КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2022 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Нежура В.А.,

судді Вербова І.М., Невідома Т.О.,

секретар Ольшевська Ю.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах малолітньої ОСОБА_2 на заочне рішення Богуславського районного суду Київської області від 16 листопада 2021 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав.

Позов мотивований тим, що сторони є батьками малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка перебуває на повному утриманні матері.

Із грудня 2018 року відповідач, який зловживав алкоголем та приймав наркотики, перестав цікавитись життям та вихованням дочки, її подальшою долею, навчанням та станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечує її матеріально.

Крім того, ОСОБА_3 не спілкується з ОСОБА_2 в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу та не створює умов для отримання нею освіти. Відповідач притягувався до адміністративної та кримінальної відповідальності.

Вказувала, що рішенням Богуславського районного суду Київської області від 04.11.2019 у справі № 358/1500/19 задоволено заяву лікаря-психіатра Богуславської ЦРЛ про проведення психіатричного огляду у примусовому порядку ОСОБА_3 без його згоди.

Ухвалою Богуславського районного суду Київської області від 10.07.2020 у справі № 358/411/20 застосовано щодо ОСОБА_3 , який під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого статтею 126-1 КК України, перебував в стані неосудності, примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Посилаючись на те, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини, ОСОБА_1 просила позбавити ОСОБА_3 батьківських прав щодо малолітньої ОСОБА_2 .

Заочним рішенням Богуславського районного суду Київської області від 16.11.2021 відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в інтересах малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав.

В апеляційній скарзі, ОСОБА_1 , в інтересах малолітньої ОСОБА_2 , посилається на те, що вона не погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що оскаржуване рішення не відповідає критеріям визначеним у ст. 263 ЦПК України, прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, а відтак підлягає скасуванню. Вказує, що численні справи про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності не були враховані судом при винесені заочного рішення, оскільки зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини батьком, свідомого нехтування ним своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача ОСОБА_3 до своїх батьківських обов`язків.

Крім того, ОСОБА_1 звертає увагу, що вона офіційно працевлаштована, систематично отримує заробітну плату, повністю утримає дитину та себе, ні в чому не відмовляє їй та купує все тільки найкраще, що підтверджується копіями чеків. Дитина знаходиться на її повному утриманні та забезпеченні, щорічно буває на морі, щоденно отримує любов, ласку та турботу з боку матері, бабусі та дідуся, кожні вихідні отримує емоції від різного роду занять (відвідування зоопарків, парків та парків розваг), в теплий час організовуються поїдки за місто та інше.

Апелянт вказує, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, зазначив про недоведеність винної поведінки та свідомого нехтування відповідачем батьківськими обов`язками, які б свідчили про його ухилення від утримання та виховання дитини, при цьому не дав жодної оцінки наявним у справі, наданим позивачем на підтвердження її вимог письмовим доказам - довідкам, висновкам та чекам, та відсутності будь-яких заперечень проти позову зі сторони відповідача.

Наголошує й на тому, що ОСОБА_3 змінено раніше установлені примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом на амбулаторне психіатричне примусове лікування строком на шість місяців.

Погоджується ОСОБА_1 з тим, що не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Однак вказує, що ОСОБА_3 перестав цікавитись дитиною з грудня 2018 року остаточно, а до цього, тобто під час спільного прожиття сторін ніде не працював та створював вдома жахливі умови проживання для неї та дитини, що призвело до прийняття рішення щодо окремого проживання. Крім того, ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 27.09.2021 встановлено з акту комісії лікарів-психіатрів на особу, яка перебуває на примусових заходах медичного характеру, № 61 від 10.09.2021, проведеного в КНП КОР «ОПНМО» за останні три місяці ОСОБА_3 має стабільний стан, з чого можливо зробити висновок, що у відповідача відсутні думки про піклування за дитиною.

Враховуючи наведене, ОСОБА_1 просить скасувати заочне рішення Богуславського районного суду Київської області від 16.11.2021 та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Постановою Київського апеляційного суду від 23.02.2022 апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах малолітньої ОСОБА_2 залишено без задоволення. Рішення Богуславського районного суду Київської області від 16.11.2021 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 05.10.2022 касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Київського апеляційного суду від 23.02.2022 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Направляючи справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, Верховний Суд зазначив, що обмежившись формальним посиланням на те, що із листопада 2019 року ОСОБА_3 не може виконувати свої батьківські обов`язки через те, що страждає на шизофренію, суди не сприяли повному, всебічному та об`єктивному розгляду справи, не проаналізували поведінку відповідача до листопада 2019 року, не з`ясували чи не є вживання алкоголю, наркотиків та психостимуляторів однією із причин психічних розладів у відповідача, та чи не свідчить це про те, що ОСОБА_3 сам поставив себе в ситуацію, у якій неможливо належним чином виконувати батьківські обов`язки.

При цьому, у разі необхідності, апеляційний суд не був позбавлений можливості скористатись роз`ясненнями відповідних спеціалістів, які спостерігали ОСОБА_3 у КНП КОР «ОПНМО».

Без встановлення зазначених обставин, що мають істотне значення для правильного вирішення справи, неможливо ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відзиву від учасників справи не надходило.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала подану апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просила її задовольнити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Суд апеляційної інстанції визнав за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи (ч. 2 ст. 372 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що судом не встановлено наявності обов`язкового елементу як винності в умисному ухиленні батька дитини ОСОБА_3 від виконання його батьківських обов`язків, а тому його не можливо позбавити батьківських прав щодо своєї дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , так як він не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби.

Але погодитись із такими висновками в повній мірі не можливо з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 24.11.2017 Печерським районним у м. Києві ВДРАЦС ГТУЮ у м. Києві, актовий запис № 6029, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 являються батьками малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 13).

Малолітня ОСОБА_2 відвідує дошкільний навчальний заклад № 533 Оболонського Управління освіти м. Києва, зареєстрована та проживає разом із матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 20).

Відповідно до характеристики, наданої з місця роботи позивачки вбачається, що ОСОБА_1 за місцем роботи характеризується позитивно, стабільно отримує заробітну плату (а.с. 14, 16, 17).

Згідно висновку служби у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , № 104-4660 від 16.06.2021 вбачається, що батьки малолітньої ОСОБА_2 : ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у зареєстрованому шлюбі не перебували. Дитина проживає разом із матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно акту обстеження житлово-побутових умов проживання, складеного службою у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, в квартирі створені умови для проживання, навчання та виховання дитини. Дівчинка забезпечена в достатній кількості шкільним приладдям, одягом та взуття за сезоном, відвідує дошкільний навчальний заклад № 533. ОСОБА_3 неодноразово притягувався до кримінальної та адміністративної відповідальності. Так, згідно ухвали Богуславського районного суду Київської області від 10.07.2020 у справі № 358/411/20, до ОСОБА_3 застосовано примусові заходи медичного характеру, оскільки він страждає на психічне захворювання - шизофренію. До служби у справах дітей батько дитини - ОСОБА_3 з приводу усунення перешкод у спілкування з дитиною - не звертався, будучи належним чином повідомленим про час та місце проведення комісії з питань захисту прав дитини. Станом на 10.06.2021 до служби дітей заяв чи пояснень від ОСОБА_3 не надходило, тому рішенням комісії з питань захисту дитини (протокол № 10 від 10.06.2021), Оболонська районна в м. Києві державна адміністрація, як орган опіки і піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_3 відносно дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 86, 87).

ОСОБА_2 з вересня 2020 року і станом на серпень 2021 року відвідує дошкільний навчальний заклад № 533 Оболонського УО, приводить в дитячий садочок і забирає дитину мама ОСОБА_1 або бабуся ОСОБА_4 , що підтверджується довідкою № 24 від 11.08.2021 Дошкільного навчального закладу (ясла - садок) № 533 (а.с.96).

Батько дитини ОСОБА_3 проживає окремо, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішенням Богуславського районного суду Київської області від 04.11.2019 по справі № 358/1500/19, заяву лікаря - психіатра Богуславської ЦРЛ Кириченко Т.М. задоволено та надано дозвіл на проведення психіатричного огляду в примусовому порядку ОСОБА_3 без його згоди, який проживає за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 49-52).

Ухвалою Богуславського районного суду Київської області від 10.07.2020 по справі № 358/411/20, щодо ОСОБА_3 , який під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого статтею 126-1 КК України, перебував в стані неосудності, застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом (а.с. 53-55, 80, 81).

