ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7289/22 Справа № 179/860/21 Суддя у 1-й інстанції - Ковальчук Т. А. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Барильської А.П.,

суддів: Деркач Н.М., Куценко Т.Р.

секретар судового засідання:Астатурян А.В.

сторони:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро-Овен»,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: Державний реєстратор Могилівської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області Кравець Роман Анатолійович

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 16 серпня 2022 року, яке постановлене суддею Ковальчук Т.А. у смт.Магдалинівка, дата складання повного тексту рішення 25 серпня 2022року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Овен», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: Державний реєстратор Могилівської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області Кравець Роман Анатолійович про визнання договору оренди землі недійсним,-

В С Т А Н О В И В:

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Овен», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: Державний реєстратор Могилівської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області Кравець Роман Анатолійович, про визнання договору оренди землі недійсним та просив суд визнати недійсним договір оренди землі від 7 травня 2021 року (кадастровий номер земельної ділянки :01:003:0186), укладений між ОСОБА_1 та товариством з обмеженою відповідальністю «Агро-Овен», зареєстрований реєстратором Могильовської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області Кравець Романом Анатолійовичем ; скасувати рішення реєстратора Могильовської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області Кравець Романа Анатолійовича про реєстрацію договору оренди землі від 7 травня 2021 року, укладеного між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агро-Овен».

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що позивач, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Магдалинівської державної нотаріальної контори Сушко В.Б. та зареєстрованого в реєстрі за №1726, є власником земельної ділянки площею 6,020 гектарів, розташованої на території Оленівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області

Вищевказана земельна ділянка була передана батьку позивача ОСОБА_2 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та належала на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДП № 054445, виданого Магдалинівською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області 11 червня 2008 року на підставі розпорядження голови Магдалинівської районної державної адміністрації №977-Р від 24.12.2003 року, Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 76, кадастровий номер - -01-003-0186. Також відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДП № 054446, виданого ОСОБА_3 Магдалинівською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області 20 травня 2008 року на підставі розпорядження голови Магдалинівської районної державної адміністрації № 977-Р від 24.12.2003 року. Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №98, кадастровий номер - -01-003-0186.

17.05.2021 року Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Шатковська І.Ю. повідомила, що в реєстрі про державну реєстрацію прав на нерухоме майно вже здійснена реєстрація договорів оренди та зареєстровані реєстратором Могилівської сільської ради Царичанського району ОСОБА_4 та, у зв`язку з цим, було видано рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 58208206 від 19.05.2021 року. У рішенні про відмову у державній реєстрації зазначено, що на підставі заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийнятої 11.05.2021 року 17:33:08 за реєстраційним номером 455521442, яку подав ОСОБА_3 , встановлено, що договір оренди земельної ділянки б/н, кадастровий номер :01:003:0186, був зареєстрований між ОСОБА_3 та ТОВ «Агро-Овен» 07.05.2021 року.

Рішенням про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №58208206 від 19.05.2021 року, було відмовлено у державній реєстрації права власності на земельну ділянку кадастровий номер земельної ділянки :01:003:0186 за суб`єктом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на підставі заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийняту 11.05.2021 року 17:3308 за реєстраційним номером 45521442, яку подав ОСОБА_3 .

Тобто, станом на 19 травня 2021 року за позивачем ОСОБА_3 не здійснена державна реєстрація права власності, відповідно, на момент укладання договору оренди землі між ОСОБА_3 та ТОВ «Агро-Овен» 07.05.2021 р. державна реєстрація права власності за позивачем була відсутня, але реєстратор зареєстрував вищевказаний договір.

Крім того, реєстраційні дії були вчинені з порушенням, а саме не було внесено свідоцтво про право на спадщину від 16.11.2010 р., згідно якого ОСОБА_1 отримав в спадщину земельну ділянку кадастровий номер :01:003:0186, яка належала його батьку на праві приватної власності.

07.05.2021 року, позивач ОСОБА_3 знаходився у себе вдома по АДРЕСА_1 , випивав спиртні напої. Ввечері 07.05.2021 року до позивача приїхав чоловік ОСОБА_5 відвіз до ОСОБА_6 , яка мешкає в АДРЕСА_2 та працює в ТОВ «Агро-Овен», там же позивачу дали підписати документи, які саме позивач не пам`ятає. Отже, зловживаючи довірою позивача, який знаходився в стані алкогольного сп`яніння, як після виявилося ОСОБА_1 вищевказана особа доставила до місця, де він в подальшому уклав договір оренди земельної ділянки, з кадастровим номером :01:003:0186.

ОСОБА_7 та ОСОБА_8 скористалися тим, що на момент укладення вищевказаного договору між Товариством з обмеженою відповідальністю «Агро-Овен» та позивачем, останній знаходився в стані алкогольного сп`яніння. Крім того, аби виключити можливість втручання будь-яких осіб у процес підписання договору, ОСОБА_7 запросив ОСОБА_3 для укладення договору до АДРЕСА_2 , де мешкає ОСОБА_9 та в подальшому, ТОВ «Агро-Овен», здійснило державну реєстрацію оспорюваного правочину.

Таким чином, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , використали стан сп`яніння ОСОБА_3 , у своїх корисливих цілях - укладання договору оренди земельної ділянки.

