Справа № 199/4692/22
(2/199/2256/22)
РІШЕННЯ

Іменем України

12.12.2022

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Спаї В.В.,

секретар судового засідання Мирошник Н.І.,

за участі:

представника позивача адвоката Мазур О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з поданим позовом в останньому заявлено вимогу про витребування у ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , автомобіль Ореl Vіvаrо (пасажирський), рік випуску 2007, об`єм двигуна - 2464 см-3, дизель, білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить позивачу на підставі довідки-рахунку від 03.01.2014 р. Позов обґрунтований тим, що відносини між позивачем та відповідачем носили характер співпраці між матір`ю - вихователем дитячого будинку сімейного типу (позивач) та волонтером (відповідач). В лютому 2013 р. ОСОБА_2 вирішив придбати автомобіль, звернувся до позивача з проханням позичити йому грошові кошти для придбання автомобілю, та позивач передала відповідачу грошові кошти в сумі 4000 доларів США для придбання автомобілю. 27 лютого 2013 р. ОСОБА_2 придбав автомобіль Ореl Vіvаrо (пасажирський), рік випуску 2007, об`єм двигуна - 2464 см-3, дизель, білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 та вказаний автомобіль перебував у його власності впродовж року. За цей час ОСОБА_2 не повернув борг позивачу, в рахунок погашення боргових зобов`язань ОСОБА_2 запропонував оформити право власності на ім`я позивача шляхом укладання договору купівлі-продажу, оскільки правовідносини між сторонами були оплатними, та 03 січня 2014 р. між сторонами було укладено договір купівлі-продажу автомобілю, згідно якого ОСОБА_2 продав ОСОБА_1 вказаний автомобіль, та ОСОБА_1 запропонувала ОСОБА_2 використовувати автомобіль в інтересах її сім`ї та дітей для поїздок на відпочинок, у гуртки, в магазини за продуктами харчування та придбання одягу та взуття для дітей. Автомобіль потребував догляду та періодичному ремонту, та в липні 2016 р. станцією технічного обслуговування було складено замовлення (кошторис) № 2867 на проведення ремонтних робіт по автомобілю, за які позивач сплатила 14356,00 грн. Згодом ОСОБА_2 все рідше став відгукуватись на прохання повезти дітей на автомобілі до гуртків та ін., автомобіль залишався у його користуванні ОСОБА_2 та він використовував його у своїх особистих потребах та використовує до цього часу, втім, такої домовленості не існувало.

Як зазначається позивачем при зверненні до суду, вона неодноразово вимагала від відповідача повернути автомобіль, втім, автомобіль не повернутий.

Представник позивача вимоги позову підтримала повністю.

Відповідач не скористався правом брати участь у судових засіданнях.

Відповідач позов не визнав, у відзиві на позову заяву відповідач просив врахувати, що (а.с. 40-41) він не використовує спірний автомобіль, оскільки у володінні позивача перебуває свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу, у відсутності якого використання відповідачем транспортного засобу унеможливлено.

Відповідач заперечував дійсність договору купівлі-продажу спірного автомобіля, наголошував, що грошові кошти від позивача він не отримував, правочин був безоплатним, на перемови позивач не погоджується.

Відповідачем наголошується, що транспортний засіб був придбаний для перевезенні дітей під час спільного проживання позивача та відповідача.

Як встановлено судом на підставі доказів, наданих у порядку ст.ст. 76-80 ЦПК України, позивач є матір`ю - вихователем дитячого будинку сімейного типу та виховує дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, які проживають разом із нею, на підставі розпорядження голови Петриківської районної державної адміністрації № 175-р-14 від 27.03.2014 року утворений дитячий будинок сімейного типу на базі прийомної родини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач є власником автомобіля Ореl Vіvаrо (пасажирський), рік випуску 2007, об`єм двигуна - 2464 см-3, дизель, білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 vin НОМЕР_3 , який належить позивачу на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 8).

Автомобіль був перереєстрований на нового власника ОСОБА_1 03.01.2014 р., до цього він належав ОСОБА_2 , що підтверджується відповіддю на запит (а.с. 15).

Позивач зверталася до поліції з приводу відмови з боку ОСОБА_2 повернути належний позивачу транспортний засіб (а.с. 11, 12).

Рішенням Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 11.06.2021 р. у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в задоволенні позову відмовлено (а.с. 23-266).

Вказане рішення набрало законної сили 19.10.2021 р. (а.с. 27-29).

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 08.06.2022 р. у цивільні справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової суми вартості майна, яке перебуває у чужому незаконному володінні, в задоволенні позову відмовлено (а.с. 30-32).

