Справа № 2-9122/10
Провадження № 4-с/161/84/22
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
за результатом розгляду скарги на рішення державного виконавця
07.12.2022 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:
головуючого - судді Кирилюк В.Ф.,
за участю секретаря судового засідання Ленічевої Н.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в заді суду в місті Луцьку скаргу боржника ОСОБА_1 на бездіяльність Другого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів),
10 листопада 2022 року скаржник звернулася до суду із цією скаргою.
Скарга обгрунтовано тим, що вказує, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна йлму стало відомо про наявність обтяження №15151811 у вигляді арешту належного йому майна. Підставою обтяження є постанова державного виконавця від 02 березня 2016 року №50348794.
Скаржник зазначає, що виконавчий лист, на підставі якого здійснювалося це виконавче провадження, був у встановленому порядку визнаний таким, що не підлягає виконанню.
У відповідь на заяву скаржника органом ДВС було відмовлено у знятті цього арешту.
Скаржник у судове засідання не прибула, але у письмовій заяві її представник просить справу слухати за її відсутності.
Державний виконавець відзиву на скаргу не подав, у судове засідання не прибув. У письмовій заяві просить суд відмовити у задоволенні скарги.
Дослідивши письмові матеріали скарги, суд дійшов висновку, що її слід задовольнити частково, з наступних підстав.
На виконання вищенаведеного рішення, 06 грудня 2010 року був виданий виконавчий лист, який перебував на примусовому виконанні у Другому ВДВС у місті Луцьку, ВП №50348794. В межах даного виконавчого провадження 02 березня 2016 року винесена постанова про арешт всього нерухомого майна боржника.
Судом встановлено, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна йому стало відомо про наявність обтяження №15151811 у вигляді арешту належного йому майна. Підставою обтяження є постанова державного виконавця від 02 березня 2016 року №50348794.
Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 липня 2017 року №2-9122/10 визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист, виданий Луцьким міськрайонним судом Волинської області, у справі №2-9122/10 від 06 грудня 2010 року про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» 531950 (п`ятсот тридцять однієї тисячі дев`ятсот п`ятдесят) грн. 16 коп., 1700 (одна тисяча сімсот) грн. судового збору, 30 (тридцять) грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.
Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.
В першу чергу суд вважає за необхідне визначитися, чи є в нього юрисдикція на розгляд цієї скарги.
Суд зазначає, що розділом VII ЦПК України передбачений порядок здійснення судового контролю за виконанням судових рішень.
Так, статтею 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
А у частині першій статті 448 ЦПК України передбачено, що скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.
Отже, позивач, як боржник у виконавчому провадженні з примусового виконання рішення суду, яке ухвалено в порядку цивільної юрисдикції, реалізує своє право на оскарження постанови державного виконавця про накладення арешту на майно, або бездіяльності виконавця стосовно не зняття такого арешту, шляхом звернення до суду, який видав виконавчий документ, з відповідною скаргою.
Звернення з вимогами про скасування арешту на майно в порядку позовного провадження можливе лише для осіб, які не є стороною виконавчого провадження (спадкоємців, іпотекодержателів, осіб, які вважають себе власниками майна тощо), адже такі вимоги будуть пред`являтися не в межах процедури контролю за виконанням судового рішення, а як різновид негаторного позову.
Отже, заявник, як боржник у виконавчому провадженні, вірно звернувся до суду саме із скаргою в порядку VII ЦПК України, а не з позовом.
Щодо доводів скарги по суті, суд зазначає таке.
Так, виконавчий документ, на підставі якого здійснювалося стягнення у виконавчому провадженні, був у встановленому порядку визнаний таким, що не підлягає виконанню.
Суд зауважує, що наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження, дійсного виконавчого документу та майнових претензій з боку стягувача, а також за відсутності будь-яких відомостей стосовно рішення про стягнення виконавчого збору з боржника, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном, яке закріплено у статті 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
В такому випадку, на думку суду, слід задовольнити скаргу частково, а саме зобов`язати державного виконавця скасувати такий арешт.
У вимогах скарги про визнання незаконним та скасування рішення державного виконавця про відмову у скасуванні арешту, суд відмовляє, оскільки будь-якого неправомірного діяння державний виконавець не вчинив, адже він не може самостійно скасувати арешт на майно, без відповідного судового рішення.
Керуючись ст.451 ЦПК України, суд, -
Скаргу задовольнити частково.
Зобов`язати Другий відділ державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) скасувати арешт усього нерухомого майна ОСОБА_1 , який накладений постановою головного державного виконавця Другого відділу ДВС м. Луцьк ГТУЮ у Волинській області Денисюк В.С. від 02 березня 2016 року №50348794, номер запису про обтяження у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 15151811.
У задоволенні решти вимог скарги відмовити.
Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.
Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.
Ухвала у повному обсязі складена та підписана 08 грудня 2022 року.
Суддя Луцького міськрайонного суду
Волинської області В.Ф. Кирилюк