Справа № 336/889/21
пр. № 2/336/170/2022
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2022 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя

у складі головуючого судді Щасливої О.В.

розглянувши цивільну справу за позовом концерну „Міські теплові мережі до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення, гарячого водопостачання,

В С Т А Н О В И В:

Концерн „Міські теплові мережі звернувся до суду з позовом, вимоги по якому зменшив до початку судового розгляду, про стягнення з відповідачів заборгованості за послуги з централізованого опалення, гарячого водопостачання.

В позові зазначає, що згідно п. 2.1 статуту концерну "Міські теплові мережі" основною метою його діяльності є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності Концерну та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу Концерну.

Позивач у період з 01.08.2014 року по 01.01.2021 року надавав відповідачці послуги у приміщенні, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , на загальну суму 39948 грн. 13 коп.

Пунктом 18 "Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення" плата за надані послуги вноситься щомісячно.

Відповідачі в добровільному порядку відмовляються вносити плату за надані послуги, чим завдають матеріальну шкоду Концерну.

Крім зазначеної суми, позивач просить стягнути витрати по сплаті судового збору в сумі 2270,00 грн.

Ухвалою судді від 08.02.2021 року відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомлення сторін.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

23 квітня 2021 до канцелярії суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідачка ОСОБА_1 зазначила, що з позовними вимогами не згодна, оскільки вони пред`явлені після спливу строку позовної давності, просила відмовити у задоволені позову за період з 01.01.2018 року по 31.12.2020 року.

Також відповідач вказує на відсутність будь-яких договірних відносин між сторонами, що є обов`язковою умовою щодо надання послуг.

Вона фактично послугами гарячого водопостачання та централізованого опалення в квартирі АДРЕСА_2 вона не користується, прописана та мешкає за іншою адресою, про що надала акт. Протягом періоду, за який пред`явлено вимоги, в житлі послугами користувався послугами гарячого водопостачання ОСОБА_2 , який не проживає з 2007 року, ОСОБА_3 був зареєстрований в квартирі з 2017 року, але фактично став проживати з листопада 2019 року після проходження військової служби в зоні АТО, з цього часу в квартирі встановлений лічильник споживання гарячої води, оплата за надані послуги перераховувалась за кошти державного бюджету, як учасника бойових дій. Протягом періоду, за який пред`явлено вимоги, останні гарячою водою не користувались, тому вважає, що розрахунки позивачем проведені невірно. послугами позов та встановив лічильник та сплата за використані послуги здійснює .

З огляду на вищевикладене просить відмовити у задоволенні позову.

Суду надано відповідь на віздив, в якій представник позивача зазначає, що саме відповідачка ОСОБА_1 повинна нести відповідальність за надані послуги, як власник житла. Також, при ухваленні рішення просили не враховувати пояснення зазначені у відзиві на позов, оскільки він поданий з порушенням строків, передбачених ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Крім того, вважають що застосування строків позовної давності у даному випадку є безпідставним, оскільки з серпня 2014 року по січень 2021 року відповідачкою здійснювалась часткова сплата заборгованості, тобто її дії свідчать про визнання боргу, що само по собі перериває строки позовної давності в силу ч. 1 ст. 264 ЦК України.

16.09.2021 року до суду надійшло клопотання представника позивача про зменшення позовних вимог в межах строків позовної давності, просять стягнути з відповідачки заборгованість за надані послуги з гарячого водопостачання та центрального опалення за період з 05.02.2018 року по 01.02.2021 року яка складає 21 596,02 грн.

На підставі викладеного просили задовольнити позовні вимоги в зменшеному розмірі з урахуванням наданих пояснень.

При вирішенні клопотання представника позивача щодо неврахування заперечень викладених у відзиві на позов суд вважає занеобіхдне відмовити.