На виконання даної ухвали суду, ОСОБА_3 перебував на примусовому лікуванні у КНП Київської обласної ради «Обласне психіатричне - наркологічне медичне об`єднання»

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 27.09.2021, за заявою генерального директора КНП КОР «Обласне психіатричне - наркологічне медичне об`єднання» Г.М. Зільберблата, ОСОБА_3 змінено раніше установлені примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом на амбулаторне психіатричне примусове лікування строком на шість місяців (а.с. 122).

Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Стаття 9 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Україною згідно з постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 № 789-ХІІ, зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до частини 1, 2 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (ч. 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до частини 1-4 статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину.

Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Тлумачення наведених положень ст. 164 СК України свідчить, що ухилення від виконання обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини.

Рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання.

Наведене узгоджується з висновками щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, сформульованими Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17.10.2018 у справі № 402/428/16-ц.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, натомість ОСОБА_3 із листопада 2019 року не може виконувати батьківські обов`язки щодо своєї малолітньої дочки ОСОБА_2 саме через психічне захворювання (шизофренія), при цьому, врахувавши ухвалу Богуславського районного суду Київської області від 10.07.2020 у справі № 358/411/20, якою встановлено що під час вчинення 26.02.2020 суспільно небезпечного діяння, передбаченого статтею 126-1 КК України ОСОБА_3 перебував в стані неосудності, та застосовано до нього примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

При постановленні вказаного судового рішення у кримінальній справі судом було досліджено висновок судово-психіатричної експертизи від 11.03.2020 № 120, згідно з яким ОСОБА_3 під час скоєння інкримінованих йому дій страждав і в даний час страждає на психічне захворювання - шизофренію (F 20.0 МКХ-10), у зв`язку з чим не міг та не може в даний час усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом ОСОБА_3 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Крім зазначеного, у кримінальному провадженні судовий експерт Глубокова Н.А. підтримала висновок експертизи від 11.03.2020 № 120 та пояснила, що наявне у ОСОБА_3 психічне захворювання у вигляді шизофренії було виявлене під час стаціонарного лікування в КНП КОР «ОПНМО» в період із 05.11.2019 по 18.01.2020. В ході експертного обстеження ОСОБА_3 11.03.2020 комісія експертів підтвердила діагноз, встановлений лікарем під час стаціонарного лікування.

Разом із тим, під час розгляду справи не було взято до уваги безпосередньо предмет та підстави позову ОСОБА_1 , яка стверджувала, що ОСОБА_3 , який зловживає алкоголем та приймає наркотики, ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини із грудня 2018 року по листопад 2019 року, систематично порушуючи, при цьому, норми діючого КУпАП, що було предметом судового розгляду, зокрема у справах № 358/664/19, № 358/617/19, 358/1544/19.

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

За відомостями Єдиного державного реєстру судових рішень постановою Богуславського районного суду Київської області від 10.05.2019 у справі про адміністративне правопорушення № 358/664/19 ОСОБА_3 визнано винним за статтями 173, 173-1 КУпАП у зв`язку із тим, що він перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння:

- 02.04.2019 діючи з хуліганських мотивів, кинув кахельну плитку у вікно будинку АДРЕСА_3 ;

- 24.04.2019 за місцем свого проживання вчинив безпричинну сварку із своєю матір`ю ОСОБА_5 , під час якої ображав її грубою нецензурною лайкою, чим міг завдати шкоди її психічному здоров`ю;

- 01.05.2019 за місцем свого проживання вчинив безпричинну сварку із своєю матір`ю ОСОБА_5 , під час якої ображав її грубою нецензурною лайкою, чим міг завдати шкоди її психічному здоров`ю;

- 04.05.2019 за місцем свого проживання вчинив безпричинну сварку із своєю матір`ю ОСОБА_5 , під час якої ображав її грубою нецензурною лайкою, чим міг завдати шкоди її психічному здоров`ю;

- 05.05.2019 за місцем свого проживання вчинив безпричинну сварку із своєю матір`ю ОСОБА_5 , під час якої ображав її грубою нецензурною лайкою, чим міг завдати шкоди її психічному здоров`ю.

