Провадження № 2/752/3646/22
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

29.11.2022 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді Шевченко Т.М.

з участю секретаря Солодовник Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи - ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок пожежі,-

в с т а н о в и в:

у вересні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_2 у відшкодування матеріальної шкоди 97 182 грн., у відшкодування моральної шкоди 30 000 грн., понесені витрати по оцінці завданих збитків та судовий збір у розмірі 5 379,83 грн.

В обґрунтування позову зазначено що позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 . 13.02.2021 року о 05.25 год. у квартирі АДРЕСА_2 того ж будинку, що належить на праві приватної власності відповідачу, відбулась пожежа, яка сталась з причин недбалого поводження відповідачем з електроприборами - робота електроподовжувача в аварійному режимі. Позивач у цей час перебував за місцем свого проживання із своєю родиною.

Внаслідок вказаної пожежі позивачу, як власнику пошкодженого майна, завдано збитків, згідно звіту про оцінку № 25/21 розмір матеріальних збитків становить 97 182 грн.

Позивач зазначає, що відповідач з моменту пожежі та в подальшому повністю бездіяла, не вчиняє заходів щодо усунення наслідків пожежі.

З огляду на те, що пожежа сталась із вини відповідача, остання, має нести відповідальність в зв`язку із неналежним забезпеченням пожежної безпеки у власній квартирі, однак у добровільному порядку відповідач відмовляється від відшкодування завданої шкоди, у зв?язку із чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду міста Києва від 04.10.2021 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами загального повного провадження (а.с. 73).

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 17.01.2022 року закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті (а.с. 89).

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 16.02.2022 року задоволено клопотання відповідача, призначено у справі судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено судовим експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, провадження у справі зупинено (а.с. 93-94).

25.10.2022 року матеріали цивільної справи повернуто із експертної установи без виконання судової будівельно-технічної експертизи, у зв?язку із не проведенням відповідачем оплати вартості дослідження (а.с. 102).

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 27.10.2022 року провадження у справі поновлено (а.с. 104).

29.11.2022 року представника позивача подано до суду заяву про розгляд справи у відсутність позивача та його представника.

Відзив від відповідача не надходив. Враховуючи відсутність відзиву на позов, розгляд справи здійснюється судом на підставі наявних у ній доказів, та постановленням заочного рішення по суті спору.

Представник позивача в судове засідання надала заяву про судовий розгляд без її участі.

Відповідач в судове засідання не з`явилась. Судом про розгляд справи повідомлялась належним чином. З будь-якими клопотаннями до суду не зверталась.

Дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлено наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Позивачу ОСОБА_1 на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 , що стверджується даними витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 27.11.2015 № 48539720 (а.с. 16).

Позивач ОСОБА_1 , разом з сім?єю - дружиною ОСОБА_4 та донькою ОСОБА_3 зареєстровані та проживають у квартирі АДРЕСА_1 .

Квартира АДРЕСА_3 належить на праві власності відповідачу ОСОБА_2 , що стверджується даними інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо об?єкта нерухомого майна від 24.09.2021 № 276644947 (а.с. 17).

13.02.2021 року о 05.25 хв. у квартирі АДРЕСА_3 сталася пожежа, про що складено акт від 13.02.2021 року (а.с. 31-32), згідно змісту якого внаслідок пожежі ОСОБА_3 отримала отруєння продуктами горіння.

Згідно висновків провідного інспектора відділу запобігання надзвичайним ситуаціям та заходів цивільного захисту Голосіївського РУ ГУ ДСНС України в м. Києві ст. лейтенанта служби цивільного захисту Леськів М.М., викладених у звіті про причину пожежі, ймовірною причиною пожежі, яка сталась 13.02.2021 року за адресою: АДРЕСА_4 , у житловій кімнаті квартири АДРЕСА_2 , є виникнення «аварійних режимів» роботи в електричному подовжувачі (а.с. 27-30).

Згідно акту від 25.03.2021, складеного провідним інженером ТОВ «Ліко-житлосервіс» ОСОБА_5 , майстром технічної дільниці ТОВ «Ліко-житлосервіс» Думен Л.А., майстром ремонтної дільниці ТОВ «Ліко-житлосервіс» Капраненко І.Б., затвердженого директором ТОВ «Ліко-житлосервіс» Соколовим В.О., 25.03.2021 р. проведено візуальне обстеження квартири АДРЕСА_1 , в результаті якого комісією виявлено:

- в кімнаті на стіні (водоемульсійна фарба) спостерігаються волосяні тріщини з відшарування штукатурного шару, площею 3 кв.м.;

- в кухні на стіні (водоемульсійна фарба) спостерігаються волосяні тріщини з відшаруванням штукатурного шару, площею 5,00х2,60 кв.м.;

- в коридорі на стіні (водоемульсійна фарба) спостерігається відшарування штукатурного шару площею 0,50х0,50 кв.м., на підлозі (ламінат) спостерігається деформація покриття площею 6,50х2,00 кв.м.

Вищевказані дефекти з?явились внаслідок пожежі, що сталася 13.02.2021 в квартирі АДРЕСА_3 (а.с. 37).

Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України, однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, а отже, підставою цивільно-правової відповідальності як обов`язку відшкодувати шкоду, є заподіяння майнової шкоди.

