Справа № 724/24/22
Провадження № 2/724/190/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2022 року Хотинський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді: Єфтеньєва О.Г.

за участі секретаря судового засідання: Банарюк К.Б.

за участі сторін:

представника позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в місті Хотин Чернівецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Недобоївської сільської ради, ОСОБА_4 про визнання протиправним та скасування рішення сільської ради, скасування реєстрації права власності на земельну ділянку, -

В С Т А Н О В И В:

11.01.2022 року до Хотинського районного суду Чернівецької області надійшла позовна заява ОСОБА_3 до Недобоївської сільської ради, ОСОБА_4 про визнання протиправним та скасування рішення сільської ради, скасування реєстрації права власності на земельну ділянку.

В обґрунтування позовної заяви представник позивача зазначає, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 26.09.2006 року позивач по справі успадкував за заповітом майно за адресою: АДРЕСА_1 . За своє життя, спадкодавець ОСОБА_5 , рішенням Зарожанської сільської ради від 30 січня 1997 року отримала у приватну власність земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства площею 0,34 га. по АДРЕСА_1 .

29 березня 2021 року для вчинення юридично значимих дій (зокрема розпорядження) стосовно земельної ділянки та будинку за адресою: АДРЕСА_1 , позивачем була надана довіреність ОСОБА_6 . Проте, в процесі оформлення відповідних документів довіреній особі стало зрозуміло, що у порушення земельного законодавства зі сторони Зарожанської сільської ради (правонаступник - Недобоївська сільська рада) та ОСОБА_4 , порушено права ОСОБА_3 на земельну ділянку по АДРЕСА_1 , а тому, 09.07.2021 року звернулась до Головного управління Держгеокадастру в Чернівецькій області для проведення відповідної перевірки.

У ході перевірки позивачу стало відомо, що рішенням XIX сесії VІІ скликання Зарожанської сільської ради №255/21-18 від 27.06.2018 року «Про затвердження технічних документацій із землеустрою» частина ділянки, яка належала спадкодавцю на праві власності передано у власність гр. ОСОБА_4 .

Позивач вважає, що рішення є протиправним та підлягає скасуванню так і державна реєстрація права враховуючи наступні обставини. Рішенням Зарожанської сільської ради від 30 січня 1997 року ОСОБА_5 отримала у власність земельну ділянку площею 0,34 га. по АДРЕСА_1 . Позивач, як спадкоємець майна має всі права на отримання у власність вищевказаної земельної ділянки.

Представник позивача зазначає, що під час проведення перевірки встановлено, що рішенням Зарожанської сільської ради від 30.01.1997 року «Про передачу землі у приватну власність» п.1 даного рішення гр. ОСОБА_5 передано у приватну власність для ведення особистого підсобного господарства земельну ділянку площею - 0,34 га за адресою АДРЕСА_1 . Проте правопосвідчуючого документу останньою не виготовлено. Також актом перевірки встановлено, що за інформацією наданою Зарожанським старостинським округом Недобоївської територіальної громади, згідно погосподарської книги № 1 за 2006-2010 рр, особовий рахунок № НОМЕР_1 на день смерті гр. ОСОБА_5 за її господарством в користуванні обліковувались земельні ділянки загальною площею - 0,48 га, із них - 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд (включно - 0,06 га на яких було побудовано капличку) та 0,21 га для ведення особистого підсобного господарства, із них -0,11 га по АДРЕСА_1 , що не відповідає відомостям земельно-облікових даних сільської ради. Отже, як видно із наведеного, на день смерті гр. ОСОБА_5 за її господарством, мала б облікуватись земельна ділянка площею - 0,34 га. яка передана у власність для ведення особистого підсобного господарства, та земельна ділянка площею - 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд, яка перебувала в користуванні.

Рішенням Зарожанської сільської ради від 06.02.2003 року вилучено із користування гр. ОСОБА_5 , (за її заявою) земельну ділянку площею - 0,06 га для будівництва каплички, та рішенням від 18.05.2006 року № 21/2-06 вилучено земельну ділянку площею - 0,10 га для ведення особистого селянського господарства (передану у власність для ведення підсобного господарства) в урочищі «Цвинтар» у зв`язку із смертю останньої. Таким чином за адресою АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд залишилась земельна ділянка площею - 0,19 га (категорія земель- землі житлової та громадської забудови).

