Справа № 342/845/22
Провадження № 2/342/490/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2022 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Федів Л.М.

секретаря судового засідання Матієк І.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городенка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності на 1/6 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , житель АДРЕСА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , зареєстрованих по АДРЕСА_1 , ОСОБА_5 , жителя АДРЕСА_2 , в якому просить ухвалити судове рішення, яким визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги мотивовані тим, що державним нотаріусом Городенківської державної нотаріальної контори Коломийського району Івано-Франківської області заведена спадкова справа на підставі заяви позивача про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 . 15 лютого 2022 року державним нотаріусом видано Постанову №229/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Причиною такої відмови стало реєстрація спадкового будинковолодіння, як колгоспного двору, через що неможливо визначити конкретну частку спадкодавця. 3 травня 1981 року батьки позивача - ОСОБА_6 , 1950 р.н. та ОСОБА_2 , 1956 р.н. уклали шлюб (актовий запис № 11). Від спільного проживання мають одного сина ОСОБА_1 , 1983 р.н. Після одруження батьки почали будівництво власного будинку по АДРЕСА_1 на земельній ділянці розміром 0,0939 га, що підтверджується свідоцтвом на право особистої власності на домоволодіння, виданого виконкомом Городенківської районної ради 07.09.1988, записами в технічному паспорті та інформацією сільської ради. У даному господарстві вони жили однією сім`єю. У дорослому житті позивач допомагав батькам у веденні господарства, обслуговуванні житла, як фізичною працею так і матеріально. З 2013 батько позивача почав хворіти (ішемічний інсульт). У зв`язку із поганим станом здоров`я, ОСОБА_6 не ходив, погано говорив та потребував постійного лікуванння, що здійснювали позивач з мамою. ІНФОРМАЦІЯ_2 Козубаль ОСОБА_7 помер, актовий запис № 20. Поховання ОСОБА_6 проводив теж позивач з мамою за власні кошти. На даний час ними проведено поминальні служби. Після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина на належне йому майно, до якої також входить вищевказане господарство. Бажаючи реалізувати своє право на спадщину за законом після смерті тата, позивач вчасно звернувся до нотаріуса. Однак, отримати відповідний правовстановлюючий документ не зміг через обставини, вказані в Постанові нотаріуса. Станом на 15 квітня 1991 року в спадковому господарстві проживали та були зареєстрованими: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , голова господарства; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 дружина померлого, відповідач; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , дочка спадкодавця від першого шлюбу, відповідач; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , дочка спадкодавця від першого шлюбу, відповідач; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , син спадкодавця від першого шлюбу, відповідач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , син спадкодавця від другого шлюбу, позивач. Інших спадкоємців, які б протягом встановленого Законом строку, звернулись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини в порядку ст. 1269 ЦК України після смерті ОСОБА_6 , крім позивача, немає. Після смерті тата, позивач продовжує доглядати спадкове будинковолодіння, обробляє земельну ділянку, неодноразово проводив як капітальний так і поточний ремонти, несе всі фінансові витрати щодо обслуговування господарки вцілому.

07 вересня 2022 року відкрито провадження у даній цивільній справі; у випадку заперечення проти позову, надано відповідачам строк п`ятнадцять днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання до суду відзиву на позов, який повинен відповідати вимогам ст.178 ЦПК України; роз`яснено відповідачам, що вони згідно ч.1 ст.193 ЦПК України мають право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду на розгляд судді Федів Л.М. передано матеріали справи за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності на 1/6 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 .