Зобов`язання із заподіяння шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені статтею 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Шкода це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки і шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода наслідком.

Пленум Верховного Суду України у абз. 1 п. 2 постанови «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року № 6 (з наступними змінами) наголосив, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Таким чином, із змісту наведених норм права випливає, що для застосування вимог ст. 1166 ЦК України суд повинен встановити наявність певних обставин, а саме - якими саме неправомірними діями відповідача було заподіяно шкоду позивачу і чи є між цими діями та шкодою безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Наявність (відсутність) зазначених обставин суд повинен встановити за допомогою належних доказів. При цьому суд повинен оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Конкретні доказові презумпції передбачені нормами матеріального права.

Так, особливістю деліктної відповідальності за завдану шкоду є презумпція вини.

Відповідно до частини другої статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Тобто, відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4, 5 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Крім того, статями 151,177,179 ЖК України та статями 322,323 ЦК України передбачений обов`язок громадян забезпечувати схоронність жилих приміщень, бережно ставитися до санітарно - технічного та іншого обладнання, дотримуватися Правил користування приміщеннями житлових будинків, затвердженихпостановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 року № 572(з наступними змінами).

В ході судового розгляду справи суд вважає доведеною ту обставину, що внаслідок пожежі, яка відбулась 13.02.2021 року у належній відповідачу квартирі, яка сталася через неналежну експлуатацію електричного подовжувача, позивачу ОСОБА_1 , яквласнику квартири АДРЕСА_5 у тому ж будинку, завдано матеріальні збитки.

Наявні у справі докази свідчать про те, що саме внаслідок протиправної бездіяльності відповідача, яка порушила правила пожежної безпеки у належній їй квартирі, сталася пожежа, внаслідок якої завдано майнову шкоду позивачу.

Доказів на спростування вказаного відповідачем в розпорядження суду не надано. Таким чином, останньою не спростовано визначену статтями 1166, 1167 ЦК України презумпцію винного заподіювача шкоди.

В частині розміру спричиненої матеріальної шкоди, суд зазначає наступне.

У відносинах, що розглядаються, шкода - це не тільки обов`язкова умова, але й міра відповідальності, оскільки за загальним правилом, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі. Мова йде про реальну шкоду та упущену вигоду (стаття 22 ЦК України).

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є принцип змагальності сторін, в силу якого сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. При цьому кожна сторона в силу статті 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (ч. 2 ст. 1192 ЦК України).

Тягар доведення перед судом розміру завданої шкоди, зокрема зменшення або знищення майна, яке належить йому на праві власності, несе позивач.

На підтвердження розміру завданої матеріальної шкоди позивачу надано звіт ФОП ОСОБА_6 про оцінку збитків № 25/21 від 05.04.2021 року, відповідно до якого розмір матеріальних збитків, завданих власнику в результаті пошкодження належної йому квартири АДРЕСА_1 , після пожежі та наслідків її гасіння, яке сталось 13.02.2021 року, станом на момент складення звіту становить 97 182 грн. (а.с. 44).

Слід зазначити, що ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 16.02.2022 року у справі призначено судову будівельно-технічну експертизу за клопотанням відповідача, проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, з метою визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику квартири АДРЕСА_1 , після пожежі та наслідків її гасіння, яке сталось 13.02.2021 року. Оплату за проведення вказаної експертизи покладено на відповідача ОСОБА_2 (а.с. 93-94).

Однак, матеріали справи повернуто з експертної установи без виконання експертного дослідження у зв?язку із неоплатою відповідачем його вартості.

Відтак, суд зазначає, що жодних належних та допустимих доказів на спростування розміру завданого матеріального збитку відповідачем в розпорядження суду не надано.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позивачем доведено розмір матеріальних збитків, спричинених внаслідок пожежі з вини відповідача, а тому позовні вимоги про стягнення із відповідача на користь позивача у відшкодування матеріальної шкоди суми в розмірі 97 182 грн. а також витрат по проведенню оцінки завданих збитків в сумі 3500 грн., - є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню

В частині заявлених позивачами вимог про стягнення моральної шкоди суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

За приписами ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно з п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Позивачем доведено, що внаслідок протиправних дій відповідача, яка не забезпечила дотримання правил пожежної безпеки у належній їй квартирі, сталася пожежа, внаслідок якої було пошкоджено квартиру, в якій родина позивача, крім того, дитина позивача ОСОБА_3 , 2016 року народження, отримала отруєння продуктами горіння.

Суд погоджується із доводами позивача про перенесені ним і його родиною моральні переживання внаслідок пошкодження їхнього майна, хвилюванням через здоров?я дитини, а тому враховуючи характер та обсяг душевних страждань, яких зазнав позивач і його родину, їх характеру, а також виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача у рахунок відшкодування моральної шкоди 30 000 грн.

Питання про розподіл судових витрат слід вирішити в порядку ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 13, 76-82, 89, 141, 223, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи - ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок пожежі, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_6 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_7 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) у відшкодування матеріальної шкоди 97 182 (дев?яносто сім тисяч сто вісімдесят дві) гривні, у відшкодування моральної шкоди 30 000 (тридцять тисяч) гривень, понесені витрати по оцінці завданих збитків та судовий збір у розмірі 5 379 (п?ять тисяч триста сімдесят дев?ять)гривень 83 копійки.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: