Справа № 450/2868/21 Провадження № 2/450/250/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" червня 2022 р. Пустомитівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Данилів Є.О.

при секретарі Ориняк Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2

про (предмет позову):

змінити спосіб стягнення та розмір аліментів, який було встановлено судовим наказом Пустомитівського районного суду Львівської області від 14.09.2017 року про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліментів на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/ 4 частки з усіх доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили та досягнення дитиною повноліття, - на стягнення в користь відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліментів на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення нею повноліття

суд постановив таке рішення:

підстава позову (позиція позивача): судовим наказом Пустомитівського районного суду Львівської області від 14.09.2017 року у справі № 450/2452/17, суд ухвалив стягувати з позивача на користь відповідача аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/ 4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17 вересня 2017 року до досягнення дитиною повноліття.

27.12.2019 року позивач зареєстрував шлюб вдруге. Від шлюбу у нього народилося дитина син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . В даний час позивач працює. Позивач має нерегулярний дохід та у зв`язку з тим, що на його утриманні зараз перебувають батьки ОСОБА_5 , 1960 р.н. та ОСОБА_6 , 1959 р.н.

Вищезазначені обставини справи свідчать про те, що у зв`язку із народженням дитини у новому шлюбі він зобов`язаний забезпечувати належне матеріальне становище обох дітей, а відповідно сплата аліментів у встановленому судом розмірі є неможливою. Зазначає, що матеріальний стан його родини погіршився, витрати значно збільшились, матеріальне забезпечення його сім`ї покладено лише на позивача, що в свою чергу унеможливлює його сплачувати визначений судом розмір аліментів. Вказані обставини змусили позивача звернутися за захистом своїх майнових прав до суду.

Позиція відповідача: аліменти, призначені рішенням суду на законодавчому рівні не сплачує, дитині не допомагає, заборгованість по аліментах становить 72944, 78грн., та в той же час звертається до суду з безпідставними вимогами щодо зменшення розміру аліментів, не доводячи жодних правової підстав. Вважає, що факт зміни матеріального стану позивача не доведений, а зміна його сімейного стану, народження у нього дітей в іншому шлюбі не є підставою для зменшення визначеного судом розміру аліментів, та не спростовує його обов`язку щодо утримання дітей від попереднього шлюбу, яким згідно з рішенням суду присуджено мінімальний, гарантований державою розмір аліментів на дітей, на додаткове утримання якого відповідачка не претендувала та до суду не зверталася. Відтак, просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. В судове засідання відповідач не з`явилася, подала до суду клопотання про розгляд справи у її відсутності.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі.

22.09.2021 року ухвала суду про відкриття провадження у справі; 02.11.2021 року відзив на позовну заяву; 19.11.2021 клопотання відповідача про долучення документів; 08.12.2021 року відповідь на відзив; 08.02.2022 року клопотання позивача про відкладення розгляду справи; 04.04.2022 року клопотання відповідача про прийняття заочного рішення; 16.06.2022 року клопотання позивача про прийняття заочного рішення.

Встановлені судом фактичні обставини та оцінка суду.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі статтею 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до статті 12 вищезгаданого закону на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

Статтею 150 Сімейного кодексу України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

За змістом статті 181 Сімейного кодексу України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до вимог частини 1 статті 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у частці від доходу.

Судом встановлено, що судовим наказом Пустомитівського районного суду Львівської області від 14.09.2017 року у справі № 450/2452/17, суд ухвалив стягувати з позивача на користь відповідача аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/ 4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17 вересня 2017 року до досягнення дитиною повноліття.

У відповідності до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У пункті 23 Пленум Верховного Суду України у постанові №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначив, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

У відповідності до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143 цс 13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Відповідно до частини 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Також аналогічні рекомендації з цих підстав викладені у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Як встановлено судом та не заперечувалося сторонами в ході судового розгляду справи, дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 проживає разом з матір`ю.

Відповідно до пенсійного посвідчення серія НОМЕР_1 , виданого Пенсійним фондом України від 25.09.2019 року, ОСОБА_6 є пенсіонером за віком. Відповідно до пенсійного посвідчення серія НОМЕР_2 , виданого Пенсійним фондом України від 26.12.2019 року, ОСОБА_5 є пенсіонером за віком.

Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах у виконавчому провадженні ВП № 58872477 від 03.03.2020 року, складеного державним виконавцем Комарницькою О.В. станом на 29.02.2020 року загальна сума заборгованості у боржника ОСОБА_1 по сплаті аліментів становить 72944,78 грн.

Також судом встановлено, що 27.12.2019 року між ОСОБА_1 ТА ОСОБА_7 зареєстрований шлюб, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 , виданим 27.12.2019 рокуЗубрянським старостинським округом Солонківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, актовий запис 17.

З свідоцтва про народження серія НОМЕР_4 від 08.12.2020 року, вбачається, що у позивача та ОСОБА_7 народився ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилається на те, що у нього змінився сімейний стан, від іншого шлюбу в нього народився син, а тому на його утриманні перебувають двоє малолітніх дітей, батьки похилого віку, позивач та його дружина ОСОБА_7 мають кредитну заборгованість в банку, що призвело до погіршення його матеріального стану.

Однак, жодних доказів щодо суттєвого погіршення його матеріального стану позивачем суду не представлено.

Суд критично оцінює зазначене твердження позивача, оскільки зміна сімейного стану та народження дітей від іншого шлюбу, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів.

Так, факт народження у платника аліментів інших дітей не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів на утримання дітей від попереднього шлюбу. Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.

Позивач, як на підставу зменшення розміру аліментів, посилався на те, що він не працює, немає у власності рухомого та нерухомого майна, в т.ч. автомобіля, будинку чи земельної ділянки, депозиту в банку.

Однак суд зазначає, що вказані підстави не свідчать про суттєве погіршення матеріального стану позивача та не звільняють позивача від обов`язку належним чином утримувати дітей, а також не можуть бути підставою для зменшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

Судом встановлено, що зміна сімейного стану позивача, а саме народження сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3

Крім того, позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено погіршення його матеріального стану, у тому числі, у зв`язку з народженням дитини від іншого шлюбу, а встановлений судовим наказом суду від 14.09.2017 року розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ним належним чином ним не сплачувався ще до народження дитини, що підтверджується розрахунком заборгованості по аліментах у ВП № 58872477 від 03.03.2020 року.

Викладене підтверджується висновком Верховного Суду у постанові від 16 вересня 2020 року по справі № 565/2071/19, згідно якого зміна сімейного стану позивача, а саме народження дитини, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів, позивач має підтверджувати належними та допустимими доказами погіршення його майнового стану, у тому числі, у зв`язку з народженням дитини від іншого шлюбу. Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 03.06.2020 року по справі №760/9783/18-ц та від 28.05.2021 року по справі №715/2073/20.

Отже, суд звертає увагу, що розмір аліментів на малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 без підтвердження погіршення його матеріального становища, не буде спрямовано на належне забезпечення сина ОСОБА_3 та суперечитиме його інтересам.

Відповідно до частини третьої статті 12, статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому, на виконання вимог статей 12, 81 ЦПК України позивачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів погіршення його майнового стану, не доведено суду, що його матеріальний стан змінився настільки, що унеможливлює виплату ним аліментів визначених судовим наказом Пустомитівського районного суду Львівської області від 14.09.2017 року, а зміна його сімейного стану, народження в нього дитини в іншому шлюбі не є підставою для зменшення визначеного судом розміру аліментів, та не спростовує його обов`язку щодо утримання дітей від попереднього шлюбу.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у спразі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що обставини, якими позивач обґрунтовував свої вимоги, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, відтак, суд приходить до переконання, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263 - 265, 274 - 279, 352-354 ЦПК України, ст.ст. 180, 182, 192 СК України, суд, -

ухвалив:

у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2

про (предмет позову): змінити спосіб стягнення та розмір аліментів, який було встановлено судовим наказом Пустомитівського районного суду Львівської області від 14.09.2017 року про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліментів на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/ 4 частки з усіх доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили та досягнення дитиною повноліття, - на стягнення в користь відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліментів на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення нею повноліття, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - денний строк з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Поане рішення суду складено 24.06.2022 року.

Учасники справи: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ; ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 .

СуддяЄ. О. Данилів