Зловживання алкогольними напоями та відповідно перебування в стані алкогольного сп`яніння знижує самоконтроль людини. Внаслідок ослаблення самоконтролю, порушення мислення поведінка людини різко відрізняється від звичайної, що штовхає її на несподівані, не зрозумілі з позиції розуму вчинки. Сп`яніння - це один з дефектів волі особи, внаслідок такого стану особа не усвідомлює, який правочин вчиняє, тобто в таких правочинах відсутня справжня воля. Так, під час укладання правочину позивачем, який перебував у стані сп`яніння, його контрагент бачив та знав про такий стан.

Рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 16 серпня 2022 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Овен", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: Державний реєстратор Могилівської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області Кравець Роман Анатолійович, про визнання договору оренди землі недійсним - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та прийняти нове про задоволення позову.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що суд першої інстанції не взяв до уваги факт абсолютної неспроможності ОСОБА_3 в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та керувати ними. Поясненнями свідків підтверджений факт знаходження позивача в стані сильного алкогольного сп`яніння під час підписання договору оренди.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається із матеріалів справи, позивачу ОСОБА_3 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Магдалинівської державної нотаріальної контори Сушко В.Б. та зареєстрованого в реєстрі за № 1726, належить на праві власності земельна ділянка площею 6,020 га, кадастровий номер - :01:003:0186, що розташована на території Оленівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області (а. с. 9-10).

07 травня 2021 року між ОСОБА_1 та товариством з обмеженою відповідальністю «АГРО-ОВЕН» укладено договір оренди земельної ділянки, площею 6,020га, кадастровий номер- :01:003:0186 , розташованої на території Оленівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області. (а. с. 11-13).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав для його задоволення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

За змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Згідно із частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті).

Відповідно до законодавчого визначення правочином є, перш за все, вольова дія суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів - набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки.

Здійснення правочину законодавством може пов`язуватися з проведенням певних підготовчих дій учасниками правочину (виготовленням документації, оцінкою майна, інвентаризацією), однак сутністю правочину є його спрямованість, наявність вольової дії, що полягає в згоді сторін взяти на себе певні обов`язки (на відміну, наприклад, від юридичних вчинків, правові наслідки яких настають на підставі закону незалежно від волі його суб`єктів).

У двосторонньому правочині волевиявлення повинно бути взаємним, двостороннім і спрямованим на досягнення певної мети; породжуючи правовий наслідок, правочин - це завжди дії незалежних та рівноправних суб`єктів цивільного права.

Частина третя статті 203 ЦК України визначає, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання його недійсним у силу припису частини першої статті 215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил про правочини, вчинені з дефектом волевиявлення - під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини.

Як у частині першій статті 215 ЦК України, так і у статтях 229-233 ЦК України, йдеться про недійсність вчинених правочинів, тобто у випадках, коли існує зовнішній прояв волевиявлення учасника правочину, вчинений ним у належній формі (зокрема, шляхом вчинення підпису на паперовому носії), що, однак, не відповідає фактичній внутрішній волі цього учасника правочину.

За частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Частиною ж другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію.

Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України і відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 жовтня 2022 року в справі № 227/3760/19-ц (провадження № 14-79цс21) зазначено, що:

правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами), або уповноваженими на те особами (частини друга та четверта статті 207 ЦК України.

За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частини другої статті 16 цього Кодексу способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала про те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Такі висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц.

У справі, що розглядається, позивач звернувся вимогою про визнання недійсним договору оренди від 07 травня 2021 року, посилаючись на те, що цей договір він підписав будучи у стані сильного алкогольного сп`яніння, в стані абсолютної неспроможності в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та керувати ними.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення в справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем не надано належних доказів на підтвердження зазначених обставин.

Посилання на пояснення свідків на підтвердження абсолютної неспроможності позивачем в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та керувати ними, колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки сам по собі стан алкогольного сп`яніння не є підтвердженням неусвідомлення позивачем в момент вчинення договору оренди земельної ділянки значення своїх дій та неможливість керувати ними.

При цьому будь-яких клопотань позивачем а ні до суду першої, а ні до суду апеляційної інстанції для проведення експертизи та витребування доказів подано не було.

Натомість, матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що позивач страждає хронічним алкоголізмом.

Як вбачається із матеріалів справи та не заперечується сторонами по справі, договір оренди земельної ділянки 07 травня 2021 року було укладено та підписано орендодавцем ОСОБА_1 .

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відсутність правових підстав для визнання недійсним договору оренди земельної ділянки.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не взяв до уваги факт абсолютної неспроможності ОСОБА_3 в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та керувати ними. Поясненнями свідків підтверджений факт знаходження позивача в стані сильного алкогольного сп`яніння під час підписання договору оренди, колегія суддів не бере до уваги, оскільки матеріали справи не містять доказів на підтвердження абсолютної неспроможності позивача в момент підписання договору оренди земельної ділянки розуміти значення своїх дій та керувати ними. При цьому сам по собі стан алкогольного сп`яніння не є підтвердженням неусвідомлення позивачем в момент вчинення договору оренди земельної ділянки значення своїх дій та неможливість керувати ними.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду відповідає вимогам матеріального та процесуального права, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги. Тому рішення суду повинно бути залишено без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367,374,375,381-383 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 16 серпня 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 12 грудня 2022 року.

Головуючий: А.П. Барильська

Судді: Н.М. Деркач

Т.Р. Куценко