Як вже зазначалось судом, ухвала про відкриття провадження винесена 08.02.2021 року, яка разом з відповідними документами направлена відповідачці, які повернулись на адресу суду з відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою». ОСОБА_1 лише 08.04.2021 року отримала вище означені документи та 23.04.2021 року подала відзив на позов, тобто у межах 15 днів, як це передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України.

Тому, при вирішені спору, суд бере до уваги заперечення відповідачки викладені у відзиві на позов.

З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх наданими сторонами доказами, суд дійшов висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Судом встановлено, що позивач у період з 5 лютого 2018 року по 1 лютого 2021 року надав відповідачці послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води у приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , на загальну суму у розмірі 30368,68 грн. Відповідачкою заборгованість за надані послуги за вказаний період сплачена частково, про що свідчить довідка та виписка з особового рахунку надана позивачем після пред`явлення позову (а.с. 47, 49-50).

Правовідносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг, до яких відносяться і послуги з водопостачання і каналізації, врегульовані Житловим Кодексом України та Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Обов`язок наймачів (власників) квартир своєчасно вносити плату за комунальні послуги, у число яких входять послуги з водопостачання й каналізації. за комунальні послуги, у число яких входять послуги з водопостачання й каналізації, встановлений статтями 67, 68 ЖК України.

Обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами, внормований пунктом 2 частини 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Споживачем вказаних послуг відповідно до ст. 1 Закону, яка містить визначення термінів, є особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

З наведених положень законодавства випливає, що споживачем комунальних послуг є або власник (співвласник) нерухомого майна або інша особа, яка безпосередньо користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу за згодою власника.

Відповідач як власники житлового приміщення є споживачем в сенсі Закону «Про житлово-комунальні послуги» і відповідно до ст. ст. 322, 360 ЦК України, ст. ст. 67, 68 ЖК України зобов`язаний сплачувати комунальні послуги.

Обов`язковість виконання зобов`язання належним чином відповідно до умов договору і закону встановлена статтею 526 ЦК України.

Суд також не погоджується з твердженнями відповідачки про відсутність між сторонами договірних відносин, що виключає наявність у них будь-яких зобов"язань, виходячи з такого.

Матеріалами справи підтверджено, що договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води між сторонами не укладався, але при вирішенні цього питання суд виходить з наступних міркувань.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Згідно із частинами другими ст.ст. 21, 22 Закону «Про житлово-комунальні послуги» виконавець послуги з постачання гарячої води повинен забезпечити її постачання безперервно, з гарантованим рівнем безпеки, температури та величини тиску.

Виконавчий комітет Запорізької міської ради рішенням від 29 січня 2009 року № 25 «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг», починаючи з 1 січня 2009 року виконавцем житлово-комунальних послуг для населення, що мешкає у житловому фонді комунальної власності м. Запоріжжя, з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води визначив Концерн «МТМ» у будинках, мережі яких безпосередньо приєднані до теплових мереж Концерну «МТМ».

Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Згідно статуту концерну «Міські теплові мережі» предметом діяльності підприємства є виробництво теплової енергії її розподілення для обігріву житла і побутової потреби населення та на комунально-побутові потреби підприємств, організацій, установ і її збут, тобто Концерн «Міські теплові мережі» є виконавцем послуг з централізованого опалення та підігріву гарячої води.

Система теплопостачання квартири відповідача є загальнобудинковою, від`єднання від централізованого опалення не проводилось, тому послуги відповідачам надавались постійно і в повному обсязі.

Тож послуга з централізованого опалення надавалась відповідачам в межах опалювального сезону, а послуга з постачання гарячої води (підігріву питної види) постійно. Отже, фактично відносини між сторонами з приводу надання послуг з центрального опалення, централізованого постачання гарячої води тривають.

