Справа № 204/5343/22
Провадження № 2/204/1832/22
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

30 грудня 2022 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі: головуючої судді Чудопалової С.В. за участю секретаря судового засідання Корягіної Р.Р. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (скорочена назва АТ КБ «Приватбанк» (місце розташування за адресою: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50), в інтересах якого діє представник Гребенюк Олександр Сергійович (місце знаходження за адресою: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50) до ОСОБА_1 (місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 08.09.2011 на загальну суму 39607,10 грн. станом на 14.06.2022, а також судові витрати. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що ОСОБА_1 звернулася до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 08.09.2011. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Заявою відповідача повністю підтверджується той факт, що вона була повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «Приватбанк», які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі. Відповідно до виявленого бажання відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримав кредитну картку, і у подальшому кредитний ліміт було збільшено до 34 000,00 грн. Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач зобов`язався здійснювати погашення кредиту та процентів внесенням грошей на кредитний рахунок у розмірі не менше мінімального обов`язкового платежу, але зобов`язання за договором не виконав. У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором, відповідач станом на 14.06.2022 має заборгованість перед позивачем у розмірі 39607,10 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту 30926,52 грн., заборгованість за поточним тілом кредиту 0,00 грн., заборгованість за нарахованими відсотками 0,00 грн., заборгованість за простроченими відсотками 8680,58 грн., нарахована пеня 0,00 грн., нарахована комісія 0,00 грн. Тому, АТ КБ «Приватбанк» вирішив звернутися до суду для стягнення з відповідача вказаної заборгованості.

У судове засідання представник позивача не з`явився, але надав суду заяву в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, проти розгляду справи у заочному порядку не заперечував.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, про час та місце розгляду справи була неодноразово повідомлена належним чином.Заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначеній родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Як встановлено судом, 08.09.2011 ОСОБА_1 звернулася до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК», з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку №б/н (а.с.56).

Оскільки, Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку від 08.09.11 не містить відмітки відповідачки про отримання кредитних коштів, заявляючи вимоги про стягнення заборгованості за тілом кредиту, позивач мав належними та допустимими доказами довести суду факт отримання відповідачкою кредитних коштів та їх не повернення Банку на час звернення до суду з даним позовом. Згідно з ч. 6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Стаття 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості (пункт 3 частини першої). Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду.

Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Згідно розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за договором б/н від 08.09.2011 станом на 31.05.2015, який надано позивачем до суду зазначено, що загальний залишок заборгованості за наданим кредитом складає 1739,00 грн (а.с. 6-12).

Згідно розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за договором б/н від 08.09.2011 станом на 30.06.2019, вбачається, що відповідачем було погашено заборгованості за поточним тілом кредиту на суму 82003,59 грн., погашено заборгованості за простроченим тілом кредиту - 1567,36 грн.; погашено заборгованості за нарахованим відсоткам 0,00 грн.; погашено заборгованості по простроченим відсоткам 0,00 грн.; погашено заборгованість по пені 550,00 грн.; заборгованість за тілом кредиту складає - 9820,00 грн.; заборгованість за нарахованими відсотками 363,94 (а.с. 13-19).

Відповідно до розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за договором б/н від 08.09.2011 станом на 14.06.2022, зазначено, що погашено заборгованість за поточним тілом кредиту на суму 90849,23 грн.; погашено заборгованості за простроченим тілом кредиту 4490,43 грн.; погашено заборгованості за нарахованим відсоткам 1197,45 грн.; погашено заборгованості по простроченим відсоткам 2477,30 грн.; погашено заборгованість по пені 0,00 грн.; заборгованість за тілом кредиту складає - 30926,52 грн.; заборгованість за нарахованими відсотками 8680, 58 (а.с. 20-27).

Досліджуючи наявні в матеріалах справи докази, надані АТ КБ «ПРИВАТБАНК» по справі докази є належними та допустимими, у розумінні ст. ст. 76-81 ЦПК України, та у своїй сукупності підтверджують те, що відповідачка ОСОБА_1 , відповідно до наданого позивачем розрахунку, користувалася кредитними коштами, наданими їй АТ КБ «ПРИВАТБАНК» за договором б/н від 08.09.2011 у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, у зв`язку з чим має зобов`язання перед позивачем з повернення кредитних коштів, виходячи з фактичного використання позичальником кредитних коштів, які не повернуто станом на час звернення позивача до суду з даним позовом. Крім того, як вбачається з довідки «Про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки», оформленої на відповідача, кредитний ліміт був встановлений на рівні 2000 грн та в подальшому збільшувався, 11.08.2020 збільшений до 34 000 грн. та 05.08.2021 зменшено до 0 грн (а.с. 54).

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що позивачем АТ КБ «ПРИВАТБАНК» самостійно, без достатньої на те правої підстави, з посиланням на Умови та Правила надання банківських послуг у ПриватБанку, здійснювалося погашення нарахованих ним відсотків за користування кредитними коштами за рахунок тіла кредиту, що не можна вважати фактично використаними кредитними коштами, й цей розмір перевищує розмір заборгованості відповідачки за тілом кредиту. Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, на які посилається позивач, не містять підпису відповідача, а тому його не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 08.09.2011 шляхом підписання анкети-заяви. Отже, така сума є складовою його повної вартості, однак не є сумою, яку фактично отримав у борг позичальник, відтак не підлягає стягненню, що узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 01.09.2020 по справі № 293/599/19-ц.

З часу встановлення відповідачу кредитного ліміту ОСОБА_1 за розрахунком позивача загалом було погашено заборгованість за поточним тілом кредиту станом на 30.06.2019, на суму 82003,59 грн та станом на 14.06.2022 - 90849,23 грн.;

Таким чином, відповідач поза всяким розумним сумнівом вже внесла на погашення заборгованості за вказаним кредитним договором суму коштів у розмірі, що значно перевищує вказану заборгованість за кредитним договором.

Отже, з урахуванням наданих сторонами доказів, у їх сукупності, суд дійшов висновку про не доведення АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заявлених позовних вимог в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту, оскільки заборгованість за тілом кредиту, станом на час звернення позивача до суду з даним позовом, відсутня. За таких обставин, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 30926,52 грн. слід відмовити.

Що стосується позовних вимог в частині стягнення з відповідача відсотків у розмірі 8680,58 грн., суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до змісту ст.ст.626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

У заяві позичальника від 08.09.2011 року процентна ставка не зазначена.

Таким чином, суд приходить до висновку, що в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч.1ст. 634 ЦК України, за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим Акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин, 08.09.20121 року, до моменту звернення до суду із вказаним позовом 27.07.2022 року, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин, та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність в Анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Зазначене повністю узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду у справі № 342/180/17-ц від 03 липня 2019 року.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 8680,58 грн. також не підлягають задоволенню .

Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, понесені позивачем судові витрати на підставі ст. 141 ЦПК України розподілу між сторонами не підлягають.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 89, 141, 264 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

В задоволені позовної заяви Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (скорочена назва АТ КБ «Приватбанк» (місце розташування за адресою: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50), в інтересах якого діє представник Гребенюк Олександр Сергійович (місце знаходження за адресою: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50)до ОСОБА_1 (місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором- відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України, суд вважає необхідним зазначити у резолютивній частині рішення наступні дані:

Позивач Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк»(скорочена назва АТ КБ «Приватбанк», , (місце розташування за адресою: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50);

Представник позивача Гребенюк Олександр Сергійович (адреса проживання: АДРЕСА_2 );

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ,(місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 ). Повний текст рішення складено 09.01.2023.

Суддя: С.В.Чудопалова