Справа № 461/6586/21 Головуючий у 1 інстанції Фролова Л.Д.
Провадження № 22-ц/811/264/22 Доповідач в 2-й інстанції Савуляк Р. В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,

секретаря: Савчук Г.В.,

з участю: представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 15 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики,-

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2021 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 16 серпня 2021 року між ним та ОСОБА_4 було укладено договір позики на 60 000 тисяч доларів США, строком до 15 червня 2021 року.

Вказував, що відповідач вчасно грошові кошти не повернув, тому просив суд стягнути з відповідача на його користь 60 000 тисяч доларів США заборгованості за договором позики.

Оскаржуваним рішенням Галицького районного суду м. Львова 15 листопада 2021 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 заборгованість за договором позики в розмірі 60 000 доларів США, яка в грошовому еквіваленті по курсу НБУ станом на 15 листопада 2021 складає 1 566 642 грн. (один мільйон п`ятсот шістдесят шість тисяч шістсот сорок дві гривні).

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 11350 грн.

Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 .

В апеляційній скарзі посилається на те, що оскаржуваним рішенням вирішено питання про права та законні інтереси ОСОБА_1 , а також вважає оскаржуване рішення незаконним і необґрунтованим виходячи з наступного.

Вказує, що ОСОБА_4 є боржником ОСОБА_1 згідно договору позики грошових коштів, так, рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 23 червня 2021 року у справі №463/8345/20, яке залишено в силі постановою Львівського апеляційного суду від 08 листопада 2021 року, стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики

Після відкриття виконавчого провадження ВП №68111853, ОСОБА_1 стало відомо, що 05 січня 2022 року Личаківський відділ державної виконавчої служби відкрив виконавче провадження №68061758 щодо примусового виконання рішення Галицького районного суду м. Львові від 15 листопада 2021 року у даній цивільній справі про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 заборгованості і в межах цього виконавчого провадження вживаються дії щодо звернення стягнення на квартиру, яка належить ОСОБА_4 для задоволення вимог ОСОБА_3 , не зважаючи на те, що на цю квартиру накладено арешт на підставі ухвали Личаківського районного суду м. Львова від 21 вересня 2020 року про забезпечення позову ОСОБА_1 .

На думку скаржника жодного боргу у ОСОБА_4 перед ОСОБА_3 насправді немає, а всі їх узгоджені дії (стягнення неіснуючої заборгованості) направлені виключно на те, щоб унеможливити виконання рішення Личаківського районного суду м. Львова від 23 червня 2021 року у справі №463/8345/20 та унеможливити повернення боргу апелянту.

Крім цього зазначає, що Галицький районний суд м. Львова не мав права приймати до розгляду та вирішувати справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , оскільки його юрисдикція не поширюється на територію де має місце проживання відповідач.

Просить рішення Галицького районного суду м. Львова від 15 листопада 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційне провадження підлягає закриттю з наступних мотивів.

Судом та матеріалами справи встановлено, що відповідно до договору позики від 16 серпня 2019 року, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 уклали договір позики, про передачу грошових коштів в розмірі 60 000 доларів США, строком до 15 червня 2021 року.

Як вбачається з розписки від 16 серпня 2019 року, ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_3 грошові кошти за договором позики в розмірі 60 000 доларів США.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова 15 листопада 2021 року стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 заборгованість за договором позики в розмірі 60 000 доларів США, яка в грошовому еквіваленті по курсу НБУ станом на 15 листопада 2021 складає 1 566 642 грн. (один мільйон п`ятсот шістдесят шість тисяч шістсот сорок дві гривні).

05 січня 2022 року Личаківським відділом ВДВС відкрито виконавче провадження №68061758 щодо примусового виконання рішення Галицького районного суду м. Львова 15 листопада 2021 року у даній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики.

Крім цього, як вбачається з матеріалів справи, рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 23 червня 2021 року у справі № 463/8345/20 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_1 50 212 (п`ятдесят тисяч двісті дванадцять) доларів США 52 (п`ятдесят два) цент США, а також 10 510 (десять тисяч п`ятсот десять) гривень судового збору.

Вказане судове рішення будо залишено без змін постановою Львівського апеляційного суду від 08 листопада 2021 року.

11 січня 2022 року Личаківським районним судом м. Львова видано виконавчий лист на примусове виконання зазначеного рішення суду і того ж дня було відкрито виконавче провадження №68111853 щодо примусового виконання вказаного виконавчого листа.