Проте рішенням XXI сесії VII скликання Зарожанської сільської ради № 255/21-18 від 27 червня 2018 року частина даної ділянки передається у власність із цільовим призначенням вже для ведення особистого селянського господарства гр. ОСОБА_4 . Дата державної реєстрації права (в державному реєстрі прав) від 11.07.2018 року, номер запису 27060753. Рішення про припинення права користування частиною даної земельної ділянки у зв`язку із смертю землекористувача та віднесення земельної ділянки до земель запасу Зарожанської сільської ради із відповідним цільовим призначенням радою прийнято не було.

Також слід зазначити, що рішенням XIX сесії VІІ скликання №228/19-18 від 19.02.2018 року «Про надання дозволу на виготовлення технічних документацій із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі на (місцевості) п.1 даного рішення - дати дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) у власність громадянам згідно додатку (додається), в частині надання - 0,25 га по АДРЕСА_1 , для ведення особистого селянського господарства прийнято всупереч вимогам ст. 118 Земельного кодексу України.

На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом серія ВЕВ № 357455 від 26.09.2006 року гр. ОСОБА_3 , успадкована за заповітом майно за адресою АДРЕСА_1 .

Також під час проведення перевірки встановлено, що успадковане гр. ОСОБА_3 , нерухоме майно, а саме житловий будинок та кілька господарських будівель та споруд за адресою АДРЕСА_1 знаходиться на земельній ділянці орієнтовною площею - 0,06 га.

Представник позивача вважає, що Зарожанською сільською радою відносно землекористування за адресою АДРЕСА_1 приймалось ряд рішень із порушенням земельного законодавства, або взагалі не приймались. В земельно-облікові документи сільської ради (погосподарська книга) відносно землекористування гр. ОСОБА_5 , вносились недостовірні дані про стан та розміри земельних ділянок, що є порушенням.

Отримавши рішення уповноваженого органу місцевого самоврядування про передачу у власність земельної ділянки, ОСОБА_5 набула право зареєструвати своє право власності на спірну земельну ділянку, а тому скасування рішення Зарожанської сільської ради від 27 червня 2018 року № 255/21-18 «Про затвердження технічної документації із землеустрою» в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) ОСОБА_4 і скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно дасть спадкоємцю можливість завершити оформлення права власності на земельну ділянку та поновить його права.

Крім того, отримавши відповідне рішення уповноваженого органу державної влади про передачу у власність земельної ділянки, ОСОБА_5 мала усі підстави розраховувати на законний перебіг подій, що є правомірним очікуванням, щодо оформлення наданої їй у власність землі (одержання державного акта на право власності на землю, пізніше реєстрацію права власності).

Отже, за наявності відповідного рішення органу місцевого самоврядування щодо передачі у власність земельної ділянки ОСОБА_5 , в подальшому у її спадкоємця ОСОБА_3 виникли правомірні очікування мирно володіти майном, які є об`єктом правового захисту.

Рішення Зарожанської сільської ради від 30 січня 1997 року яким ОСОБА_5 передано у власність земельну ділянку площею 0,34 га. по АДРЕСА_1 , не скасовано і не змінено, а тому сільська рада, передаючи відповідачу ОСОБА_4 зайняту земельну ділянку (її частину), діяла не на підставі, поза межами повноважень та у спосіб, що суперечить Конституції.

Враховуючи вище наведене представник позивача просить суд скасувати рішення Зарожанської сільської ради, Хотинського району, Чернівецької області від 27 червня 2018 року №255/21-18 «Про затвердження технічних документацій із землеустрою» в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) у власність ОСОБА_4 площею 0,2500 га., в тому числі: 0,2500 га для ведення особистого селянського господарства в селі Зарожани (кадастровий номер :02:001:0291) та скасувати в Державному земельному кадастрі запис про державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0291 та в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності ОСОБА_4 , №27060753 від 11.07.2018 року на земельну ділянку площею 0,25 га, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, адреса: Чернівецька обл., Хотинський р., с. Зарожани, кадастровий номер: :02:001:0291, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 250.