Відсутність договору про надання-отримання комунальних послуг, який є договором приєднання і обов`язок укладення якого стаття 20 Закону покладає на споживача, не звільняє його від обов`язку сплачувати отримані послуги, які, як встановлено судом, своєчасно та якісно, у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», надаються виконавцем цих послуг.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України « Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, законодавством передбачений двосторонній обов`язок, щодо укладення договору про надання житлово-комунальних послуг, у зв`язку з чим у разі відмови на оплату таких послуг споживачем з посиланням на відсутність укладеного договору не беруться до уваги, оскільки споживачі зобов`язанні оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Зазначена правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року у справі № 6-59 цс13, в Постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі № 904/2238/17 та від 16 жовтня 2018 року у справі № 904/7377/17, відповідно до якого «укладення договору з теплопостачання відповідно до статті 19 Закону України « Про житлово-комунальні послуги» та Правил користування тепловою енергією, є не правом споживача послуг, а його обов`язком, а сам лише факт не укладення такого договору не може слугувати підставою для звільнення споживача від сплати за фактично спожиту теплову енергію в спірний період».

Отже, відсутність між сторонами договору на надання послуг з централізованого опалення не є підставою для несплати за надані Концерном « Міські теплові мережі» послуги, оскільки обов`язок оплати випливає з закону.

Не знайшли свого підтвердженні і посилання відповідача на те, що вона не є належним відповідем, оскільки вона прописана та проживає за іншою адресою, де і користується послугами позивача. Фактично користувачами послуг у житловому приміщенні є інші особи, а тому підстави для стягнення заборгованості з неї відсутні.

При вирішенні цього питання, суд враховує положення Закону "Про житлово-комунальні послуги" в частині надання споживачу права не сплачувати комунальні послуги (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, реалізація якого можлива при наданні документального підтвердження факту невикористання цих послуг, а також відповідні норми «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 21.07.2005 року, про необхідність надання письмової заяви споживача про тимчасову відсутність споживача та/або членів його сім`ї.

Відповідачка від наданих позивачем послуг у встановленому законом порядку не відмовлялася, з заявою про відсутність у квартирі до позивача не зверталася, належних доказів, що інші особи прописані в спірній оселі не надала, однак послуги за опалення та гаряче теплопостачання не оплачувала у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язань, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно із ст. 162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

За змістом ст.ст. 525, 526, 629 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином з забороною односторонньої відмови від виконання умов договору.

З наведеного суд встановив, що відповідачка як власник квартири не позбавлена обов`язку утримувати майно, в тому числі оплачувати житлово-комунальні послуги, а тому позивач обґрунтовано звернувся до суду із позовом за захистом свого порушеного права.

Відповідно до ст. 12, 13 ЦПК України, до основних засад судочинства віднесено змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.

Про необхідність урахування зазначених конституційних положень судам роз`яснено в п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 «Про підготовку цивільних справ до судового розгляду».

Ухвалюючи рішення на користь позовних вимог, суд знаходить їх доведеними наданими суду фактичними даними, що має процесуальним наслідком їхнє задоволення.

Судовий збер, сплачений позивачем, має бути стягнутим з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 67, 68, 162 ЖК України, ст.ст. 4, 12, 77-82, 141, 206, 211, 223, 247, 259, 263-265, 273, 284, 352, 354 ЦПК України, ст.ст. 319, 322 ЦК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов Позов Концерну „Міські теплові мережі (, яке знаходиться за адресою: м. Запоріжжя бул. Гвардійський, 137 ( НОМЕР_1 Філія Запорізького обласного управління АТ "Ощадбанк", МФО 313957, ) до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Концерну «Міські теплові мережі, в рахунок погашення заборгованості за послуги з централізованого опалення, гарячого водопостачання за період з 05.02.2018 року по 01.02.2021 року у розмірі 21596 грн. 02 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Концерну «Міські теплові мережі» судовий збір у сумі 2270,00 грн. (на рахунок № НОМЕР_3 ПАТ АБ "Укргазбанк", МФО 320478, отримувач: Концерн "Міські теплові мережі", ).

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Щаслива