Зустрічна позовна заява мотивована тим, що підставою для звернення ОСОБА_6 до суду із вказаною позовною заявою стала відмова державного нотаріуса в оформленні права на спадщину через реєстрацію спадкового господарства, як колгоспний двір. Постанова №229/02-31 від 15.02.2022 про відмову у вчиненні нотаріальної дії знаходиться у матеріалах справи №342/845/22. Фактично, до спадщини входить частина будинковолодіння в АДРЕСА_1 , яке ОСОБА_2 з чоловіком побудували спільно після нашого одруження. Однак, належний правовстановлюючий документ на двох (як подружжя) не оформили. В 2014 році ОСОБА_6 тяжко захворів (діагноз - ішемічний інсульт) і потребував постійного постороннього догляду в побуті, який надавали ОСОБА_2 з синомОСОБА_1 впродовж шести років. Інші родичі померлого (відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ) в 1995 році вибули із вказаного господарства та переїхали до м. Івано-Франківськ, а в 1999 році виїхали з України до Італії. Із вказаного часу вони жодного разу не відвідували свого батька, не приймали участі у фінансових витратах щодо утримання будинковолодіння. Не зважаючи на наведені обставини, спори щодо власності на майно, яке належало до колгоспного двору вирішується у відповідності до Постанови Верховної Ради Української РСР від 26 березня 1991 року № 885-ХІІ був введений в дію Закон України «Про власність» . А тому, колгоспний двір припинений з 15 квітня 1991 року. Станом на 15 квітня 1991 року в спадковому господарстві проживали та були зареєстрованими: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , голова господарства; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , дружина померлого, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , дочка спадкодавця від першого шлюбу, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , дочка спадкодавця від першого шлюбу, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , син спадкодавця від першого шлюбу, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 син спадкодавця від другого шлюбу. Тобто, кожному члену даного колгоспного двору належить по 1/6 частині. Відповідно, ОСОБА_1 претендує на свою 1/6 частину господарства та на 1/6 частину, спадкуючи після смерті свого тата ОСОБА_6 . А ОСОБА_2 просить суд визнати за нею право власності на належну мені 1/6 частину вищевказаного будинковолодіння.

Ухвалою суду від 03 жовтня 2022 року зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності на 1/6 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами (справа №342/945/22) прийнято до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом (справа № 342/845/22), присвоєно об`єднаній справі №342/845/22.

12.10.2022 представник позивача/відповідача ОСОБА_1 - адвокат Бундзяк У.М. подала до суду клопотання, в якому зазначила, що встановлюючи коло спадкоємців за законом після смерті ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_9 , просить врахувати висновок Верховного Суду в Постанові від 28.04.2021 року по справі №204/2707/19. Частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 21 жовтня 2020 року у справі № 569/15147/17 (провадження № 61-39308св18). Для вирішення питання щодо наявності підстав для застосування до спірних правовідносин положень частини третьої статті 1268 ЦК України є необхідним встановлення місця проживання спадкодавця і спадкоємця. Статтею 29 ЦК України в редакції, чинній на час відкриття спадщини, встановлено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Положення статті 29 ЦК України не ставлять місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації. Під місцем постійного проживання розуміється місце, де фізична особа постійно проживає. Тимчасовим місцем проживання є місце перебування фізичної особи, де вона знаходиться тимчасово (під час перебування у відпустці, відрядженні, зокрема у готелі чи у санаторії, тощо). У матеріалах справи знаходиться Акт обстеження житлово-побутових умов спадкового домогосподарства, в якому зазначено, що відповідачі: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ще в 1995 році вибули із батьківського будинку та переїхали до м. Івано-Франківськ, а в подальшому кожний із них створили власні сім`ї і роз`їхалися (сестри в 1999 році до Італії, брат в м. Миколаїв). Аналізуючи письмові докази та дійсні обставини даної справи, на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_6 , будинок АДРЕСА_1 не був постійним місцем проживання відповідачів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , хоча вони були зареєстрованими за цією адресою і право їхнього проживання тут не обмежувалось. Натомість, з 1995 року вони стали проживати за іншими адресами та участі в утриманні спадкового господарства не брали. А відповідно, вони не є особами, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_9 .

Учасники справи в судове засідання 14 грудня 2022 року не з`явилися.

Позивач/відповідач ОСОБА_1 подав до суду заяву, в якій просив судовий розгляд справи завершувати без його участі, позов підтримує.