24.02.2022 року до суду надійшов відзив від представника відповідача ОСОБА_2 .

В обґрунтування якого представник відповідача зазначає, що із поданою позовною заявою відповідач не згідний у повному обсязі, виходячи з наступного. Позивачем не надано доказів того, що спадкодавець ОСОБА_5 набула права власності на земельну ділянку і таке право було зареєстровано у законному порядку. ОСОБА_5 за своє життя не провела реєстрацію права власності на спірну земельну ділянку за собою. Відповідач в свою чергу звернуся до сільської ради з заявою про отримання у власність земельної ділянки, рішенням сільської ради йому було виділено 0,25 га земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в с.Зарожани, відповідач належним чином зареєстрував право власності на земельну ділянку. Таким чином позивачем не доведено факт порушення відповідачем цивільного права, а тому позов є необґрунтованим в його задоволені слід відмовити.

25.02.2022 року до суду надійшов відзив від Недобоївської сільської ради. В обґрунтування якого представник відповідача зазначає, що позовні вимоги не визнає, не погоджується з ними та просить суд відмовити у їх задоволенні виходячи з того, що позивачем не надано доказів то, що спадкодавець ОСОБА_5 набула права власності на земельну ділянку та таке право власності було зареєстровано у законному порядку.

Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 08 лютого 2022 року відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу у порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 25 серпня 2022 року задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_1 про витребування доказів.

Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 15 вересня 2022 року у задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_1 про призначення експертизи давності відмовлено.

Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 10 жовтня 2022 року у задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_1 про відвід судді відмовлено.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні послався на доводи наведені в позовній заяві та надав суду свій письмовий виступ у справі № 724/24/22 в якому зазначив та в звернув увагу суду на наступне. Позивачем було успадковано і отримано правовстановлюючі документи на будинок, однак він не провів реєстрацію земельної ділянки, оскільки був упевнений, що жодних претензій з босу сільської ради до нього немає і він добросовісно користувався і мав намір приватизувати землю. Сільською радою не було належним чином повідомлено позивача про те, що його необхідно приватизувати землю. Позивач на вилучення земельної ділянки з його власності згоди не давав. Враховуючи наведене представник позивача просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Просив визнати рішення Зарожанської сільської ради від 12 жовтня 2015 року № 464/28-15 недопустимим доказом, оскільки земельну ділянку було вилучено від позивача даним рішенням неправомірно. Зазначив, що згідно ситуаційного плану біля будинку який успадкував позивач земельна площа 0,0719 га, земельної ділянки не достатньо для обслуговування будинку та господарських споруд та навіть частина огорожі яку позивач успадкував знаходиться на земельній ділянці, яку передали ОСОБА_4 . Крім того земельна ділянка 0,34 га, яка належала спадкодавцю з 1997 року в нього відібрана навіть 0,11 га, які мали залишити згідно рішення сільської ради від 12 жовтня 2015 року відсутні.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засідання посилаючись на доводи наведені у відзиві на позовну заяву просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Також в судовому засіданні вказав, згідно рішення Зарожанської сільської ради від 12 жовтня 2015 року № 464/28-15 з користування позивача було вилучено земельну ділянку правомірно.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_8 проживав біля неї, літом приїжджав до будинку як на дачу. У 2014 році за будинком Іванова доглядав ОСОБА_9 дід відповідача ОСОБА_10 . У 2020 році в березні до земельної ділянки приїжджали землевпорядники та здійснювали заміри земельної ділянки. Згодом ОСОБА_11 приватизував землю та почав її обробляти. Вільної земельної ділянки для городу у ОСОБА_12 не залишилося.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_12 є власником житлового будинку по АДРЕСА_1 . ОСОБА_12 передав ключі від будинку ОСОБА_14 , який був дідом - ОСОБА_15 та просив доглядати за будинком, поки він в Росії. ОСОБА_12 з 2013 року перебуває в Росії. ОСОБА_14 повідомив ОСОБА_12 про те, що тут стріляють та щоб він поки не повертався назад. Також свідок вказує, що ОСОБА_14 забрав все з будинку та захопив земельну ділянку. У 2018 році ОСОБА_15 почав користуватися землею але у 2020 році почав робити приватизацію. Свідок вказав, що ОСОБА_15 забрав 0,25 га городу.

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_17 користувалася земельною ділянкою, згодом частку землю передали на капличку. Після смерті ОСОБА_17 спадкоємцем був ОСОБА_12 , який приїжджав до господарства. Після початку війни у 2014 році позивач перестав приїжджати. Останній раз коли приїжджав позивача він передав ключі від господарства ОСОБА_14 який пообіцяв, що буде доглядати господарство поки ОСОБА_12 не буде в України. Згодом ОСОБА_14 прийшов до свідка та повідомив, що він приватизує земельну ділянку та попросив його підписати деякі документи, свідок відмовився. Згодом прийшли землевпорядники, які зробили заміри земельної ділянки та відповідач позабивав колики на межі земельної ділянки. Від коликів до будинку межі немає. Для городу по межі землі немає. Свідок повідомив суду, що ОСОБА_18 є дідом відповідача ОСОБА_15 .

Згідно до ч. 1 ст. 90 ЦПК України показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Так, судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2 .

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 26.09.2006 року зареєстрованого в реєстрі за № 1339 ОСОБА_5 передала у спадок ОСОБА_3 наступне майно: житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 03.10.2006 року серія ССА № 916457 ОСОБА_3 є власником будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до рішення Зарожанської сільської ради від 30 січня 1997 року 11 сесія 22 скликання вирішено передати у приватну власність земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства ОСОБА_5 у розмірі 0,34 га АДРЕСА_1 .

Листом Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області від 20.07.2021 року № 182/6-21 повідомляється, що в ході перевірки було встановлено, що Зарожанською сільською радою відносно землекористування за адресою: АДРЕСА_1 приймалось ряд рішень із порушенням земельного законодавства або взагалі не приймались. В земельно облікові документи сільської ради (по господарські книги) відносно землекористування ОСОБА_5 вносились недостовірні дані про стан та розміри земельних ділянок, що є порушенням п. є ст. 211 ЗК України. Зазначене також підтверджується актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом земельної ділянки № 807-ДК/0101АП/09/01-21 від 18.11.2021 року (а.с.21-22).

Як вбачається з погосопдарської книги особовий рахунок АДРЕСА_2 ОСОБА_5 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 у її власності станом на 2006 рік перебували земельні ділянки у розмірі 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового буднику господарських будівель та споруд, 0,02 га для каплички; 0,23 га для ведення особистого селянського господарства; загальна площа земельних ділянок 0,48 га. Станом на 2007 рік 0,25 га - для будівництва та обслуговування житлового буднику господарських будівель та споруд, 0,02 га для каплички; 0,11 га для особистого селянського господарства. Станом на 2008 рік 0,25 га - для будівництва та обслуговування житлового буднику господарських будівель та споруд, 0,02 га для каплички; 0,11 га для особистого селянського господарства; загальна площа 0,36 га. Станом на 2009-2010 роки 0,25 га - для будівництва та обслуговування житлового буднику господарських будівель та споруд, 0,02 га для каплички; 0,11 га для особистого селянського господарства; загальна площа 0,36 га.

Рішенням Зарожанської сільської ради від 06.02.2003 року вирішено вилучити земельну ділянку у розмірі 0,06 га по АДРЕСА_2 у ОСОБА_5 (за її згодою) для будівництва каплички.

Рішенням Зарожанської сільської ради від 18 травня 2006 року № 21/2-06 вирішено припинити право користування земельними ділянками у в зв`язку з смертю ОСОБА_5 , а саме: 0,10 га в урочищі «Цвинтар». Землю передати до запасу сільської ради.

Рішенням Зарожанської сільської ради від 19 лютого 2018 року № 228/19-18 вирішено дати дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) у власність ОСОБА_4 , а саме: 0,25 га по АДРЕСА_2 для ведення особистого селянського господарства.

Рішенням Зарожанської сільської ради від 27 червня 2018 року № 255/21-18 вирішено затвердити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі у власність ОСОБА_4 загальною площею 0,25 га для ведення особистого селянського господарства в с.Зарожани (кадастровий номер :02:001:0291).