Ухвалою Богуславського районного суду Київської області від 13.05.2019 у кримінальній справі № 358/617/19 кримінальне провадження щодо ОСОБА_3 по обвинуваченню у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, закрито у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення. Разом із тим встановлено, що 10.04.2019 ОСОБА_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, умисно, протиправно з метою заподіяння шкоди здоров`ю ОСОБА_6 , наніс йому три удари кулаком в обличчя, завдавши фізичного болю та заподіявши тілесні ушкодження.

Постановою Богуславського районного суду Київської області від 07.10.2019 у справі про адміністративне правопорушення № 358/1544/19 ОСОБА_3 визнано винним за статтею 173 КУпАП у зв`язку із тим, що він, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння:

-05.09.2019 із хуліганських мотивів, ображав нецензурною лайкою сім`ю ОСОБА_7 , а саме ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , при цьому розбивав скляні пляшки, які кидав в стіну їхнього будинку, чим зневажав честь і гідність людини, порушував громадський порядок і спокій громадян;

-25.09.2019 ображав нецензурними словами ОСОБА_8 , порушував громадський порядок і спокій громадян;

-26.09.2019 ображав нецензурними словами ОСОБА_8 , порушував громадський порядок і спокій громадян.

Крім того, ОСОБА_1 звертала увагу апеляційного суду на ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 30.06.2021 у справі № 362/3142/21, в якій міститься посилання на акт комісії лікарів-психіатрів КНП КОР «ОПНМО» від 14.06.2021 № 40 згідно з яким у ОСОБА_3 крім шизофренії, встановлено наявність психічних і поведінкових реакцій внаслідок комбінованого вживання психоактивних речовин (алкоголь, канабіс, стимулятори), а також синдроми залежності від алкоголю і канабіоїдів та стан залежності від психостимуляторів.

Отже, зазначені обставини, на думку апеляційного суду, підтверджують задокументований факт неадекватної поведінки ОСОБА_3 , з початку 2019 року та до моменту встановлення діагнозу шизофренія (листопад 2019 року). Тобто, до встановлення діагнозу ОСОБА_3 , останній з грудня 2018 року не цікавився життям та вихованням своєї дочки, в зв`язку із вживанням алкогольних напоїв та наркотичних речовин, що підтверджується матеріалами справи.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків повинно бути навмисним, тобто коли особа повністю розуміє наслідки своєї винної поведінки. Однак, з матеріалів справи не вбачається, що ОСОБА_3 свідомо та навмисно усунувся від виховання своєї доньки, оскільки він знаходився в постійному стані сп`яніння чи то алкогольного, чи то наркотичного, і не мав можливості оцінити в повній мірі негативний вплив своєї поведінки на свою доньку та оточуючих, тому не вбачається підстав для складання висновку про свідоме та навмисне усунення від виконання батьківських обов`язків.

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу, адже такі заходи допускаються лише тоді, коли змінити поведінку батька у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в його діях. У свою чергу позивачем не доведено, які фактичні обставини впливають на не виконання батьком своїх обов`язків відносно дитини. Також, під час розгляду справи а ні в суді першої інстанції, а ні в суді апеляційної інстанції не встановлено, чи буде застосування такого крайнього заходу як позбавлення батьківських прав відповідати якнайкращим інтересам дитини.

На думку апеляційного суду, неактивна участь батька в житті доньки спричинена надмірним споживанням відповідача алкоголю та наркотичних речовин, які в подальшому призвели до залежності та розвитку душевної хвороби. Наразі, відповідач перебуває на лікуванні, у зв`язку з чим не можуть формуватись плідні та продуктивні відношення між батьком та дитиною, а фізична неможливість спілкування батька з донькою, через перебування в медичному закладі, не може бути підставою для позбавлення відповідача батьківських прав, а свідчить про відсутність емоційного зв`язку між членами родини, що може бути результатом відсутності сталого спілкування чи різних світоглядів.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав вважати, що відповідач свідомо ухиляється від виховання доньки та її утримання, тому заочне рішення підлягає зміні з підстав викладених в цій постанові.

Відповідно до ч. 4 ст. 376 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 268, 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах малолітньої ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Богуславського районного суду Київської області від 16 листопада 2021 року змінити, виклавши мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 22 грудня 2022 року.

Суддя-доповідач В.А. Нежура

Судді І.М. Вербова

Т.О. Невідома