Дата документу 06.12.2022
Справа № 334/786/22
Провадження № 2/334/1698/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2022 року Ленінський районний суд міста Запоріжжя в складі:

головуючого-судді Коломаренко К.А.

при секретарі Цілінко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом ОСОБА_1

до відповідача ОСОБА_2

третя особа ОСОБА_3

про стягнення аліментів,

за участі: представника відповідача адвоката Єрмоленко В.А. (діє на підставі Ордеру серії ДН №156110 від 17.06.2022)

ВСТАНОВИВ:

07.02.2022 до Ленінського районного суду міста Запоріжжя надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про стягнення аліментів, в якій позивач просить стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти в розмірі 1/2 частки від всіх видів її доходу на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 щомісяця, починаючи стягнення з дня подання позову і до закінчення навчання або ж до досягнення дитиною 23 років; стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в сумі 4000 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 24 травня 2018 року Ленінським районним судом м.Запоріжжя по цивільній справі No334/3094/17 прийняте рішення, яким з ОСОБА_4 стягувались аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Наразі син є вже повнолітнім, однак продовжує навчання - с студентом Запорізького гуманітарного фахового коледжу Національного університету «Запорізька політехніка» денної форми навчання, що підтверджуємо Договором No36-19 від 30.07.2019 року, укладеним між позивачем в інтересах на час вступу неповнолітнього сина та Запорізьким гуманітарним фаховим коледжем Національного університету «Запорізька політехніка» та додатковими угодами до цього Договору. Позивач повністю утримує сина, задовольняючи в повному достатньому обсязі його потреби в життево необхідному (одяг, їжа, належні умови проживання) та в навчанні, сучасному студентському житті згідно його віку (купівля речей, що є необхідними для сучасного навчання, доступу до мережі Інтернет і т.п.)- купівля ноутбуку, смартфону, які буди необхідні для дистанційного навчання в період карантину. За навчання сина також сплачує позивач та його родина. Зазначає, що відповідач є недобросовісним платником аліментів, має заборгованість зі сплати аліментів за рішенням суду. Посилаючись на те, що син є повнолітнім, але продовжує навчання, тому потребує матеріальної допомоги, просить з врахуванням вартості навчання, підручників і проїзду до навчального закладу, вартості проживання в гуртожитку або в орендованому житлі за місцем знаходження навчального закладу, стану здоров`я платника аліментів, його матеріального та сімейного стану, наявності у платника аліментів майна, грошових коштів, інших обставин, що мають значення для справи, просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 10.02.2022 відкрито провадження у справі, справу ухвалено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін, визначено сторонам строк для подання заяв по суті спору.

11.07.2022 від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач просить задовольнити позовні вимоги частково та встановити аліменти в розмірі 200 грн на утримання повнолітнього сина до закінчення ним навчання або досягнення 23 років. В обґрунтування заперечень зазначає, що статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, - і своїх повнолітніх дочку, сина. Батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку. сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно з ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Зазначає, що відповідач лише у січні 2022 р. вийшла з відпустки по догляду за дитиною до трьох років, наразі працює медичною сестрою, має середній щомісячний дохід в розмірі 2 800 грн, інших доходів або заощаджень не має. Вказує, що має на утриманні малолітню дочку, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Також зазначає, що має періодичні витрати і на сина: одяг, продукти харчування, подарунки на свята. Крім того, зазначає, що відповідач у теперішній час проходить лікування у лікаря-стоматолога, у зв`язку з чим сама потребує матеріальної допомоги на лікування та протезування. Вказує, що матеріальне становища відповідача у теперішній час, особливо в період військового стану, дуже складне, а посилання позивача на те, що відповідач є недобросовісним платником аліментів не відповідає дійсності, що підтверджується постановою про закінчення виконавчого провадження від 10.05.2022 р. Відповідач у повному обсязі виконала свої зобов`язання по сплаті аліментів, до досягнення сином повноліття, навіть незважаючи на те, що їх розмір фактично перевищував її можливості у період перебування у відпустці по догляду за дитиною до 3 років. Натомість, відповідач вважає, що матеріальне становище позивача та самого ОСОБА_3 можна вважати дуже добрим. Позивач має власний прибутковий автобізнес, має у власності 2 об`єкти нерухомості, 1 земельну ділянку, син допомагає батьку у бізнесі. 3 грудня 2021 року по лютий 2022 року повнолітній ОСОБА_3 та його батько, позивач у справі, тричі відпочивали у Єгипті маючи змогу оплатити коштовний відпочинок у найдорожчих п`ятизіркових готелях. Вартість такого тижневого відпочинку сина відповідача, що продовжує навчання перевищує місячний дохід відповідача. Посилається на те, що Сімейний кодекс України виходить із принципів рівності прав обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину чи дочці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх син (дочка). Звертає увагу, що позов заявлено не самим повнолітнім сином, а його батьком, проте будь-які докази, що підтверджують матеріальне становище позивача або третьої особи до позову не додані. Зазначає, що лише та обставина, що на батьків покладено обов`язок утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, сама по собі не може бути підставою для задоволення позовних вимог. Враховуючі матеріальний стан сторін у справи, стан здоров`я відповідача, підстави зазначені у відзиві, суб`єктний склад учасників справи, проаналізувавши докази, надані позивачем до позову у їх сукупності, відповідач вважає, що відсутні підстави для задоволення позову. Водночас, зважаючи на родинні зв`язки, кровне споріднення та взаємовідносини, відповідач вважає за можливе надавати сину щомісячну посильну допомогу до закінчення ним навчання або до досягнення ним 23 років.

