Справа № 464/8838/21
пр.№ 2/464/396/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.06.2022 Сихівський районний суд міста Львова

у складі: головуючого - судді Дулебка Н.І.,

секретар судового засідання - Цуняк А.М.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

встановив:

Позивача ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_2 . В обґрунтування позовних вимог покликалася на те, що є власником вищевказаної квартири та у такій, окрім неї, зареєстрована відповідач ОСОБА_2 . Проте, незважаючи на реєстрацію відповідача за вказаною адресою, остання у такій квартирі не проживає протягом тривалого часу, не вносить плату за комунальні послуги, не отримує кореспонденцію, її особистих речей у квартирі немає, при цьому жодних перешкод у користуванні квартирою останній не чинилось. Домовленостей щодо збереження за відповідачем житлової площі немає. Зі слів попередніх власників квартири ОСОБА_2 протягом двадцяти років проживає за кордоном. Реєстрація відповідача у квартирі порушує право позивача на вільне розпорядження і користування майном, позбавляє права встановити субсидію. Факт непроживання відповідача за адресою місця реєстрації підтверджується актами ТзОВ «Сихів-Стимул». У зв`язку з тим, що відповідач зареєстрована в квартирі, але в такій не проживає понад встановлений законом строк, існують підстави для визнати останньої такою, що втратила право користування вказаним житловим приміщенням.

Представник позивача ОСОБА_3 в судовому засідання позов підтримав з підстав, що у такому викладені. В судове засідання від 03.06.2022 не з`явився, звернувся до суду з заявою про розгляд за його відсутності та не заперечив щодо заочного вирішення справи.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання повторно не з`явилася, належним чином повідомлялася про дату, час і місце судового засідання , причин неявки не повідомила та не подала відзив на позовну заяву, а тому відповідно до ст. 280 ЦПК України судом здійснено заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити з таких підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 , що підтверджується нотаріально посвідченим договором дарування квартири, укладеним 18.06.2019 з ОСОБА_4 , та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №170733728 від 18.06.2019.

Вищевказане нерухоме майно ОСОБА_4 придбав у ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , від імені яких та на підставі довіреностей діяла ОСОБА_7 , що підтверджується договором купівлі-продажу від 13.06.2019, посвідченим нотаріально та зареєстрованим за №432.

Відповідно до статей 317 , 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, які він здійснює на власний розсуд.

Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Частиною 2 ст. 405 ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником будинку або законом.

Згідно з довідкою з місця проживання №679 від 02.12.2021, виданою ТОВ «Сихів-Стимул», відомостями з будинкової книги, у квартирі АДРЕСА_2 , з 07.03.1991, окрім позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Як видно з актів ТОВ «Сихів-Стимул» від 10.08.2021, 27.09.2021, 19.11.2021, складених за участі сусідів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , відповідач ОСОБА_2 , 1972 р.н., зареєстрована, однак не проживає у квартирі АДРЕСА_2 протягом двадцяти років.

Крім цього, відповідно до письмових пояснень ОСОБА_11 , який є братом колишнього чоловіка ОСОБА_2 , з приводу отримання ним за своїм місцем проживання судової повістки на ім`я відповідача, остання понад двадцять років з сім`єю на території України не проживає. Вищевказане відповідає інформації, отриманій позивачем від попередніх власників квартири.

Факт непроживання відповідача ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_2 протягом тривалого часу також встановлено постановою Львівського апеляційного суду від 22.05.2018 у справі №464/2575/17 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , про припинення права на частку у спільному майні, якою вказаний позов задоволено.

Таким чином, відповідач ОСОБА_2 не проживає у квартирі АДРЕСА_2 понад встановлений законом строк збереження права користування житлом, наявності поважних причин непроживання чи перешкод вказаній особі у користуванні, а також існування будь-яких домовленостей з приводу користування не встановлено.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про необхідність визнання відповідача ОСОБА_2 такою, що втратила право користування вказаним житловим приміщенням.

Окрім цього, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 908 грн.

Керуючись статтями 2, 81, 89, 141, 247, 263 - 265, 280 - 289 Цивільного процесуального кодексу України, -

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ), на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання - АДРЕСА_2 ) витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про його перегляд, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий Дулебко Н.І.