Провадження № 6/202/27/2022
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2022 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Кухтіна Г.О.

за участю секретаря судового засідання Калантаєнко Д.В.

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Дніпрі заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», третя особа: ОСОБА_2 про визнання правочинів недійсними, -

ВСТАНОВИВ:

На розгляд суду надійшла заява ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню (далі - заява). Вказана заява мотивована тим, що судом було ухвалено рішення яким з заявника, як з боржника за кредитним договором, було стягнуто заборгованість на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк». З метою виконання вказаного рішення суду заявником було передано банку-кредитору простий вексель, що містить індосамент на користь кредитора на суму 2 520 000,00грн., що є сумою більшою за розміром, ніж та, що стягнута за рішенням суду. Таким чином, заявник вважав, що він здійснив повний розрахунок із банком за кредитними зобов`язаннями. Після чого заявник дізнався, що після виконання ним судового рішення, банк отримав виконавчий лист та пред`явив його до виконання, у зв`язку із чим було відкрито виконавче провадження. Наразі усе майно заявника арештовано. В зв`язку із вищевикладеним, заявник просив визнати виконавчий лист, виданий на підставі судового рішення, яке було виконано заявником, таким, що не підлягає виконанню.

Повністю заперечуючи проти задоволення заяви зі сторони банку надійшли письмові пояснення, що у відповідності до чинного законодавства використання векселів для розрахунків за банківським кредитом не допускається.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причину неявки суду не повідомили.

У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, судом було встановлено, що рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 7 листопада 2016 року провадження у справі в частині позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором - закрито. Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» суму заборгованості за кредитним договором № DNDVAK99850091 від 30.08.2013 року у розмірі 146276,94 Євро, що становить 1 550 535,56 грн. та складається з: 49773,63 Євро - заборгованість за кредитом, 43380,11 Євро заборгованість по процентам за користування кредитом, 28123,20 Євро заборгованість по комісії за користування кредитом, 25000 Євро пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором та сплачений судовий збір у розмірі 3441 грн. В іншій частині позову відмовлено. У задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 09 лютого 2021 року рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 07 листопада 2016 року скасовано в частині задоволених позовних вимог акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості. Позовні вимоги акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №DNDVAK99850091 від 22 березня 2006 року задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» суму заборгованості за кредитним договором № DNDVAK99850091 від 22 березня 2006 року у розмірі 59 046,70 Євро, що еквівалентно за курсом НБУ 625 895,02 грн. та складається з: 39 745,86 Євро - заборгованість за кредитом, 19 300,84 Євро заборгованість по відсоткам за користування кредитом, та 265 000,00 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. В задоволенні позовних вимог акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по комісії за користування кредитом відмовити. В іншій частині рішення залишити без змін. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір в розмірі 4 034,23 грн. Стягнуто з акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 2 305,82 грн.

15 липня 2021 року Верховний Суд постанову Дніпровського апеляційного суду від 09 лютого 2021 року залишив без змін.

З метою виконання вказаного вище судового рішення заявником було передано акціонерному товариству комерційний банк «ПриватБанк» простий вексель серії АА №1992572 від 5 січня 2021 року, який містить індосамент на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на суму 2 520 000,00 грн.

Так, процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів, внормовані Розділом VІ ЦПК України.

В силу ст. 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно із Законом України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень виконавчою службою здійснюється на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

З наведених положень законодавства випливає, що підставою для виконання судових рішень є виконавчі листи.

Відповідно до ст.432 ЦПК України виконавчий лист має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України «Про виконавче провадження». Суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Як випливає із змісту узагальнення судової практики Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 25.09.2015, наведені в статті 432 ЦПК України підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

До матеріальних підстав відносяться випадки відсутності обов`язку боржника через його припинення, добровільне виконання боржником чи іншою особою.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема:

- видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню);

- коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню;

- видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа;

- помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване;

- видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката;

- пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Під іншими причинами, за роз`ясненнями згаданого узагальнення, слід розуміти випадки, коли в апеляційному чи касаційному порядку або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами скасовано чи змінено рішення суду, а виконавчий лист ще не виконаний.