За клопотанням представника відповідача ухвалою суду від адміністрації Державної прикордонної служби України витребувано відомості про перетин кордону відповідача та третьої особи за період з 01.12.2021 по 24.02.2022.

02.12.2022 на адресу суду від Державної прикордонної служби України надійшли відомості на запит суду.

В судове засідання 6.12.2022 позивач не з`явився, свого представника не направив з невідомої суду причини. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив. При цьому суд зауважує, що в попереднє судове засідання - 10.11.2022 позивач також не з`явився, спрямувавши на адресу суду заяву про відкладення слухання у справи у зв`язку з перебуванням позивача за межами міста Запоріжжя. В судові засідання 20.06.2022, 11.07.2022, 29.09.2022 позивач також не з`являвся.

Відповідно до частини 3 ст 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Частинами першою, другою статті 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, в тому числі з підстав неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання, та першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними. У разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Заслухавши думку представника відповідача, з огляду на те, що позивач, будучи ініціатором спору, належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, повторно не з`явився в судове засідання, разом з тим сторонами подані заяви по суті спору, суд вважає, що неявка позивача не перешкоджає розгляду справи по суті.

В судовому засіданні представник відповідача проти часткового задоволення позову зі стягненням з відповідача аліментів в розмірі 200 щомісячно не заперечувала з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Третя особа в судове засідання не з`явився з невідомої суду причини. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. Правом подання пояснень третьої особи не скористався.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши доводи сторін, викладені в заявах по суті спору, оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності та логічному взаємозв`язку, суд доходить наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 , народився ІНФОРМАЦІЯ_3 . Батьком повнолітньої дитини є позивач ОСОБА_3 , матір`ю - ОСОБА_4 , що встановлено з рішення Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 24.05.2018 у справі 334/3094/17 (а.с. 4-6).

На підставі свідоцтва про укладення шлюбу від 07.08.2018 ОСОБА_4 змінила прізвище на ОСОБА_6 (а.с. 14 зворот).

ОСОБА_3 проживає разом з батьком та є студентом денної форми навчання на контрактній основі Запорізького гуманітарного фахового коледжу Національного університету «Запорізька політехніка», що підтверджується договором про надання освітніх послуг з підготовки молодшого спеціаліста № 36-19 від 30.07.2019 та додатковими угодами до нього ( а.с.8-9).

За рішенням суду від 24.05.2018 року ОСОБА_2 сплачувала на утримання сина ОСОБА_3 аліменти в розмірі 1/6 частки доходу всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до її повноліття ( а.с.4-6). ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 досяг повноліття та виплата аліментів припинилась.

В досудовому порядку угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто.

Вирішуючи позовні вимоги, суд виходить з наступних міркувань.

Так, згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України).

Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Також при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Суд звертає увагу, що позивач просить суд визначити спосіб стягнення аліментів у частці від доходу матері дитини та встановити розмір стягнення 1/2 частки від усіх видів доходів відповідача.

На підтвердження витрат на утримання сина позивач надав копії чеків на придбання техніки вартістю 10 864, 00 грн та 13 998,96 грн (а.с 7), а також копії квитанцій про оплату освітніх послуг в розмірі 3 895, 00 грн. (21.07.2019), 4 000, 00 грн (18.01.2020), 4 770, 00 грн (25.01.2021), 5 250,00 грн. (23.08.2021), 5 775, 00 грн. (25.08.2021), 5 250,00 грн (17.01.2022), зазначає.

Зазначаючи про необхідність витрат на придбання підручників і проїзду до навчального закладу, вартості проживання в гуртожитку або в орендованому житлі за місцем знаходження навчального закладу, позивач доказів щодо розміру вказаних витрат не надав, тому суд позбавлений можливості визначити розмір таких витрат, як і загальний розмір витрат позивача на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, щомісячно

Разом з тим, з огляду на те, що судом встановлено, що на даний час ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжує навчання на денній формі навчання, на контрактній основі, то він відповідно потребує у зв`язку з цим матеріальної допомоги з боку матері, зокрема, на витрати, пов`язані з витратами на навчання, харчуванням, одягом та взуттям Також, суд вважає, що витрати позивача на продукти харчування та інші додаткові витрати для життя дитини є беззаперечними, оскільки для власного існування та навчання, будь-яка людина повинна повноцінно харчуватися, купувати одяг та взуття, засоби гігієни та миючі засоби, а це потребує певних коштів. Оскільки позивач навчаючись на денній формі навчання, позбавлений можливості працювати, будь-якого іншого самостійного доходу він не має.

Щодо доводів позивача про наявність заборгованості зі сплати аліментів, стягнутих за рішенням суду від 24.05.2019, суд вважає їх спростованими наданою відповідачем копією постанови про закінчення виконавчого провадження ВП №56778718, згідно яко встановлено, що аліменти сплачено в повному обсязі до повноліття дитини. Заборгованість відсутня (а.с. 65).

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно ч.1, 5, 6, 7 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно довідки про заробітну плату та інші доходи за період з грудня 2021 по травень 2022 відповідач отримала доходи в загальному розмірі 14 322, 64 грн, розмір її щомісячного оподатковуваного доходу не перевищує 3 490,82 грн. (а.с. 62).

При визначені розміру аліментів суд бере до уваги обставину зазначену відповідачем у відзиві на позов, зокрема, що вона має ще малолітню доньку ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 53).

Вирішуючи питання щодо спроможності відповідача надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина, судом враховуються наступні обставини, зокрема: відповідач є особою працездатного віку, з матеріалів справи не вбачається даних про поганий стан здоров`я відповідача чи наявність інших істотних обставин, які б перешкоджали їй у виконанні його батьківських обов`язків щодо повнолітньої дитини.

Крім того, при визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ч.1 ст.182 та ч.2 ст. 200 Сімейного кодексу України, які підлягають застосовуванню до даних правовідносин в силу ст. 200 цього Кодексу.

Із урахуванням вище наведеного, суд прийшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на користь позивача у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи із дня пред`явлення даного позову до суду і на період навчання сина, оскільки стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. За правовою природою аліментні зобов`язання - це періодичні платежі, які боржник зобов`язаний сплачувати щомісяця. При цьому, розмір аліментів, визначений позивачем (1/2 частка від усіх видів доходів відповідача), суд вважає неспівмірним з доходами відповідача, а позивачем доказів можливості позивача сплачувати аліменти саме в такому розмірі не надано.

Розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Таким є припис ч. 2 ст. 182 СК України. Тому законодавчо встановлено мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину. Він не може бути менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до наведених обставин та норм чинного законодавства суд вважає за можливе, відповідно до вимог ст.183 СК України присудити стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання в розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача (суд враховує наявність ще однієї дитини на утриманні відповідача та розмір доходів на час розгляду справи), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає, що позивач. Звертаючись з позовом, просив стягнути з відповідача понесені витрати на правову допомогу в розмірі 4000,00 грн, разом з тим жодного доказу понесення будь-яких витрат на отримання правової допомоги позивачем суду не надано.

На підставі викладеного, ст. ст. 182, 191, 199, 200, 201 СК України, керуючись ст. ст. 12, 81, 137, 141, 263-265, 274-279 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНКОПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_2 ) аліменти в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісяця на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 07.02.2022 року і до закінчення навчання, але не більше, ніж до досягнення двадцяти трьох років.

Рішення підлягає негайному виконанню в межах суми платежу аліментів за один місяць.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи,якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Коломаренко К. А.