Відповідно до ч. 1 ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Вказана стаття визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення і які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків. При цьому, на відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності таких критеріїв: вирішення судом питання про її право, інтерес, обов`язок, причому такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

За змістом зазначеної статті право на апеляційне оскарження мають особи, які не брали участі у справі, проте ухвалене судове рішення порушує їх права чи покладає на них додаткові обов`язки, що у будь-якому випадку тягне несприятливі наслідки для цих осіб.

Разом із тим, судове рішення, оскаржуване не залученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є заявник, або в рішенні міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах

Відповідно до правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду України від 3 лютого 2016 року у справі № 6-885цс15 та від 6 вересня 2017 року у справі № 6-1844цс16, висновок про відсутність у особи права на оскарження рішення суду першої інстанції на тій підставі, що суд не вирішував питання про його права та обов`язки, може бути зроблений лише після з`ясування, яким чином вказане рішення впливає на обсяг прав, інтересів чи обов`язків особи, яка подала апеляційну скаргу.

Аналогічний правовий висновок міститься також і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 квітня 2018 року у справі № 2-825/10 (провадження № 14-78цс18).

Звертаючись з апеляційною скаргою на рішення Галицького районного суду м. Львова від 15 листопада 2021 року в межах даної справи, ОСОБА_1 вважає, що оскаржуваним рішенням вирішено питання про його права та законні інтереси, оскільки він переконаний, що жодного боргу у ОСОБА_4 перед ОСОБА_3 немає, а їх узгоджені дії, спрямовані нібито на стягнення заборгованості направлені виключно на те, щоб унеможливити виконання рішення.

Зокрема, скаржник посилається на те, що в межах виконавчого провадження №68061758 з примусового виконання оскаржуваного рішення вживаються дії щодо звернення стягнення на квартиру, яка належить ОСОБА_4 для задоволення вимог ОСОБА_3 , незважаючи на те, що ухвалою Личаківського районного суду від 21 вересня 2020 року було накладено арешт на нерухоме майно ОСОБА_4 в межах 50 212, 52 доларів США, а саме на квартиру , що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

В той же час, саме по собі набуття особою, яка не брала участі у справі, права власності на майно щодо якого виник спір, після ухвалення рішення судом першої інстанції, не обов`язково свідчить про те, що судовим рішенням вирішено питання щодо її прав, свобод, інтересів та (або) обов`язків. Натомість питання про те, чи вирішено судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки особи, яка не брала участі у справі, має вирішуватись виходячи з конкретних обставин справи та з урахуванням змісту судового рішення.

Велика Палата Верховного Суду вважає, що судове рішення про задоволення позову стосується особи щодо якої ухвалено це рішення і не визначає права чи обов`язки інших осіб. Зазначений правовий висновок викладений в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 07 квітня 2020 року у справі № 504/2457/15-ц, провадження № 14-726цс19.

Як зазначено у п.п.46, 47 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Устименко проти України» від 26 жовтня 2015 року (остаточне 29 січня 2016 року), право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Враховуючи вищенаведене, саме по собі стягнення коштів з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 стосується лише зазначених осіб та не свідчить про те, що оскаржуваним рішенням порушено права ОСОБА_1 .

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_4 підтвердив існування заборгованості перед ОСОБА_3 згідно рішення Галицького районного суду м. Львова від 15 листопада 2021 року, як і не заперечував існування заборгованості перед ОСОБА_1 згідно рішення Личаківського районного суду м. Львова від 23 червня 2021 року.

Отже, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження того, що оскаржуваним рішенням вирішувались питання щодо прав, свобод, інтересів та (або) обов`язків ОСОБА_1 .

За вказаних обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Галицького районного суду м. Львова від 15 листопада 2021 року питання про права, свободи, інтереси та(або) обов`язки ОСОБА_1 не вирішувалося, відтак оскаржуване рішення суду не порушує права апелянта.

Пункт 3 ч.1 ст. 362 ЦПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Відповідно до ч. 2 ст. 362 ЦПК України про закриття апеляційного провадження суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в касаційному порядку.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про необхідність закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 15 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики.

Керуючись ст.ст. 260, 261, п.3 ч.1 ст. 362, 367, 368, ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 15 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики закрити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст ухвали складено 03 серпня 2022 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколоти Т.І.