Постанова

Іменем України

21 грудня 2022 року

м. Київ

справа № 932/119/22

провадження № 61-6294св22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Хопти С. Ф.,

Шиповича В. В. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - Південний регіональний виробничо-комерційний відділу концерну «Украгротехсервіс»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Південного регіонального виробничо-комерційного відділу концерну «Украгротехсервіс» на ухвалу Бабушкінського районного суду

м. Дніпропетровська, у складі судді Кудрявцева Т. О., від 06 січня 2022 року про відмову у відкритті провадження у справі та постанову Дніпровського апеляційного суду, у складі колегії суддів: Деркач Н. М., Макарова М. О., Пищиди М. М., від 30 березня 2022 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2022 року Південний регіональний виробничо-комерційний відділ концерну «Украгротехсервіс» (далі - ПРВКВК «Украгротехсервіс») звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про відшкодування збитків за період з

18 лютого 2017 року по 21 грудня 2017 року у розмірі 1 302 562,28 грн.

Короткий зміст оскаржуваних судових рішень

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 січня 2022 року, залишеною без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 30 березня 2022 року, відмовлено у відкритті провадження у справі.

Суди попередніх інстанцій виходили з того, що спір, який виник між сторонами не підлягає розгляду місцевими загальними судами у порядку цивільного судочинства, тому наявні правові підстави для застосування пункту 1 частини першої статті 186 ЦПК України.

При цьому суди врахували, що ПРВКВК «Украгротехсервіс» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , який був головою ліквідаційної комісії

ТОВ «Дукла», та вважали, що правовідносини щодо відшкодування шкоди виникли між сторонами, які не є фізичними особами, а тому вирішення спору належить до юрисдикції господарських судів.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі представник ПРВКВК «Украгротехсервіс» - адвокат Бочкарь Р. В., посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

08 липня 2022 року представник ПРВКВК «Украгротехсервіс» - адвокат Бочкарь Р. В. подав касаційну скаргу на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 січня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 30 березня 2022 року.

Ухвалою Верховного Суду від 29 липня 2022 року відкрито касаційне провадження і витребувано матеріали справи із суду першої інстанції.

У серпні 2022 року матеріали справи надійшли до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 14 грудня 2022 року справу призначено до розгляду у складі колегії із п`яти суддів в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Аргументи учасників справи

Підставою касаційного оскарження заявник зазначає неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вказує, що з метою відшкодування шкоди ОСОБА_1 позивач вже звертався в рамках справи про банкрутство із відповідними скаргами, проте ухвалою Господарсько суду Дніпропетровської області від 12 серпня

2021 року, залишеною без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 01 листопада 2021 року, у справі № 904/10957/16 було відмовлено у прийнятті скарги із посиланням на те, що ці вимоги підлягають розгляду у порядку цивільного судочинства.

Звертає увагу, що позов пред`явлено не до арбітражного керуючого чи самозайнятої особи, а до фізичної особи - ОСОБА_1 , з яким і виник спір у цій справі.

Обставини щодо належності спору до цивільної юрисдикції встановлено судовими рішеннями, які набрали законної сили, у справі № 904/10957/16 і відповідно до приписів частини четвертої статті 82 ЦПК України не підлягають повторному доказуванню.

Стверджує, що відмова судів попередніх інстанцій у відкритті провадження у цивільній справі, фактично позбавила позивача єдиного доступного способу захисту прав, які він вважає порушеними, та гарантованого статтею 55 Конституції України права на звернення до суду.

Відзив на касаційну скаргу не подано

Фактичні обставини справи

У січні 2022 року ПРВКВК «Украгротехсервіс» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про відшкодування збитків у розмірі 1 302 562,28 грн.

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що постановою господарського суду Дніпропетровської області від 20 грудня 2016 року ТОВ «Дукла» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, а ліквідатором товариства призначено голову ліквідаційної комісії Толстих А. В. 08 липня 2017 року господарським судом Дніпропетровської області видано наказ про примусове виконання рішення суду, яким було зобов`язано ТОВ «Дукла» передати ПРВКВК «Украгротехсервіс» приплід корів в кількості 811 голів та молоко в кількості 3 385 200 літрів. Однак за період виконання своїх повноважень ліквідатора ТОВ «Дукла» Толстих А. В. рішення суду не виконав, вищевказане майно ПРВКВК «Украгротехсервіс» не передав, що призвело до завдання позивачу шкоди на суму 1 302 562,28 грн, яку він просив стягнути на свою користь із ОСОБА_1 .

