Справа №:755/8336/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" грудня 2022 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Гаврилової О.В.

за участю секретаря - Зілінської М.В.

розглянувши в підготовчому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва заяву відповідача ОСОБА_1 про визнання позову, яка подана в межах розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Леончук Ірина Аркадіївна, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про визнання договору дарування удаваним правочином, визнання його договором купівлі-продажу, переведення прав і обов`язків покупця, стягнення з покупця коштів та стягнення моральної шкоди, -

в с т а н о в и в :

В провадженні Дніпровського районного суду міста Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Леончук Ірина Аркадіївна, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про визнання договору дарування удаваним правочином, визнання його договором купівлі-продажу, переведення прав і обов`язків покупця, стягнення з покупця коштів та стягнення моральної шкоди.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 20 липня 2021 року відкрито провадження в даній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

21 лютого 2022 року від відповідача ОСОБА_1 надійшла заява про визнання позову, в якій відповідач зазначив про повне визнання заявлених вимог і не заперечення проти ухвалення судом рішення про задоволення судом позову в повному обсязі.

В підготовчому засіданні третя особа ОСОБА_7 та її представник - ОСОБА_8 просили не приймати визнання позову відповідачем ОСОБА_1 .

Інші учасники справи в підготовче засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Суд, вивчивши заяву про визнання позову, вислухавши думку третьої особи

ОСОБА_9 та її представника, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Предмет позову - це матеріальний зміст позовних вимог. Він проявляється в матеріально-правовій заінтересованості позивача. Іншими словами, це те матеріальне благо, яке позивач бажає отримати.

Підстава позову - це ті обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і які обґрунтовуються поданими при подачі позовної заяви чи у судовому процесі доказами.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

У відповідності до ч. 1-2 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.

Визнання позову відповідачем - це одностороннє вільне волевиявлення відповідача, спрямоване на припинення спору з позивачем. Право відповідача на визнання позову повністю або частково є виявом принципів диспозитивності і змагальності.

У разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Проте, якщо визнання відповідачем позову суперечить закону (наприклад, відповідач визнає безпідставний позов) або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (наприклад, малолітніх або недієздатних), суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Від визнання позову слід відрізняти визнання фактів. Факти може визнати й позивач. Визнання стороною в суді фактів, якими друга сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, не є для суду обов`язковим. Суд може вважати визнаний факт встановленим, коли у нього не виникає сумніву в тому, що визнання відповідає дійсним обставинам справи, не порушує будь-чиїх прав та законних інтересів і не зроблено під впливом обману, насильства, погрози, помилки.

Згідно заявлених вимог позивач просила суд: визнати оспорюваний договір дарування 19/100 частин квартири АДРЕСА_1 , укладений

16 січня 2002 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Леончук І.А. (реєстрований номер 77) удаваним правочином, який приховує інший правочин - договір купівлі-продажу; визнати, що 16 січня 2002 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 був укладений насправді договір купівлі-продажу 19/100 частин квартири АДРЕСА_1 , та посвідчений 16 січня 2002 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Леончук І.А., зареєстрованого в реєстрі за №77; перевести на ОСОБА_2 права та обов`язки покупця 19/100 частин квартири

АДРЕСА_1 за фактично укладеним між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , договором купівлі-продажу від 16 січня 2002 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Леончук І.А., зареєстрованим в реєстрі за №77; стягнути з покупця ОСОБА_2 кошти у розмірі 7700,00 грн з депозитного рахунку Дніпровського районного суду міста Києва на користь ОСОБА_4 за 19/100 частин квартири АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу частини квартири, укладеного 16 січня 2002 року та посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Леончук І.А., зареєстрованого в реєстрі за №77; стягнути з

ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 1000,00 грн.

Згідно заяви про збільшення позовних вимог, позивач просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 950 000,00 грн.

За оспорюваним договором дарування частини квартири, укладеним 16 січня 2002 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , вся квартира АДРЕСА_1 складається з чотирьох житлових кімнат, житловою площею

50,40 кв.м., загальною площею 79,70 кв.м.; 19/100 частини квартири, що дарується, складається з однієї кімнати жилою площею 9,90 кв.м., загальною площею 14,94 кв.м.

06 вересня 2006 року укладено договір дарування частини квартири між

ОСОБА_10 (дарувальник) та ОСОБА_7 (обдаровувана), за яким дарувальник передала безоплатно майно, яким є 19/100 частини кватири АДРЕСА_1 у власність обдарованій. Квартира в цілому має наступні характеристики: загальна площа - 79,70 кв.м., жила площа - 50,40 кв.м., кількість кімнат - 4. 19/10 частини квартири зо дарується, складає одну кімнату загальною площею 14,94 кв.м., житловою 9,90 кв.м. та належить дарувальнику на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Телегою Т.М., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 05 липня 2006 року за реєстровим №1058 та зареєстрованого у Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна 21 липня 2006 року, про що записано у реєстрову книгу №д.1050-42 за реєстровим №6652.

Право приватної власності за даним договором зареєстровано за ОСОБА_7

28 вересня 2006 року в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна відповідно вимог законодавства, чинного на дату укладання правочину, - за реєстровим №6652 та записано у реєстрову книгу №д.1050-42.

Відповідно до ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Враховуючи, що предметом судового розгляду в даній справі є не лише стягнення моральної шкоди з відповідача ОСОБА_1 , а й оспорення договору щодо нерухомого майна та переведення на позивача прав і обов`язків покупця, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем ОСОБА_1 позову суперечить закону та порушує права та інтереси інших осіб, а саме: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , тому не вбачає підстав прийняття визнання позову відповідачем ОСОБА_1 .

На підставі викладеного та керуючись статтями 4, 49, 206, 260, 353, 354 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

Відмовити в прийняті визнання відповідачем ОСОБА_1 позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Леончук Ірина Аркадіївна, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про визнання договору дарування удаваним правочином, визнання його договором купівлі-продажу, переведення прав і обов`язків покупця, стягнення з покупця коштів та стягнення моральної шкоди.

Продовжити судовий розгляд даної цивільної справи.

Ухвала оскарженню окремо від рішення суду не підлягає.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Повний текст ухвали суду складено 08 грудня 2022 року.

Суддя: