01.06.2022 Справа № 756/3793/22
Унікальний номер судової справи 756/3793/22
Номер провадження 2-з/756/118/22
У Х В А Л А

01 червня 2022 року м. Київ

Суддя Оболонського районного суду міста Києва Банасько І.М., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про переведення частини боргу та визнання права власності,

УСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про переведення частини боргу та визнання права власності на Ѕ частку квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом із позовною заявою, позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про забезпечення позову. Просить суд накласти арешт та заборонити вчиняти будь-які дії з реєстрації, перереєстрації, відчуження прав на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , Ѕ частка якої належить відповідачу ОСОБА_2 . А також, заборонити ОСОБА_2 вчиняти дії щодо надання користування, доступу до квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 будь-яким фізичним та юридичним особам (їх працівникам та посадовим особам), окрім тих, які зареєстровані у вказаній квартирі або є її власниками.

Вимоги заяви мотивовані тим, що позивачем подано до суду позовну заяву про переведення частини боргу та визнання права власності на Ѕ частку квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . В цей же час, відповідач систематично з належного йому телефонного номера надсилав позивачу образливі повідомлення, погрожуючи заселити у їх спільну квартиру невідомих осіб та «переписати» квартиру на користь благодійного фонду. Нещодавно відповідач надіслав повідомлення з номеру телефону контакту «Мечтаю жить Благотворительный фонд» та повідомив, що не жартує щодо цього і планує реалізувати вищевказане. У даній квартирі зареєстровані та проживають неповнолітня донька позивача - ОСОБА_3 , 2016 року народження та повнолітній син - ОСОБА_4 , 2004 року народження. Присутність у квартирі невідомих осіб створить реальну загрозу особистій безпеці та недоторканості позивача та її дітей, реальну небезпеку їхнім особистим речам та цінностям. Така ситуація є провокацією та спробою посилити конфлікт між сторонами. Це прямо суперечить інтересам неповнолітньої дитини. Позивач стверджує, що має реальні підстави вважати, що відповідач відчужить спільно набуту під час шлюбу квартиру треті особі або заселить у квартиру невідомих осіб, що істотно ускладнить чи унеможливить виконання рішення у даній справі.

Позивач вважає, що забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру в достатній мірі відповідатиме меті забезпечення позову та принципам розумності, а також достатньою мірою гарантуватиме досягнення дієвості такого заходу забезпечення позову.

У порядку, визначеному ч. 1 ст. 153 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати заяву про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах заяви докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини.

Згідно ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 151 ЦПК України визначено, що у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Відповідно до абз. 1 ч. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Окрім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

При поданні заяви про забезпечення позову не достатньо послатись на диспозицію відповідної норми процесуального права. Заява повинна бути належним чином мотивована, а її доводи - підтверджені. Не може бути задоволено клопотання про забезпечення позову, якщо заявник не надав докази, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до наслідків, передбачених ЦПК України.

У своєму правовому висновку, сформульованому у постанові від 13 січня 2020 року у справі №922/2163/17 Верховний Суд, зазначив, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

У заяві про забезпечення позову відсутні посилання на належні докази, які б дійсно свідчили, що відповідачем вчиняються дії, спрямовані на відчуження чи підготовку до відчуження належної йому на праві власності частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Зокрема, в обгрунтування вимог заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 додала до заяви фото таблицю скріншотів переписки з відповідачем.

Із скріншотів повідомлень з додатку-месенджера Viber не можливо встановити приналежність номеру телефону, з яким здійснювалась переписка - відповідачу, жодних підтверджуючих доказів суду надано не було.

Отже, суд критично відноситься до наданих позивачем доказів зважаючи на неможливість встановити адресата висловлювань у повідомленнях.

Дослідивши надані матеріали, суд вважає, що заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірну квартиру, встановлення заборони вчиняти будь-які дії з реєстрації, перереєстрації, відчуження прав щодо вказаної квартири та встановлення заборони вчиняти дії щодо надання користування, доступу до квартири, не підлягає задоволенню у зв`язку із тим, що обставини, на які посилається позивач як на підстави для забезпечення позову ніяким чином не підтверджені.

Крім того, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Таким чином, відсутні підстави вважати, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, у зв`язку з чим заява не підлягає задоволенню.

Суд роз`яснює заявнику, що відмова у задоволенні заяви про забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню з такою заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для відмови.

На підставі викладеного, керуючись ст. 149, 150-151, 153, 353 - 355 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 (адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ; адреса для листування: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) про переведення частини боргу та визнання права власності - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя І.М. Банасько