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження ухвали суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження у справі, після її перегляду в апеляційному порядку, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Положеннями статті 124 Конституції України визначено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод

(далі - Конвенція) передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а за частиною першою статті 16 цього Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права або інтересу.

Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

При цьому, критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.

Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства, а предметом позову є цивільні права, які, на думку позивача, є порушеними, оспореними чи невизнаними.

Подібні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду

від 15 червня 2021 року у справі № 904/6125/20.

Згідно з частиною першою статті 45 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у

статті 4 цього Кодексу.

Відповідно до статті 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Перелік категорій справ, що підлягають розгляду в порядку господарського судочинства, визначено у статті 20 ГПК України.

У пункті 6 частини 1 статті 20 ГПК України обумовлено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що спір, який виник між сторонами не підлягає розгляду місцевими загальними судами у порядку цивільного судочинства, тому наявні правові підстави для застосування вимог пункту 1 частини першої статті 186 ЦПК України.

При цьому суди вважали, що позивачем заявлено вимоги, які підлягають вирішенню в порядку господарського судочинства, оскільки правовідносини щодо стягнення завданої шкоди виникли між сторонами у справі, які не є фізичними особами.

Проте у розглядуваній справі позивач - суб`єкт господарювання звернувся до суду з позовом до відповідача - фізичної особи, а не до ТОВ «Дукла».

Крім того, колегія суддів враховує, що ПРВКВК «Украгротехсервіс» у 2021 році в межах справи про банкрутство зверталось зі скаргою на бездіяльність голови ліквідаційної комісії ТОВ «Дукла» Толстих А. В., в якій зокрема просило стягнути із голови ліквідаційної комісії ОСОБА_1 завдану шкоду в розмірі 13 866 261 грн в частині непередачі майна (великої рогатої худоби) та незабезпечення його збереження.

Проте ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 12 серпня 2021 року, залишеною без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 01 листопада 2021 року, у справі № 904/10957/16 про банкрутство ТОВ «Дукла» було відмовлено у прийнятті вказаної скарги із посиланням на те, що заявлені ПРВКВК «Украгротехсервіс» до ОСОБА_1 вимоги підлягають розгляду у порядку цивільного судочинства.

За наявності вказаних рішень господарських судів, відмова у відкритті провадження у цивільній справі призвела до юрисдикційного конфлікту, за якого ПРВКВК «Украгротехсервіс» було відмовлено у вирішенні спору судами як господарської, так і цивільної юрисдикції, що поставило під загрозу сутність права позивача на доступ до суду.

За таких обставин, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, дійшов помилкового висновку про відмову у відкритті провадження у цивільній справі з підстав, передбачених пунктом 1

частини першої статті 186 ЦПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово встановлював порушення Україною Конвенції через наявність юрисдикційних конфліктів між національними судами (див. рішення від 17 січня 2013 року в справі «Мосендз проти України», заява № 52013/08, в якому ЄСПЛ визнав, що заявник був позбавлений ефективного національного засобу юридичного захисту, гарантованого статтею 13 Конвенції через наявність юрисдикційних конфліктів між цивільними й адміністративними судами; рішення

від 21 грудня 2017 року у справі «Шестопалова проти України» заява

№ 55339/07, в якому ЄСПЛ дійшов висновку, що заявниця була позбавлена права на доступ до суду всупереч пункту 1 статті 6 Конвенції, оскільки національні суди надавали їй суперечливі роз`яснення щодо юрисдикції).

Відповідно до частини четвертої статті 406 ЦПК України у випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанцій, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд відповідного суду першої або апеляційної інстанції.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

Відповідно до частини шостої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.

Касаційна скарга ПРВКВК «Украгротехсервіс» підлягає задоволенню, ухвала суду першої інстанції та постанова апеляційного суду скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду зі стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі.

При цьому саме по собі відкриття провадження у цивільній справі

не свідчить про обґрунтованість чи необґрунтованість позовних вимог.

Оскільки справа направлена до суду першої інстанції для продовження розгляду, передбачені частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України підстави для нового розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 400, 402, 406, 409, 411, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Південного регіонального виробничо-комерційного відділу концерну «Украгротехсервіс» задовольнити.

Ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 січня

2022 року про відмову у відкритті провадження у справі та постанову Дніпровського апеляційного суду від 30 березня 2022 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду зі стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: Є. В. Синельников О. В. Білоконь О. М. Осіян С. Ф. Хопта В. В. Шипович