Відповідач/позивач ОСОБА_2 подала до суду заяву про проведення судового розгляду без неї. Позовні вимоги ОСОБА_8 визнає частково, зустрічні вимоги згідно своєї заяви підтримує в повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в судове засідання повторно не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, у встановленому законом порядку, шляхом направлення поштового відправлення (судової повістки) за адресою місця проживання, та шляхом розміщення оголошення про виклик їх до суду на офіційному сайті Судової влади України.Відповідачі причини неявки суду не повідомили, відзив не подали.

Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи з ухваленням, відповідно до ст. 280 ЦПК України, заочного рішення. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази, дійшов наступного.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (пункт 1 частини другої цієї статті).

Згідно статті 328 ЦК України - право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 41 Конституцією України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Копією свідоцтва на право особистої власності на домоволодіння від 07 вересня 1988 року, виданого виконавчим комітетом Городенківської районної Ради народних депутатів Івано-Франківської області на підставі рішення цього ж виконкому № 148 від 10 серпня 1988 року, стверджено, що в цілому домоволодіння, що складається із житлового будинку та господарських будівель та споруд та розташоване в АДРЕСА_3 дійсно належить на праві приватної власності колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_6 . Даний жилий будинок (домоволодіння) в цілому зареєстрований в Коломийському бюро технічної інвентаризації на праві особистої власності за колгоспним двором, головою якого є ОСОБА_6 та записаний в реєстрову книгу за №98 від 07.09.1988.

В с. Воронів Коломийського району Івано-Франківської області, вулиця Піонерська була переіменована на вулицю Молодіжна, що стверджується довідкою № 9/105, виданою 22.07.2022 Незвиським старостинським округом Городенківської міської ради.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 308689848 від 01.09.2022 слідує, що відомості про право власності, інші речові права, іпотеки, обтяження на житловий будинок АДРЕСА_1 , відсутні.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради.

За господарським двором в АДРЕСА_1 рахується земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд розміром 0,0939 га, що доводиться довідкою № 9/39, виданою 22.02.2022 Незвиським старостинським округом Городенківської міської ради.

З копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 встановлено, що житловий будинок господарські будівлі та споруди споруджено в 1991 році.

Згідно Звіту про оцінку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, складеного ФОП ОСОБА_9 на підставі договору № 01030/С від 30.06.2022, ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 станом на 30.06.2022 становить - 264648 грн.

Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69.

Цими Вказівками передбачено, що суспільна група господарства визначалась сільською радою залежно від роду занять голови господарства (сім`ї).

Із ксерокопії по господарської книги с. Воронів за 1986-1990 р.р., 1991-1995 рр. вбачається, що житловий будинок в АДРЕСА_4 , особовий рахунок № НОМЕР_1 відносився до суспільної групи господарства колгоспника, члени господарства: голова сім`ї ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , дружина; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , дочка; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , дочка; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , вибув в Армію 15.12.1994; ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , син.

У зв`язку із набранням чинності Закону України «Про власність», з 15 квітня 1991 року колгоспні двори припинили своє існування, а правовідносини щодо майна колгоспного двору змінилися, оскільки належне на праві сумісної власності майно колгоспного двору трансформувалося у спільну часткову власність колишніх членів колгоспного двору.

За ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності.

Отже, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Колгоспні двори, виникнення та існування яких пов`язувалося зі спільним вкладом у створення даного майна членами колгоспного двору, належали до спільної сумісної власності членів колгоспного двору.

Станом на 15.04.1991 в житловому будинку в АДРЕСА_1 були зареєстровані такі члени сім`ї: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , заявник; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батько, голова господарства; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , мати; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , сестра; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , сестра; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , брат, що доводиться довідкою № 9/446, виданою 28.10.2021 Незвиським старостинським округом Городенківської міської ради.

Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по АДРЕСА_1 на праві спільної часткової власності по 1/6 частині належав колишнім членам колгоспного двору- ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 .

Згідно статті 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», та в підпункті «г» пункту 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила статті 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів.

Голова колишнього колгоспного двору ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_10 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Воронів Городенківського району Івано-Франківської області, відповідний актовий запис № 20 від 15.10.2020, що стверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 від 15.10.2020. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України).

