ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 вересня 2022 року Київський районний суд м. Харкова у складі:
Головуючого - судді Шаренко С.Л.
при секретарі Реуцькій Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд», треті особи: приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюк Віктор Станіславович, Публічне акціонерне товариство Платінум банк», приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Попляк Володимир Володимирович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -
Позивача вважає, що виконавчий напис вчинено таємно, без попередження боржника, без направлення боржнику письмової вимоги, та без надання нотаріусу документів, що підтверджують безспірність суми боргу.
Позивач зазначає, що як до так і після визнання ПАТ «Платинум банк» неплатоспроможним , ним виконувались умови договору в повному обсязі, що підтверджується копіями квитанцій. Крім того, він звертався до ліквідатора з приводу залишку заборгованості та нових реквізитів для її погашення, однак відповіді не отримав, про відступлення права вимоги до ТОВ «ФК «Аланд» його не повідомлено.
16.11.2020 від представник третьої особи ПАТ «Платинум банк» - уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ПтБ» Грошової С.В. надійшли письмові пояснення, відповідно до яких ПАТ «Платину Банк» повідомляє, що на підставі рішення Правління Національного банку України від 23 лютого 2017 року № 95-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Платинум Банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 24 лютого 2017 року № 743 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ПтБ» та делегування повноважень ліквідатора банку». Згідно із зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації ПАТ «ПтБ» з 24 лютого 2017 року по 23 лютого 2019 року включно та призначено уповноважену особу фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ПтБ» Інкрієнко Ю.П.
08.10.2018 виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення№ 2743 «Про зміну уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «Платинум банк», згідно якого з 12.10.2018 року призначено уповноваженою особою фонду на ліквідацію ПАТ «Платинум Банк» Грошову С.В.
04.02.2019 виконавчою дирекцію фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 248 «Про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ «ПтБ» та делегування повноважень ліквідатора» згідно якого продовжено строки здійснення процедури ліквідації ПАТ «ПтБ» на один рік з 24.02.2019 до 23.02.2020 включно, продовжено повноваження ліквідатора ПАТ «ПтБ» Грошової С.В. строком на один рік. Процедура ліквідації триває.
Крім того, представник в своїх письмових поясненнях зазначив, що за результатами відкритих торгів, оформлених протоколом №UA-EA-2018-08-30-000001-b від 19.09.2018 між ПАТ «ПтБ» (первісним кредитором) та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал»(новим кредитором) укладено договір № 329 від 04.10.2018 про відступлення права вимоги, в тому числі за кредитним договором № 285/15CLFPT2 від 14.06.2016, боржником за яким є ОСОБА_1 , за умовами якого, первісний кредитор ПАТ «ПтБ» відступає новому кредитору ТОВ «ФК» «Кредит-Капітал», а новий кредитор набуває права вимоги банку до позичальників, зазначених у додатку 1 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за договорами про іпотечний кредит, з урахуванням усіх змін, доповнень та додатків до них, згідно реєстру у додатку №1 до цього договору.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, довірив довіряти свої інтереси адвокату Поляковій В.В.
Адвокат Полякова В.В. в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про слухання справи за відсутністю позивача та його представника, позовні вимоги просила задовольнити.
Представник відповідача ТОВ «ФК «Аланд» в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, причину не явки суду не повідомив.
Треті особи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомленні своєчасно та належним чином, причину не явки суду не повідомили.
Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Вимогами ч.3 ст.12, ч.1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Суд дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні ним правовідносини.
14 червня 2016 року між ПАТ «Платинум банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір з можливістю перенесення платежу № 285/15CLFPT2. (а.с. 13-14).
Плата за вчинення виконавчого напису 300 грн. (а.с. 15).
Крім того, з зазначеного виконавчого напису нотаріуса вбачається, право вимоги за кредитним договором від 14.06.2016 № 285/15CLFPT2 перейшло від ПАТ «Платинум банк» до ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» на підставі договору відступлення права вимоги № 02.10.2019-ФА. (а.с. 15).
Однак, з письмових пояснень уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Платинум банк» Грошовой С.В. від 09.11.2020 вих. № 10/1551-Л надану на адресу суду вбачається, що на підставі рішення Правління Національного банку України від 23 лютого 2017 року № 95-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Платинум Банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 24 лютого 2017 року № 743 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ПтБ» та делегування повноважень ліквідатора банку».
