у справі № 910/4898/16, від 05.11.2018 у справі № 910/4345/18, від 05.02.2019 у справі № 910/7813/18, від 13.02.2019 у справі № 914/225/18, від 26.02.2019 у справі № 905/803/18, від 16.04.2019 у справі № 910/3486/18, від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 тощо.

Чинним законодавством чітко не визначено, що необхідно розуміти під «нездійсненням або неналежним здійсненням суб`єктом владних повноважень своїх функцій», у зв`язку із чим прокурор у кожному випадку обґрунтовує та доводить наявність відповідних фактів самостійно з огляду на конкретні обставини справи. При цьому враховуються висновки Верховного Суду, зроблені при розгляді інших справ за участю прокурора (ухвали від 07.05.2018 у справі № 910/18283/17, від 10.07.2018 у справі № 812/1689/16, постанови від 25.04.2018 у справі № 806/1000/17, від 13.06.2018 у справі № 687/379/17-ц, № 924/1256/17, від 04.04.2019 у справі № 924/349/18, від 18.04.2019 у справі № 906/506/18).

Розглядаючи питання обґрунтування прокурором підстав представництва інтересів держави у суді, Великою палатою Верховного Суду у постанові від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 наголошено, що прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу. При цьому, бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого не звернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Згідно ч. 1 ст. 29 Бюджетного кодексу України до доходів Державного бюджету України включаються доходи бюджету, за винятком тих, що згідно із статтями 64, 64-1, 66, 69-1 та 71 цього Кодексу закріплені за місцевими бюджетами. Пунктом 2 частини 1 статті 69-1 цього кодексу передбачено, що до надходжень спеціального фонду місцевих бюджетів належать кошти від відшкодування втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, що зараховуються у розмірі: 100 відсотків - до бюджетів міст Києва та Севастополя, 25 відсотків - до бюджету Автономної Республіки Крим та обласних бюджетів, 75 відсотків - до бюджетів місцевого самоврядування (крім бюджетів міст Києва і Севастополя).

У пункті 2.2. Порядку казначейського обслуговування місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 938 від 23.08.2012, що зареєстровано Міністерством юстиції України від 12.09.2012 №1569/21881 передбачено, що у процесі казначейського обслуговування коштів місцевих бюджетів органи

Казначейства здійснюють в автоматизованому режимі розподіл платежів між рівнями місцевих бюджетів, розподіл інших платежів, що зараховуються до місцевих бюджетів згідно з вимогами Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України та рішенням місцевої ради про бюджет у розмірах, визначених законодавством, та перераховують розподілені кошти місцевих бюджетів за належністю.

Тобто, завдані збитки відшкодовуються шляхом перерахування коштів на єдиний розподільчий казначейський рахунок виконавчого органу відповідної місцевої ради, на адміністративній території якої скоєно правопорушення, на користь зведеного бюджету, із якого місцевим органом Державної казначейської служби України в подальшому розподіляються конкретні суми коштів до Державного, обласного та місцевого бюджетів у вищевказаному співвідношенні.

Отже, з часу завдання ОСОБА_1 шкоди, органом уповноваженими державою здійснювати відповідні повноваження, належні заходи для стягнення заподіяних державі збитків, у тому числі шляхом подання позовної заяви до суду, не вживалися, що свідчить про його бездіяльність та пасивну позицію щодо захисту порушених законних інтересів держави.

Виходячи з системного аналізу статей 55, 129 Конституції України, статей 4, 10 ЦПК України, судові витрати не повинні бути перешкодою для доступу до суду всіх осіб незалежно від їх майнового стану, що відповідає гарантуванню принципу рівності.

Європейський суд з прав людини у рішеннях, у справі «Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» (від 18.10.2005) та у справі «Бакалов проти України» (від 30.11.2004) вказав, що відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не є виправданням бездіяльності.

Усе вищевказане свідчить, що звертаючись до суду з позовом у цій справі прокурор відповідно до вимог ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» належним чином обґрунтував наявність у нього підстав для представництва інтересів держави у суді, зазначив у чому полягає порушення інтересів держави.

Згідно п.6 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Враховуючи встановлені судом обставини і визначені відповідно до них правовідносини, суд дійшов висновку про доведеність позовних вимог прокурора, тому його позов до ОСОБА_1 слід задовольнити та стягнути з неї на користь територіальної громади в особі Деражнянської міської ради 101 683 (сто одна тисяча шістсот вісімдесят три) гривні 95 копійок шкоди, завданої внаслідок використання земельної ділянки не за цільовим призначенням.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 263-268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь територіальної громади в особі Деражнянської міської ради 101 683 (сто одна тисяча шістсот вісімдесят три) гривні 95 копійок шкоди, завданої внаслідок використання земельної ділянки не за цільовим призначенням, одержувач коштів: Деражнянська міська рада, ЄДРПУО 04403025, код отримувача - 37971775,

р/р UA 0022755, ГУДК в Хмельницькій області, код платежу: 24062200.

Складання повного рішення було відкладено на строк не більш як десять днів з дня закінчення розгляду справи, у зв`язку з чим строк апеляційного оскарження обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду через Деражнянський районний суд Хмельницької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О. С. Дворнін