Таким чином, до підстав для невиконання рішення суду (визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню), відносяться випадки, коли немає матеріальної передумови для виконання рішення, тобто об`єктивно відсутній обов`язок боржника; або ж випадки видачі виконавчого документа, коли його не треба було видавати, тобто випадки помилкової видачі виконавчого листа; або випадки, коли після видачі виконавчого документа був змінений зміст рішення.

Так, повернення боргу за кредитним договором може проводитись у два способи, а саме - у добровільному порядку та у примусовому порядку.

Добровільний порядок здійснюється за власним волевиявленням боржника на користь чи в інтересах стягувача, тобто шляхом здійснення платежу (платежів) безпосередньо на рахунок стягувача, в даному випадку акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк».

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі.

Примусовий порядок виконання рішення суду покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених Законом України «Про виконавче провадження» випадках на приватних виконавців. Кошти стягувачу, стягнуті з боржника, перераховуються не пізніше наступного робочого дня з дня надходження на депозитний рахунок органу державної виконавчої служби на банківські реквізити стягувача.

Відповідно до п. 14 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02 квітня 2012 р., перерахування коштів з рахунків органів державної виконавчої служби чи приватного виконавця здійснюється на підставі платіжних доручень. Копії платіжних доручень (реєстри до платіжних доручень) про перерахування коштів стягувачам долучаються до матеріалів виконавчого провадження, яким визначено належність указаних коштів стягувачам.

Законом України «Про виконавче провадження» передбачено, що повна фактична виплата особі, на користь якої ухвалено рішення суду, суми коштів може бути здійснена боржником в самостійному порядку, про що відповідно до ч. 4 ст. 19 Закону, сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавця.

Отже, у разі самостійного виконання рішення боржником, щодо повної фактичної виплати особі суми коштів, на користь якої ухвалено рішення суду, боржник зобов`язаний надати виконавцю платіжний документ (квитанцію, платіжне доручення з відміткою банку про перерахування, тощо), який підтверджує сплату коштів стягувачу.

Верховний Суд сформував правову позицію, що належне виконання судового рішення щодо стягнення заборгованості повинно підтверджуватись платіжними документами (квитанціями) з відміткою банка щодо їх перерахування.

Аналогічний правовий висновок міститься в ухвалі Верховного Суду від 18 березня 2019 року у справі № 585/4045/18, провадження № 61-4141 ск19

В той же час заявник вважав за можливе виконати судове рішення шляхом передання банку-кредитору простого векселя, що містить індосамент на користь кредитора на суму 2 520 000,00грн.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про обіг векселів в Україні», видавати переказні і прості векселі можна лише для оформлення грошового боргу за фактично поставлені товари, виконані роботи, надані послуги, за виключенням фінансових банківських векселів, векселів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та фінансових казначейських векселів. На момент видачі переказного векселя особа, зазначена у векселі як трасат, або векселедавець простого векселя повинні мати перед трасантом та/або особою, якій чи за наказом якої повинен бути здійснений платіж, зобов`язання, сума якого має бути не меншою, ніж сума платежу за векселем. Умова щодо проведення розрахунків із застосуванням векселів обов`язково відображається у відповідному договорі, який укладається в письмовій формі. У разі видачі (передачі) векселя відповідно до договору припиняються грошові зобов`язання щодо платежу за цим договором та виникають грошові зобов`язання щодо платежу за векселем.

Крім цього, п. 9.4 Положення про порядок здійснення банками операцій з векселями в національній валюті на території України, затвердженим постановою правління НБУ № 508 від 16 грудня 2002 року передбачено, що використання векселів для розрахунків за заборгованістю за банківським кредитом не допускається.

Оскільки використання векселів для розрахунків за заборгованістю за банківським кредитом не допускається, то суд не приймає доводи заявника, що він добровільно погасив заборгованість векселем через індосамент, в зв`язку із чим заява ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись статтями 260, 261, 431, 432 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Дніпровського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.О. Кухтін