Справа № 510/1079/21
Провадження № 2/510/424/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.05.2022 р. Ренійський районний суд Одеської області

у складі: головуючого судді - Бошков І.Д.,

за участю: секретаря Березенко С.П.

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в м. Рені справу за позовом ОСОБА_1 до Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

Представник відповідача у судове засідання не явився, направив на адресу суду відзив на позовну заяву, просив у задоволенні позову відмовити, розглянути справу у його відсутності.

Представник позивача, ОСОБА_2 у судове засідання не явився, надав суду заяву в якій просив розглянути справу у його відсутності та без участі позивача, на задоволенні позовних вимог наполягав.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія паспорту позивача; копія сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0574943; копія витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 01.11.2018р.; нормативно грошова оцінка земель сільськогосподарського призначення; копія довідки Лиманської сільської ради Ренійського району Одеської області від 01.09.2017р.; копія газети «Ренийський вестник»; копія рішення Ренійського районного суду Одеської області від 30.11.2015р.; копія свідоцтва про народження ОСОБА_1 ; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_3 ; копія постанови державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26.05.2021р.; копія листа Ренійської державної нотаріальної контори від 15.03.2022р.; копія інформаційної довідки зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 12.03.2022р.

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , яка була матір`ю позивача. За життя їй належало: житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями АДРЕСА_1 та право на земельну частку (пай) розміром 3,48 умовних кадастрових гектарах. Треба зазначити, що на підставі рішення Ренійського районного суду Одеської області від 30.11.2015р. за позивачем в порядку спадкування було визнана право власності на спадковий будинок, але щодо права власності на земельну частку (пай) питання не порушувалось.

Так, після її смерті відкрилась спадщина на зазначене майно. На випадок смерті ОСОБА_3 не розпорядилась належним їй майном, заповіт не залишила, тому спадкоємство здійснюється за законом. Її спадкоємцем першої черги за законом є позивач по справі ОСОБА_1 . Інших спадкоємців які б мали обов`язкову долю у спадщині немає. У встановлений законодавством 6-ти місячний строк, позивач не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Спадкова справа після її смерті не відкривалась. На момент відкриття спадщини, ОСОБА_1 проживав разом із спадкодавцем ОСОБА_3 , про що свідчить довідка Лиманської сільської ради Ренійського району Одеської області від 01.09.2017р. Таким чином, позивач прийняв спадщину та не заявив про відмову від неї.

Враховуючі ці обставини, позивач пізніше звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину, однак йому в цьому було відмовлено та державний нотаріус виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, посилаючись на те, що на спадкове майно відсутні правовстановлюючі документи. Після смерті ОСОБА_3 це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на спадкове майно, як на об`єкт спадщини, може звернутися тільки спадкоємець. Таким чином, позивач фактично прийняв спадщину, що залишилася після померлої матері ОСОБА_3 і вважає, що має всі законні підстави для визнання за ним права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інших спадкоємців немає.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 п. 4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України 2003р. Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Оскільки ОСОБА_3 померла у 1999р. (тобто до набрання чинності ЦК України 2003 р.), а позивач фактично прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3 данні цивільні відносини регулюються положеннями ЦК Української РСР 1963р.

Відповідно до ст. 524 ЦК Української РСР 1963р. спадкування здійснюється за законом та за заповітом. Згідно вимог ст. 548 ЦК Української РСР 1963 р. для набуття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина вважається належною спадкоємцю з часу відкриття спадщини. За п. 1, 2 ч.1 ст. 549 ЦК Української РСР 1963 р. визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він: фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; подав до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вищевказані дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Як було встановлено судом, позивач після смерті матері - ОСОБА_3 є спадкоємцем за законом першої черги. Він у передбачений законом строк не подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини, але він фактично прийняв спадщину, оскільки мешкав разом із спадкодавцем, отже вважається таким, що прийняв спадщину. Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивач прийняв спадщину фактично, оскільки його воля, як спадкоємця за законом, була виражена у його діях по фактичному управлінню та володінню спадковим майном. Таким чином, позивач прийняв спадщину в порядку п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК Української РСР 1963 р., однак, він не мав змоги оформити прийняття спадщини та отримати відповідне свідоцтво, із-за відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно, у зв`язку із чим в даний час позивач вимушений звернутися до суду із позовом.

Досліджуючи лист Ренійської державної нотаріальної контори від 15.03.2022р. та інформаційну довідку зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 12.03.2022р., судом встановлено, що спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не відкривалась. Крім того, довідка Лиманської сільської ради Ренійського району Одеської області від 01.09.2017р. підтверджує, що на час смерті ОСОБА_3 із ним проживав саме позивач, тому із зазначених доказів, суд прийшов до висновку, що позивач по справі дійсно є єдиним спадкоємцем за законом. Інших спадкоємців, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині судом не встановлено .

Таким чином, на підставі вищевикладеного, суд не бере до уваги доводи представника відповідача вказані у відзиві, оскільки позивач як спадкоємець за законом фактично прийняв спадщину, є єдиним спадкоємцем, інших осіб які прийняли спадщину судом не встановлено. Однак, позивач не може оформити прийняття спадщини та отримати відповідне свідоцтво, оскільки в наданих державному нотаріусу для огляду необхідних документів для видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої ОСОБА_3 були відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно, що стало підставою для прийняття рішення про відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право власності на спадщину, про що винесено вмотивовану постанову, у зв`язку із чим позивач була вимушений звернутися до суду із позовом для захисту своїх невизнаних прав.

У відповідності до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, суд вважає, що позивач є суб`єктом набуття права власності на право на земельну частку пай з підстав прийняття спадщини за законом в порядку п.1 ч.1 ст. 549 ЦК Української РСР 1963 р.

З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача щодо визнання за ним права власності на спадкове майно.

Керуючись ст.ст. 12, 76 - 81, 200, 258, 259, 264 - 265, 268, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 524, 529, 531, 548, 549 ЦК Української РСР 1963р., ст. ст. 15, 328, п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003р., суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом право власності на право на земельну частку (пай) в ВАТ «Насінницький радгосп 1 Травня» в с. Лиманське розміром 3,48 в умовних кадастрових гектарах, на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0574943.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.Д. Бошков