Право власності на земельну ділянку загальною площею 0,25 га для ведення особистого селянського господарства в с.Зарожани (кадастровий номер :02:001:0291) ОСОБА_4 також підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 14.05.2018 року № НВ-018 та інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.29-30).

З кадастрового плату земельної ділянки ОСОБА_4 в с.Зарожани (кадастровий номер :02:001:0291) вбачається її розташування та межі земельної ділянки 0,25 га для ведення особистого селянського господарства.

На ухвалу суду про витребування доказів до суду надійшов протокол № 45 Зарожанської сільської ради пленарного засідання 28 сесії 6 скликання від 12.10.2015 року в якому міститься оригінал Рішенням Зарожанської сільської ради від 12 жовтня 2015 року № 464/28-15.

Рішенням Зарожанської сільської ради від 12 жовтня 2015 року № 464/28-15 вирішено припинити право користування присадибною земельною ділянкою 0,25 га по АДРЕСА_1 , громадянином Російської Федерації ОСОБА_3 , залишити при цьому земельну ділянку площею 0,11 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель за зазначеною адресою, оскільки вона використовується не за цільовим призначенням і з 2006 року по даний час на її користування не укладено договору оренди ОСОБА_3 з сільською радою. Передати землю до запасу сільської ради.

Щодо клопотання представника позивача ОСОБА_19 про визнання рішення Зарожанської сільської ради від 12 жовтня 2015 року № 464/28-15 недопустимим доказом суд в задоволенні клопотання відмовляє та вважає доказ допустимим. Представник позивача посилаючись на ст.. 78 ЦПК України вважає, що сільська рада прийняла рішення з порушенням законодавства, а тому відповідно до ст.. 78 ЦПК доказ не може бути допустимим.

Згідно до ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд звертає увагу, що рішення Зарожанської сільської ради від 12 жовтня 2015 року № 464/28-15 оскаржено в судовому порядку чи скасовано не було. Представник позивача не надав суду доказів стосовно того, що рішення одержане з порушенням порядку встановленого законом, крім того представник позивача сам клопотав про витребування вказаного рішення сільської ради.

На ухвалу суду про витребування доказів до суду надійшов генеральний план Зарожанської сільської ради від 21.03.2014 року.

У судовому засіданні судом було досліджено Генеральний плат с.Зарожани.

Листом Недобоївської сільської ради від 04.06.2021 року № 35-02-10 повідомляється, що на день смерті ОСОБА_5 за господарством по АДРЕСА_1 рахувалась земельна ділянка загальною площе. 0,48 га в тому числі: 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового буднику господарських будівель (включаючи 0,06 га для будівництва каплички) 0,11 га для особистого селянського господарства. Станом на 2008 рік 0,25 га - для будівництва та обслуговування житлового буднику господарських будівель та споруд, 0,02 га для каплички; 0,11 га для особистого селянського господарства, 0,10 га для ведення особистого селянського господарства в урочищі «Цвинтар». Зарожанською сільською радою з приводу припинення права користування земельною ділянкою, яка перебувала у власності ОСОБА_5 було прийнято рішення, а саме: від 06.02.2003 року вилучено земельну ділянку 0,006 га для будівництва каплички за згодою та 18.05.2006 року № 21/2-06 вилучено 0,10 га земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства в урочищі «Цвинтар».

З ситуаційного плану складеного ТОВ «Глобус КО» вбачається земельна ділянка 0,25 га ОСОБА_4 кадастровий номер :02:001:0291 та її межі. Також вбачається земельні ділянка 0,0719 га на якій розташовані споруди з позначенням «КН», «КЖ», «КН», «КН», «КН», поруч розташована капличка.

Згідно до ст.. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтями 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено право особи на звернення до суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Кожна людина має право на повагу до її особистого і сімейного життя, житла і таємниці листування (частина перша статті 8 Конвенції про захист прав і основних свобод людини).