Згідно ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України.

Відповідачі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , є дітьми ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_10 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , що стверджується копіями записів актів про народження, виданих виконавчим комітетом Незвиської сільської ради депутатів трудящих відповідно: № 22 від 26 листопада 1977 року, № 21 від 26 листопада 1977 року, № 19 від 04 грудня 1976 року, наданих на виконання ухвали суду Городенківським відділом ДРАЦС у Коломийському районі Івано-Франківської області.

ОСОБА_6 , 1950 року народження та ОСОБА_10 , 1957 року народження, з 13 листопада 1976 року перебували у шлюбі (запис № 14 від 13.11.1976), що доводиться копією свідоцтва про укладення шлюбу серія НОМЕР_3 від 13.11.1976.

Городенківський відділ ДРАЦС у Коломийському районі Івано-Франківської області листом № 47/25.11.6-18 від 06.10.2022 підтвердив наявність актового запису про смерть на ОСОБА_10 , 1957 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_13 , актовий запис складений виконавчим комітетом Незвиської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області 09 грудня 1978 року.

03 травня 1981 року виконкомом Раковецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області зареєстровано шлюб між ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_10 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_14 (відповідний актовий запис за № 11 від 03.05.1981), що стверджується копією свідоцтва про шлюб (повторно) серія НОМЕР_4 від 25.01.2011.

Від даного шлюбу ОСОБА_6 та ОСОБА_2 мають сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_15 (запис за № 5 від 28.05.1983), що доводиться копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_5 від 28.05.1983.

На момент смерті ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_9 , в житловому будинку в АДРЕСА_1 , були зареєстровані такі члени сім`ї: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , син; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , дружина; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , дочка; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , дочка; ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_16 , онук, що доводиться довідкою № 9/37, виданою 22.02.2022 Незвиським старостинським округом Городенківської міської ради.

Обліковими картками об`єкта погосподарського обліку № 01-04491, № 01-04501 стверджується, що в АДРЕСА_3 з 2016 по 2020 р.р. проживали: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , дружина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , дочка, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , син, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_16 .

Як слідує з довідки № 9/104 від 22.07.2022, виданої Незвиським старостинським округом Городенківської міської ради, згідно по господарської книги № 7 за 2016-2020 роки в АДРЕСА_5 були зареєстровані і проживали: особовий рахунок НОМЕР_6 - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , голова господарства, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , дружина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , дочка, ОСОБА_13 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , син; особовий рахунок НОМЕР_7 - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , дочка, ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_16 .

Частиною першою статті 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

При виборі місця проживання виявляється воля особи, право на вибір місця проживання закріплено у статті 33 Конституції України, відповідно до якої кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Зазначена норма відображає загальний принцип недискримінації за ознакою наявності чи відсутності реєстрації місця проживання чи місця перебування особи.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання - це житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.

Згідно ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. У відповідності до ч. 2 ст. 1274 ЦК україни спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

На виконання ухвали суду Городенківська державна нотаріальна контора Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) надала суду належним чином засвідчену копію спадкової справи № 141/2021 (номер у Спадковому реєстрі 67483017), заведеної після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.Воронів Городенківського району Івано-Франківської області, з якої вбачається, що спадкоємець першої черги за законом ОСОБА_2 09.04.2021 (протягом встановленого статтею 1270 ЦК України строку) заявила про відмову від прийняття спадщини за законом і видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в користь сина ОСОБА_1 . Позивач ОСОБА_1 29.09.2021 подав нотаріусу заяву про видачу свідоцтва на спадщину за законом.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Наведені представником позивача доводи про те, що відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 не є особами, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_6 , не підтверджені належними та допустимими доказами, оскільки Акт обстеження житлово-побутових умов спадкового домогосподарства, складений не на деньвідкриття спадщини - 12 жовтня 2020 року, а 05 серпня 2022 року.

