Номер провадження: 22-ц/813/8644/22
Головуючий у першій інстанції Огренич І.В.
Доповідач Кутурланова О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.11.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кутурланової О.В.,

суддів: Орловської Н.В.,

Чорної Т.Г.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справицивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси у складі судді Огренич І.В. від 04 жовтня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: ОСОБА_5 про стягнення коштів за користування безпідставно набутим майном,

В С Т А Н О В И В

У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: ОСОБА_5 про стягнення коштів за користування безпідставно набутим майном.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 04 жовтня 2022 року позовну заяву повернуто позивачеві.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на її незаконність, просила ухвалу суду скасувати та повернути справу до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідачка ОСОБА_4 , зазначила, що позивачка ОСОБА_1 не довела суду належними та допустимими доказами свій скрутний матеріальний стан, у зв`язку із чим відсутні підстави для задоволення її заяви про звільнення від сплати судового збору, а тому просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 04 жовтня 2022 року залишити без змін.

Інші учасники справи відзив на апеляційну скаргу в порядку, визначеному ст. 360 ЦПК України, до суду апеляційної інстанції не надали.

Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч.2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи, що апеляційна скарга подана на ухвалу суду про повернення заяви позивачеві (п.6 ч.1. ст.353 ЦПК України), колегія суддів вважає за необхідне розгляд даної справи провести в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що позивачкою не усунуті недоліки позовної заяви, вказані в ухвалі Київського районного суду м. Одеси від 16.08.2022 року про залишення позовної заяви без руху.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 16.08.2022 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху з підстав не зазначення ціни позову та у зв`язку з тим, що до заяви не додані документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору.

При цьому вказаною ухвалою також відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про звільнення її від сплати судового збору, посилаючись на те, що позивачка на підтвердження свого майнового стану, крім довідки про доходи за 2021 рік та довідки з Державного реєстру фізичних осіб платників податків, будь-яких належних доказів не надала.

Суд визнав недостатніми для задоволення клопотання про звільнення від сплати судового збору позивачка посилання позивачки на те, що вона досягла пенсійного віку та має єдиний дохід у вигляді пенсії, а її річний прибуток складає 35 500,62 гривень, інших доходів немає окрім невеликих соціальних виплат, що підтверджено нею вище переліченими документами.

Відповідно до ст. 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Позовна заява повинна містити:

1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти;

3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються;

4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них;

5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;

6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору;

7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;

8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;

9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи;

10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Якщо позовна заява подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення позивача від сплати судового збору.

У разі пред`явлення позову особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, в заяві повинні бути зазначені підстави такого звернення.

У позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору.

За положеннями п.3,4 ст.177 ЦПК України у разі необхідності до позовної заяви додаються клопотання та заяви позивача про звільнення (відстрочення, зменшення) від сплати судового збору, про призначення експертизи, витребування доказів тощо.

До позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно положень ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Залишаючи без руху позовну заяву, суд першої інстанції вказав, що у ній не вказана ціна позову.

Проте, колегія суддів не погоджується із позицією суду першої інстанції з огляду на наступне.

Як вбачається з позовної заяви, у вступній її частині ціна позову не зазначена, однак зі змісту мотивувальної та прохальної частини абсолютно однозначно зрозуміло і зміст кожної з заявлених позовних вимог, і ціна позову, з якої має вираховуватися сума судового збору.

Верховний Суд у своїх постановах неодноразово зазначав, що згідно практики Європейського суду з прав людини, при реалізації положень Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішення питання щодо прийняття позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист.

Європейським судом з прав людини зазначено, що «надмірний формалізм» може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції. Це зазвичай відбувається у випадку особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду скарг заявника по суті, із супутнім ризиком порушення його чи її права на ефективний судовий захист (див. рішення у справах «Белеш та інші проти Чеської Республіки», «ЗУБАЦ ПРОТИ ХОРВАТІЇ» (ZUBAC v. CROATIA), (Beles and Others v. the Czech Republic), №47273/99, пп. 50-51 та 69, ЄСПЛ 2002 IX, та «Волчлі проти Франції» (Walchli v. France), №35787/03, п. 29, від 26 липня 2007 року).

При цьому, Європейський суд з прав людини провів лінію між формалізмом та надмірним формалізмом. Так, формалізм є явищем позитивним та необхідним, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу. Надмірний ж формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду. Формалізм не є надмірним, якщо сприяє правовій визначеності та належному здійсненню правосуддя.

У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики ЄСПЛ включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Кутіч проти Хорватії», заява №48778/99).

З огляду на викладене, посилання суду першої інстанції на те, що позивачкою у позовній заяві не вказано ціну позову є необґрунтованим та має ознаки надмірного формалізму.

Що стосується звільнення від сплати судового збору за подання позовної заяви, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

За положеннями ст.8 ЗУ «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов, зокрема:

1)розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік;

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Згідно постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» відповідно до статті 8 Закону № 3674-VI та статті 82 ЦПК єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо).

Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 10 ЦПК повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Колегія суддів зазначає, що положення статей ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» не містять визначеного чіткого переліку документів, які можна вважати такими, що підтверджують майновий стан особи. У кожному конкретному випадку суд встановлює можливість особи сплатити судовий збір на підставі наданих нею доказів щодо її майнового стану за своїм внутрішнім переконанням. Водночас підстави для відмови суду у подібних клопотаннях мають бути аргументовані.

Відмовляючи у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору, суд першої інстанції зазначив, що вказане клопотання не містить належних доказів на підтвердження майнового стану позивачки, який би не дозволяв їй сплатити судовий збір за подачу позовної заяви, проте колегія суддів не може погодитися із таким висновком суду першої інстанції, оскільки з наданих позивачкою доказів судом встановлено, що єдиним її доходом є пенсія, яка за 2021 рік становить 35 500,62 гривень.

З огляду на викладене, висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 не надала будь-яких належних доказів майнового стану є необґрунтованим.

Відповідно до змісту позовної заяви ціна позову становить 1 612 093,58 гривень. За таких умов, сума судового збору, яку необхідно сплатити згідно ЗУ «Про судовий збір», за подання позовної заяви складає 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 12 405,00 гривень та значно перевищує 5% розміру річного доходу позивачки, а тому наявні підстави для звільнення останньої від сплати судового збору відповідно до положень ст.8 ЗУ «Про судовий збір».

Таким чином, відмовляючи у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору та одночасно визнаючи неподаною і повертаючи скаргу, суд першої інстанції неправильно застосував положення ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», статті 6 Конвенції, тим самим позбавивши ОСОБА_1 можливості реалізації нею права на ефективний судовий захист.

При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що відмовляючи у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору, суд першої інстанції в порушення положень ст.185 ЦПК України, залишаючи позовну заяву без руху, в тому числі з підстав несплати судового збору у встановленому законом розмірі, не зазначив в ухвалі точної суми судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи наведене та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду про повернення позовної заяви з підстав, що зазначені в апеляційній скарзі, та направлення справи на продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 369, 379 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 04 жовтня 2022 року про повернення позовної заяви у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: ОСОБА_5 про стягнення коштів за користування безпідставно набутим майном скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий О.В. Кутурланова

Судді: Н.В. Орловська

Т.Г. Чорна