Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21.12.2022 м. Бар Вінницької області
Барський районний суд Вінницької області в складі:
головуючої судді Салдан Ю. О.,
секретар судового засідання Захарчук С. О.
розглянувши питання про ухвалення додаткового рішення за клопотанням представника позивача ОСОБА_1 про стягнення витрат на правничу допомогу у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів,
06.12.2022 у вказаній справі було ухвалено рішення, яким позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів задоволено повністю.
12.12.2022 до суду надійшло клопотання представника позивача про стягнення судових витрат, в якій вона просила стягнути з ОСОБА_3 судові витрати на правничу допомогу адвоката в сумі 5000 грн.
На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу до клопотання додано: додаткову угоду №1 до договору про надання правової допомоги № б/н від 05.09.2022 між ОСОБА_2 та адвокатом Ярковською С. О.; акт приймання-передачі наданих послуг за договором №б/н від 08.12.2022, із переліком наданих послуг та їх загальною вартістю 5000 гривень; довідка про сплату гонорару від 05.09.2022 та 08.12.2022, згідно з яким гонорар адвоката Ярковської С. О. отриманий від ОСОБА_2 , складає 5000 грн.
У судове засідання позивач та її представник не з`явилися. Про час і місце судового засідання повідомлені належним чином. Представник позивача подала клопотання, у якому просила розглянути питання про ухвалення додаткового рішення в порядку письмового провадження на підставі наявних матеріалів.
Відповідач у судове засідання не з`явився. Про час і місце судового засідання повідомлений належним чином шляхом надсилання судової повістки смс-повідомленням згідно з поданою ним заявкою.
Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Вирішуючи заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з такого.
Відповідно до частини 3, 5 статті 143 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.
Згідно з частиною 1 статті 252 ЦПК України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до частин першої-шостої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Згідно з частиною 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Частиною 3 статті 141 ЦПК України передбачено, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Статтею 137 ЦПК передбачені спеціальні правила розподілу витрат на правничу допомогу адвоката.
Так, нормами вказаної статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Частинами 5, 6 статті 137 ЦПК України передбачено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно з нормами статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності є, серед іншого, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності фізичних осіб, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і осіб у судах під час здійснення цивільного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Дослідивши додані до заяви про стягнення судових витрат докази, оглянувши матеріали справи, судом встановлено таке.
05.09.2022 позивач ОСОБА_2 , як клієнт, уклала з адвокатом Ярковською С. О., як виконавцем, договір про надання правової допомоги.
Згідно з пунктом 3.2. договору про надання правової допомоги розмір гонорару та порядок його оплати визначаються сторонами у додатку №1 до цього договору.
У пунктах 1, 2 додаткової угоди №1 до договору про надання правової допомоги №б/н від 05.09.2022 зазначено, що за надані послуги, а саме: представництво інтересів у суді першої інстанції, гонорар адвоката складає 5000 гривень.
У поданому акті приймання-передачі наданих послуг за договором №б/н від 08.12.2022 зазначено, що вартість послуг становить 5000 (п`ять тисяч) гривень; клієнт не має претензій до наданих юридичних послуг.
Довідкою від 05.09.2022 підтверджується, що ОСОБА_2 сплатила у формі готівкових коштів згідно договору №б/н від 05.09.2022, гонорар у розмірі 1000 грн., згідно додаткової угоди № 1 від 05.09.2022 року, що складає 20% вартості послуг. Довідкою від 08.12.2022 підтверджується, що ОСОБА_2 сплатила у формі готівкових коштів згідно договору № б/н від 05.09.2022, гонорар у розмірі 4000 грн., згідно додаткової угоди № 1 від 05.09.2022, що складає 80% вартості послуг.
З матеріалів справи вбачається, що представник позивача підписувала позовну заяву, засвідчувала копії доданих до неї документів, брала участь у судових засіданнях у справі.
Отже, матеріалами справи і наданими адвокатом доказами підтверджується реальність надання правничої допомоги позивачу, яка була пов`язана із розглядом цієї справи, і реальність понесених відповідачем судових витрат та їх обґрунтованість.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення та стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 5000 гривень.
Керуючись статтями 137, 141, 246, 252 ЦПК України, суд,
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 понесені позивачем судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000 (п`ять тисяч) гривень.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на додаткове рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду, протягом тридцяти днів з дня його складення.
Учасник справи, якому додаткове рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому додаткового рішення суду.
Додаткове рішення складено 21.12.2022.
Суддя Юлія САЛДАН