Відповідно до п.1 Перехідних положень Земельного кодексу України, встановлено, що рішення про надання в користування земельних ділянок, а також про вилучення (викуп) земель, прийняті відповідними органами, але не виконані на момент введення у дію цього Кодексу, підлягають виконанню відповідно до вимог цього Кодексу.

Установити, що рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: землі сільськогосподарського призначення; землі житлової та громадської забудови (пункт « «а», б» частини першої статті 19 ЗК України).

За змістом статті 38 ЗК України до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об`єктів загального користування.

Відповідно до статті 39 ЗК України використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм.

За положеннями частини першої статті 21 Закону України «Про основу з містобудування» визначення територій для містобудівних потреб здійснюється відповідно до затвердженої містобудівної документації з урахуванням планів земельно-господарського устрою.

Згідно з частинами першою, другою статті 67 ЗК України № 561-XII від 18 грудня 1990 року в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, громадянам за рішенням сільської, селищної, міської Ради народних депутатів передаються у власність або надаються у користування земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків, господарських будівель, гаражів і дач. Розмір ділянок для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) повинен бути не більше: у сільських населених пунктах - 0,25 гектара, селищах міського типу - 0,15 гектара, а для членів колективних сільськогосподарських підприємств і працівників радгоспів - не більше 0,25 гектара, у містах - 0,1 гектара.

Також на час прийняття рішення про передачу у власність земельної ділянки у 1997 році нормативним документом, що визначають правовий режим земель населених пунктів, були ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» та Державні санітарні правила планування та забудови населених пунктів, затверджені наказом Міністерства охорони здоров`я України від 19 червня 1996 року № 173.

Згідно з діючим на час прийняття сільською радою рішення від 30 січня 1997 року «Про передачу землі у приватну власність» законодавством, зокрема ЗК України від 18 грудня 1990 року, Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року № 15-92 «Про приватизацію земельних ділянок», Наказу Державного комітету України по земельних ресурсах «Про затвердження порядку передачі земельних ділянок у приватну власність громадянам України» від 15 лютого 1993 року № 10 (втратив чинність 09 квітня 2003 року), громадянам України передаються безплатно земельні ділянки, надані їм для ведення особистого підсобного господарства, будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, індивідуального дачного і гаражного будівництва. Передача громадянам України безплатно у приватну власність земельних ділянок, вказаних у частині першій цього пункту, провадиться тільки один раз по кожному виду їх цільового використання, про що обов`язково робиться Радами народних депутатів відповідна відмітка у паспорті або документі який його замінює, та інші.

За положеннями частини першої статті 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Згідно з частиною першою статті 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Відповідно до статті 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Відповідно до ст.. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу.

2. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

3. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі:

а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян;

б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій;

в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

4. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду цільового призначення.

5. Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Згідно до ст.. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до ст.. 126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Отже, рішенням Зарожанської сільської від 30 січня 1997 року 11 сесія 22 скликання передано у приватну власність земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства ОСОБА_5 у розмірі 0,34 га АДРЕСА_1 .

Рішенням Зарожанської сільської ради від 06.02.2003 року вилучено земельну ділянку у розмірі 0,06 га по АДРЕСА_2 у ОСОБА_5 (за її згодою) для будівництва каплички.

Таким чином у ОСОБА_5 залишається загальна площа земельної ділянки не менше 0,32 га. Оскільки із земель, якого цільового призначення їх вилучили не зазначено.

Рішенням Зарожанської сільської ради від 18 травня 2006 року № 21/2-06 припинено право користування земельними ділянками у в зв`язку з смертю ОСОБА_5 , а саме: 0,10 га в урочищі « ОСОБА_20 ».

Суд звертає увагу, що сільська рада в своїх рішеннях вказує тільки площі земель які вилучає, однак не вказує, які саме землі з яким цільовим призначення було вилучено від ОСОБА_5 .

Спадкоємцем останньої є позивач, який відповідно до заповіту успадкував у спадок житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно до ч.3 ст. 1225 ЦК України до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд, об`єкта незавершеного будівництва, щодо якого зареєстровано право власності/спеціальне майнове право, переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.