Отже, спадкоємцями першої черги за законом ОСОБА_6 , які прийняли спадщину після смерті спадкодавця, оскільки постійно проживали разом із ним на час відкриття спадщини та не подали нотаріусу, протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, заяву про відмову від прийняття спадщини, є - ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Як встановлено судом, після смерті ОСОБА_6 1/6 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , що належала спадкодавцю як колишньому члену колгоспного двору, успадкували: ОСОБА_1 2/24 (2/4 від 1/6) частин даного житлового господарства; ОСОБА_3 1/24 частину даного житлового господарства; ОСОБА_4 - 1/24 частину даного житлового господарства.

Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст.1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Підставою звернення позивача/відповідача до суду стало те, що Постановою державного нотаріуса Городенківської державної нотаріальної контори Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Капріян С.В. № 229/02-31 від 15.02.2022 йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_17 на житловий будинок АДРЕСА_1 . Причиною відмови є те, що вищезгадане господарство відносилось до колгоспного двору, а отже кожному з членів колгоспного двору, які проживали станом на 15 квітня 1991 року, належить відповідна частка житлового будинку, проте частки в спадковому господарстві між членами бувшого колгоспного двору не визначені.

Відповідно до положень ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном.

Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права в установленому законодавством України порядку.

Для набуття права власності в установленому законом порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав, зокрема, в нотаріальному порядку.

Згідно п.2 ч.1 ст. 346 ЦК України однією з підстав припинення права власності є відмова власника від права власності. Згідно ст. 347 ЦК України особа може відмовитися від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності. У разі відмови від права власності на майно, права на яке не підлягають державній реєстрації, право власності на нього припиняється з моменту вчинення дії, яка свідчить про таку відмову. У разі відмови від права власності на майно, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на нього припиняється з моменту внесення за заявою власника відповідного запису до державного реєстру.

З матеріалів справи вбачається, що спадковий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 належав до колгоспного двору, головою якого був ОСОБА_6 ; станом на 15.04.1991 були зареєстровані та проживали: ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .Кожному із них належала частка в спадковому житловому будинку. Проте, частки в колгоспному дворі не виділялися. Судом встановлено, що спадщину після смерті ОСОБА_6 прийняли спадкоємці першої черги за законом ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

Позивач/відповідач ОСОБА_1 ,якому як колишньому члену колгоспного двору належить 1/6 (2/12) частина житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , після смерті батька ОСОБА_6 а, фактично став власником ще 1/12 частин вищезгаданого житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, користується ними. Однак, через реєстрацію житлового будинку як колгоспного двору, позивач/відповідач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, - визначено ч.3 ст. 1296 ЦК України.

Як вбачається із роз`яснень ч.ч.2, 3 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 р. "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Таким чином суд, належно оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що:

- позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до часткового задоволення, а саме за позивачем/відповідачем слід визнати право власності на 3/12 (1/12 успадкована після смерті батька ОСОБА_6 а, 2/12 належить йому як колишньому члену колгоспного двору) частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 ;в іншій частині позовуслід відмовити;

- зустрічний позов ОСОБА_2 підлягає до задоволення, а саме за відповідачем/позивачем слід визнати право власності на 1/6 (2/12) частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , що належав до колгоспного двору, членом якого вона була.

При винесенні рішення судом враховується те, що відповідно до вимог Постанови Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» № 807-ІХ від 17.07.2020 територія колишнього Городенківського району Івано-Франківської області на даний час відноситься до Коломийського району Івано-Франківської області.

На підставі ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316, 317, 328, 392, 1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1261, 1268-1270, 1274, 1296-1297 ЦК України, керуючись ст.ст. 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_15 право власності на 3/12 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .

В іншій частині позовуОСОБА_1 відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_14 право власності на 1/6 (2/12) частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Місце проживання позивача/відповідача ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_8 .

Місце проживання відповідача/позивача ОСОБА_2 - АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_9 .

Зареєстроване місце проживання відповідача ОСОБА_3 - АДРЕСА_1 .

Зареєстроване місце проживання відповідача ОСОБА_4 - АДРЕСА_1 .

Місце проживання відповідача ОСОБА_5 - АДРЕСА_2 .

Судове рішення складено 23.12.2022.

Суддя: Федів Л. М.