Як встановлено судом, майно перебуває у володінні відповідача (вказана обставина відповідачем визнана, при цьому, відповідач заперечує факт використання вказаного майна, посилаючись на відсутність в нього свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу).

Спірні правовідносини виникли із захисту права власності позивача.

Дослідив докази в межах заявлених суду позовних вимог, суд дійшов до висновку про наявність підстав для ухвалення рішення про задоволення позову, виходячи з наступного.

Позовні вимоги позивач просить задовольнити на підставі ст.ст. 316 319, 387 ЦК України.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Згідно з рішенням Конституційного Суду України №18-рп/2004 від 01.12.2004 під охоронюваними законом інтересами необхідно розуміти прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам. Отже, охоронюваний законом інтерес є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони.

Отже підставою для звернення до суду є наявність порушеного права (охоронюваного законом інтересу), і таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які б підтверджували наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, чи охоронюваного законом інтересу, є підставою для відмови у задоволенні такого позову. Аналогічних висновків дійшов Верховний суд України в постанові від 21 жовтня 2015 року у справі №3-649гс15.

Згідно з положеннями статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону N 475/97-ВР від 17.07.97 "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК.

Відповідно до статей 317, 319 ЦК України саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею.

Відповідно до закріпленого в статті 387 ЦК України загального правила власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння.

Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору.

Отже особа, яка ставить питання про витребування майна на свою користь на цій правовій підставі, повинна в першу чергу довести наявність у неї права власності на спірне майно. Такі ж права має і користувач майна, який здійснює свої права на законних підставах.

За правилами ст. 396 ЦК України (про захист речових прав на чуже майно) встановлено, що особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу (про захист права власності).

Застосовуючи положення статті 387 ЦК, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним. Позов про витребування майна, пред`явлений до особи, у незаконному володінні якої це майно знаходилось, але на момент розгляду справи в суді у неї відсутнє, не може бути задоволений.

Відповідач по справі не заперечував, що спірне майно знаходиться у нього, однак, у відзиві на позовну заяву посилається на недійсність укладеного договору купівлі-продажу транспортного засобу.

Втім, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ч. 1 ст. 204 ЦК України).

Відповідач не надав доказів та не спростував дійсність укладеного договору купівлі-продажу, за яким позивач набула право власності на спірне майно.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 04.07.2018 р. у справі № 653/1096/16-ц вказала, що предметом віндикаційного позову є вимога власника, який не є фактичним володільцем індивідуально визначеного майна, до особи, що незаконно фактично володіє цим майном, про повернення його з чужого незаконного володіння.

Тому для застосування статті 387 ЦК України необхідною умовою є доведеність позивачем того факту, що він є власником нерухомого майна і таке право власності підтверджене правовстановлюючими документами. Особа, яка звернулась до суду з вимогою про витребування майна з чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що перебуває у володінні відповідача без належної правової підстави.

Згідно положень ст. 400 ЦК України недобросовісний володілець зобов`язаний негайно повернути майно особі, яка має на нього право власності або інше право відповідно до договору або закону, або яка є добросовісним володільцем цього майна. У разі невиконання недобросовісним володільцем цього обов`язку заінтересована особа має право пред`явити позов про витребування цього майна.

Матеріали справи містять докази відповідно до ст.ст. 76-80 ЦПК України на підтвердження права власності позивача на автомобіль Ореl Vіvаrо (пасажирський), рік випуску 2007, об`єм двигуна - 2464 см-3, дизель, білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , vin НОМЕР_3 .

Спірне майно перебувало у володінні позивача, позивач вказує на порушення своїх прав, як власника, на підставах, визначених законодавством, та на момент подання позову та розгляду справи судом він є власником цього майна. Вочевидь, виходячи з вищенаведеного, порушення прав позивача з боку відповідача, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

Доводи відповідача не спростовують висновків суду, зазначених вище.

Щодо розподілу судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України).

Оскільки позов задоволено повністю, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 12, 13, ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 19, ч. 1 ст. 23, ст. 89, п. 2 ч. 1 ст. 258, ст.ст. 259, 263, 264, 265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння задовольнити повністю.

Витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ) рухоме майно - автомобіль Ореl Vіvаrо (пасажирський), рік випуску 2007, об`єм двигуна - 2464 см-3, дизель, білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , vin НОМЕР_3 .

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ) судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 2 400 (дві тисячі чотириста) грн.

Дата складення повного судового рішення 22.12.2022 р.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В. Спаї