Відповідно до постанови ВСУ України від 12.02.2020 рок справа № 724/1127/17 в якій суд вказав, що отримавши відповідне рішення уповноваженого органу державної влади про передачу у власність земельної ділянки, позивач мала усі підстави розраховувати на законний перебіг подій, що є правомірним очікуванням, щодо оформлення наданої їй у власність землі (одержання державного акта на право власності на землю, пізніше реєстрацію права власності).

Отримавши право на отримання у власність земельної ділянки позивачка мала правомірні очікування щодо оформлення права власності на земельну ділянку, оскільки нею було дотримано процедуру, яка передує одержанню правовстановлюючих документів на землю, а саме: рішенням сільської ради, земельну ділянку яка надана позивачці у власність.

Таким чином суд також вважає, що спадкоємець позивач у справі має підстави розраховувати на законний перебіг подій, що є правомірним очікуванням, щодо оформлення наданої землі.

У справі «Пайн Белі Девелопмент ЛТД» та інші проти Ірландії» Європейський суд з прав людини постановив, що статтю 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та свобод людини (далі - Конвенція) можна застосовувати для захисту «правомірних очікувань» щодо певного стану речей (у майбутньому), оскільки їх можна вважати складовою частиною власності. «Правомірні очікування» виникають у особи, якщо нею було дотримано всіх вимог законодавства для отримання відповідного рішення уповноваженого органу, а тому вона мала усі підстави вважати таке рішення дійсним та розраховувати на певний стан речей.

Також з матеріалів справи вбачається, що земельна ділянка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Зарожанська сільської ради приймаючи рішення від 12 жовтня 2015 року № 464/28-15 про припинення право власності ОСОБА_3 на користування присадибною земельною ділянкою 0,25 га по АДРЕСА_1 та залишення при цьому йому земельну ділянку площею 0,11 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель за вище зазначеною адресою ніяким чином не встановила чи порушуються в даному випадку права та інтереси позивача.

Доказів того, що позивачу буде достатньо земельної ділянки 0,11 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд сільською радою суду не надано.

Також суду не надано доказів, яким чином сільська рада приймаючи рішення про залишення земельної ділянки в розмірі 0,11 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд визначила, що саме такий розмір земельної ділянки буде достатньо позивачу для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд.

Крім того з ситуаційного плану вбачається, що земельна ділянка ОСОБА_12 має площу 0,0719 га на зазначеній земельній ділянці розташовані успадковані споруди.

Таким чином у позивача фактично відсутня земельна ділянки площею 0,11 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд, яка відповідно до рішення повинна була залишитися у позивача. Фактично у позивача наявна земельна ділянка площа якої 0,0719 га.

Суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси (частина статті 21 ЦК України).

Підставами для визнання недійсним акта (рішення) є його невідповідність вимогам законодавства або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт, порушення у зв`язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції та законів України;

Згідно зі статтею 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Відповідно до пункту 34 частини першої статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до виключної компетенції пленарних засідань сільських, селищних, міських рад віднесено вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 22 серпня 2018 року в справі № 925/1265/16 державний акт - це документ, що посвідчує право на земельну ділянку, із визнанням недійсним якого без внесення до державного реєстру відповідного запису щодо належного власника або землекористувача, спір про право може бути не вирішеним. У випадку коли позивач стверджує про порушення свого права постійного користування частиною земельної ділянки особою, яка володіє нею шляхом державної реєстрації за собою права власності (права користування) цієї спірної частини, право позивача може бути захищено шляхом подання позову про визнання права (пункт 1 частини другої статті 16 ЦК України), витребування нерухомості з володіння, усунення перешкод у користуванні майном (статті 387, 388, 391, 396 ЦК України) чи іншим способом відповідно до закону.

Рішення суб`єкта владних повноважень про передання земельної ділянки у власність є актом, необхідним для набуття у власність цього об`єкта у майбутньому - з моменту державної реєстрації відповідного цивільного права.

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 лютого 2020 року у справі № 724/1127/17.

До 01 січня 2013 року державна реєстрація земельних ділянок, які передавалися у власність із земель державної чи комунальної власності, здійснювалась з видачею державних актів на право власності на земельні ділянки. Реєстрація державних актів на право власності здійснювалась у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі.

З 01 січня 2013 року у зв`язку з набранням чинності Закону України «Про Державний земельний кадастр» державні акти на право власності чи право постійного користування земельною ділянкою не видаються, а право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» шляхом внесення відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Втручання, крім випадків, передбачених цим Законом, будь-яких органів влади, їх посадових осіб, юридичних осіб, громадян та їх об`єднань у діяльність державного реєстратора під час проведення реєстраційних дій забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

У частині другій статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» унормовано порядок внесення записів до Державного реєстру прав, змін до них та їх скасування.

За змістом зазначеної норми, у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини 6 статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. У разі скасування судом документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до 01 січня 2013 року, або скасування записів про державну реєстрацію прав, інформація про які відсутня в Державному реєстрі прав, запис про державну реєстрацію прав вноситься до Державного реєстру прав та скасовується.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству», який набрав чинності з 16 січня 2020 року, статтю 26 Закону України № 1952 викладено у новій редакції.

Відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини третьої статті 26 Закону України № 1952 (у редакції, чинній із 16 січня 2020 року) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

За змістом наведеної норми передбачені способи судового захисту порушених прав як скасування записів про проведену державну реєстрацію прав та скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, наразі способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; судове рішення про скасування державної реєстрації прав. При цьому, з метою ефективного захисту порушених прав законодавець уточнив, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Враховуючи вище викладене суд оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів вважає, що позов ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування рішення сільської ради, скасування реєстрації права власності на земельну ділянку слід задовольнити та скасувати рішення Зарожанської сільської ради Хотинського району Чернівецької області від 27 червня 2018 року № 255/21-18 «Про затвердження технічних документацій із землеустрою» в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) у власність ОСОБА_4 площею 0,2500 га., в тому числі 0,2500 га для ведення особистого селянського господарства в селі Зарожани кадастровий номер :02:001:0291 та скасувати в Державному земельному кадастрі запис про державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровий номер :02:001:0291 та в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності ОСОБА_4 № 27060753 від 11.07.2018 року на земельну ділянку площею 0,25 га, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства: Чернівецька область Дністровський район с. Зарожани кадастровий номер :02:001:0291 реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 250 слід задовольнити.

Відповідно до ст.. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог у разі задоволення позову на відповідача.

Таким чином з відповідачів сліз стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі на загальну суму 1816 грн., тобто по 908 грн. з кожного.

Відповідно до п. 58 Рішення ЄСПЛ по справі "Серявін та інші проти України" (Заява № 4909/04) від 10 лютого 2010 року визначено, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

На підстав вище наведеного та керуючись ст. 15, 16, 21, 1225 ЦК України, ст. 19, 38, 39, 116, 125, 126, 152, 155, ЗК України та ст. 4, 12, 16, 19, 76-89, 141, 260, 353 ЦПК України суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_3 до Недобоївської сільської ради, ОСОБА_4 про визнання протиправним та скасування рішення сільської ради, скасування реєстрації права власності на земельну ділянку задовольнити.

Скасувати рішення Зарожанської сільської ради Хотинського району Чернівецької області від 27 червня 2018 року № 255/21-18 «Про затвердження технічних документацій із землеустрою» в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) у власність ОСОБА_4 площею 0,2500 га., в тому числі 0,2500 га для ведення особистого селянського господарства в селі Зарожани кадастровий номер :02:001:0291.

Скасувати в Державному земельному кадастрі запис про державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровий номер :02:001:0291 та в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності ОСОБА_4 № 27060753 від 11.07.2018 року на земельну ділянку площею 0,25 га, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства: Чернівецька область Дністровський район с. Зарожани кадастровий номер :02:001:0291 реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 250.

Стягнути з Недобоївської сільської ради (зареєстроване місце знаходження: АДРЕСА_3 ) та ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 паспорт серія НОМЕР_3 який видано Хотинським РВУМВС України в Чернівецькій області 21.02.2011 року) на користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 автономний округ Російська Федерація РНОКПП НОМЕР_4 ) судовий збір у розмірі на загальну суму 1816 грн., тобто по 908 грн. з кожного.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 09.12.2022 року.

Суддя: Олександр Георгійович ЄФТЕНЬЄВ