За результатами відкритих торгів, оформлених протоколом №UA-EA-2018-08-30-000001-b від 19.09.2018 між ПАТ «ПтБ» (первісним кредитором) та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал»(новим кредитором) укладено договір № 329 від 04.10.2018 про відступлення права вимоги, в тому числі за кредитним договором № 285/15CLFPT2 від 14.06.2016, боржником за яким є ОСОБА_1 , за умовами якого, первісний кредитор ПАТ «ПтБ» відступає новому кредитору ТОВ «ФК» «Кредит-Капітал», а новий кредитор набуває права вимоги банку до позичальників, зазначених у додатку 1 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за договорами про іпотечний кредит, з урахуванням усіх змін, доповнень та додатків до них, згідно реєстру у додатку №1 до цього договору. (а.с. 54).
Таким чином, судом встановлено, що між ПАТ «Платинум банк» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір № 329 від 04.10.2018 про відступлення права вимоги, в тому числі за кредитним договором № 285/15CLFPT2 від 14.06.2016, боржником за яким є ОСОБА_1 , що суперечить відомостям, які містяться у спірному виконавчому написі, в якому зазначено, що право вимоги за кредитним договором від 14.06.2016 № 285/15CLFPT2 перейшло від ПАТ «Платинум банк» до ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» на підставі договору відступлення права вимоги № 02.10.2019-ФА, оскільки станом на 02.10.2019 ПАТ «Платинум банк» вже відступив своє право вимоги за кредитним договором № 285/15CLFPT2 від 14.06.2016 ТОВ «ФК «Кредит-Капітал».
В спростування вказаних обставин представник відповідача не надав суду ніяких пояснень та будь-яких доказів.
За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» нотаріат в Україні це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.
Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.
Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).
Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.
У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).
Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.
При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.
За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків.
Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.
Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.
Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.
Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.
Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.
З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.
Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.
Аналогічного висновку щодо застосування вказаних норм матеріального права у аналогічних правовідносинах, дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29 березня 2019 року за наслідками розгляду цивільної справи № 137/1666/16-ц (касаційне провадження № 14-84цс19).
Разом із тим законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.
Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог до боржника.
Відповідно до пункту 1 згаданого Переліку за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку) подаються:
а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів);
б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.
Позивач ОСОБА_2 в своєму позові стверджує, що наданий відповідачем нотаріусу примірник кредитного договору не був посвідчений нотаріусом, при цьому позивач після визнання банку ПАТ «Платинум банк» неплатоспроможним продовжував виконувати свої зобов`язання за кредитним договором, повідомлень про відступлення права вимоги за його зобов`язаннями до ТОВ «ФК «Аланд» він не отримував, крім того, в судовому засіданні встановлено, що ПАТ «Платинум Банк» не відступав право вимоги за вказаним кредитним договором ТОВ «ФК «Аланд», а відповідач належними та допустимими доказами не спростовує того, що на виконання вимог законодавства перед зверненням з заявою до нотаріуса про вчинення виконавчого напису направляв вимогу про погашення заборгованості, також відповідачем не надано підтверджень надання оригіналу нотаріально посвідченого кредитного договору для вчинення виконавчого напису, а також не підтвердив належними та допустимими доказами право вимоги за кредитним договором № 285/15CLFPT2 від 14.06.2016.
Вказані обставини свідчать про те, що на час вчинення спірного виконавчого напису визначена в ньому сума заборгованості не мала безспірного характеру, а тому останній було вчинено з порушенням вимог діючого законодавства.
Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Стаття 14 Конвенції визначає, що користування правами і свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою, зокрема і за ознакою статусу особи.
Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У зв`язку з викладеним вище, враховуючи, що безспірність заборгованості боржника перед кредитором не знайшла свого підтвердження, а також те, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом з порушенням приписів діючого законодавства, суд дійшов висновку про порушення прав та інтересів позивача з боку відповідача та обґрунтованість позову про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги задоволені повністю, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840,80 грн., а також судовий збір в розмірі 420,40 грн. за подання заяви про забезпечення позову.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 141, 223, 247, 263-265, 268 ЦПК України, суд,
Визнати виконавчий напис приватного нотаріусу Ірпінського міського нотаріального округу Кондратюка Віктора Станіславовича від 26 грудня 2019 року, зареєстрованого в реєстрі за № 5596, про звернення стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 27 223,87 грн. в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 285/15CLFKPT2 від 14.06.2017, таким, що не підлягає виконанню.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Аланд» на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп. та 420,40 грн., що разом становить 1261,20 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Суддя С.Л. Шаренко