Справа № 946/810/22
Провадження № 2/946/3242/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2022 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Адамова А.С.,

при секретарі Тюміній О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ізмаїл цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом комунального підприємства «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго» (далі - КП «ТМ Ізмаїлтеплокомуненерго») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення в розмірі 8307,96 грн., посилаючись на те, що КП «ТМ Ізмаїлтеплокомуненерго» забезпечує відповідача послугами з централізованого опалення та з обслуговування внутрішньобудинкових мереж централізованого опалення за адресою: АДРЕСА_1 , проте відповідачі проводили оплату за послуги не у повному обсязі, в результаті чого за ними за період з 01.10.2019р. по 01.01.2022р. обліковується заборгованість за послуги з централізованого опалення в розмірі 8307,96 грн.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду письмове клопотання, в якому просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи сповіщена належним чином, про причину неявки суд не повідомила, відзив на позовну заяву чи пояснення по справі не надала.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи сповіщена належним чином, проте її представник надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу без її участі, у задоволенні позовних вимог відмовити з підстав, визначених у заяві про перегляд заочного рішення від 06.09.2022 (а.с. 42).

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 належить на праві спільної часткової власності 1/72 частка квартири АДРЕСА_2 , що підтверджено інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 54-55).

Відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 22.12.2021р., право власності на об`єкт нерухомості за адресою - АДРЕСА_1 , не зареєстровано (а.с. 53).

Згідно довідки від 22.06.2021 за №10 Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Мрія-Ізмаїл» ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 (а.с. 10).

Згідно інформації відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області, Ізмаїльської міської ради відповідачка ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: квартира АДРЕСА_2 (а.с. 16).

Відповідач ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою Виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області від 17.02.2022 року №13/04-12-655 (а.с. 22).

05.07.2013 між ОСОБА_1 та КП «ТМ Ізмаїлтеплокомуненерго» укладено договір №14396 про надання послуг з центрального опалення (а.с. 8-9).

Відповідно до пунктів 3 та 3-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-УІІ від 09.11.17, договори про надання житлово-комунальних послуг, укладені до набрання чинності закону, зберігають свою дію до укладення нових договорів на надання таких послуг у відповідності до його положень.

Предметом даної заяви є, в тому числі, і заборгованість за житлово-комунальні послуги, надані у період дії попереднього Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-ІУ від 24.06.04р.

Відповідно до частини першої статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», чинного на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 1875-ІV), залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Хоч у частині першій статті 19 Закону № 1875-ІV й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону № 1875-ІVобов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VII від 09.11.2017р., споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Згідно ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-ІУ від 24.06.2004р., споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Пунктом 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005, плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць.

Теплова енергія у вказану квартиру надавалась належним чином. Доказів відключення від теплопостачання суду не надано.

Відповідно до особового рахунку № НОМЕР_1 , відкритого на ім`я ОСОБА_2 , за адресою: квартира АДРЕСА_2 , утворилася заборгованість, яка станом на 08.07.2022 становить: за послуги з централізованого опалення в розмірі 29864,72 грн. та заборгованість за обслуговування внутрішньобудинкових мереж централізованого опалення в розмірі 842,90 грн. (а.с. 6).

Нарахування плати за надані послуги з централізованого опалення проведено на підставі тарифів, затверджених постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання в сферах енергетики та комунальних послуг №1171 від 31.03.2015 року та №1171 від 31.03.2015 року в редакції від 09.06.2016 року, рішення виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради №49 від 19.01.2018 року, та за обслуговування внутрішньобудинкових мереж централізованого опалення рішення виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради №461 від 07.06.2013 року, №1106 від 08.10.2018 року.

Згідно попередження від 12.01.2022 року комунальне підприємство надсилало ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , повідомлення щодо існування заборгованості за опалення (а.с.4,5).

Згідно відмітки у паспорті серії НОМЕР_2 , виданого Ізмаїльським МВ УМВС України в Одеській області 23.07.1998р., ОСОБА_1 зареєстрована по АДРЕСА_3 з 10.06.2003 року (а.с. 50-51).

При цьому, як встановлено судом, згідно довідки КНП «Одеський обласний центр екстреної медичної допомоги і медицини катастроф» Одеської обласної ради» Одеської обласної державної адміністрації Департаменту охорони здоров`я Одеської обласної ради за №337и/од від 25.02.2022 ОСОБА_1 працює в КНП «ООЦЕМД і МК» ООР» на посаді фельдшера з медицини невідкладних станів з 01.11.2019 рік по теперішній час (а.с. 48). Виконання вказаних службових обов`язків виключає технічну можливість проживання у м.Ізмаїлі з огляду на значну віддаленість від м.Одеса.

Вказаним підтверджується обставина, на якій наголошує відповідач, про те, що ОСОБА_1 фактично у м.Ізмаїл не проживає, а отже й спростовується факт отримання ОСОБА_1 фактично вказаних комунальних послуг.

Згідно п. 6, п. 13 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач житлово-комунальних послуг (далі - споживач) - індивідуальний або колективний споживач. Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є споживачі (індивідуальні та колективні).

Згідно п. 11 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний інформувати управителя, виконавців комунальних послуг про зміну власника житла (іншого об`єкта нерухомого майна) та про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача, у випадках та порядку, передбачених договором;

Згідно ч. 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Відсутність у споживача достатніх коштів для сплати заборгованості за отримані комунальні послуги не може бути визнана судом як належна підстава для відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення такої заборгованості.

На підставі ст.ст. 67, 68 ЖК України та п. 30 Правил надання послуг по централізованому опаленню, наданню холодної та гарячої води та водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, споживач зобов`язаний своєчасно, щомісячно вносити плату не лише за квартиру, але й за комунальні послуги, а саме: централізоване опалення за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Відповідно до ч.2 ст.32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію, а відповідно до ст. 25 вищезазначеного Закону, у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку.

На підставі ст. 7 ч.1 п. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач має право на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг.

При цьому необхідною умовою для стягнення заборгованості за комунальні послуги є їх фактичне отримання споживачем. Вказане вбачається й безпосередньо з визначення у п.6 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» поняття індивідуальний споживач, що передбачає обов`язкове отримання житлово-комунальної послуги для власних потреб. У всіх інших випадків, при неотриманні житлово-комунальної послуги, особа не може вважатися споживачем та на неї не розповсюджуються інші норми вказаного закону щодо обов`язкової сплати за житлово-комунальні послуги.

Проте, як встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_1 з 01.11.2019 року знаходиться у м. Одеса, що підтверджено довідкою з її місця роботи, тому не може бути споживачем послуг по централізованому опаленню, наданих за адресою: АДРЕСА_1 .

При винесені рішення, суд, зокрема, керувався ст.64 Житлового кодексу України, якою передбачено що, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Також, як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1 не є членом сім`ї ОСОБА_2 в розумінні ст.64 ЖК України. ОСОБА_1 не мешкає взагалі з ОСОБА_2 , не веде з нею спільне господарство. Доказів зворотнього суду не надано.

До того ж, суд зазначає, що у частині першій статті 322 ЦК України визначено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

У частині першій статті 322 ЦК України визначено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Статтею 360 ЦК України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Положеннями ст. 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Пунктами 1, 2, 4 ч.1 ст.13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено, що залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Відповідач ОСОБА_2 , яка є співвласником квартири адресою: АДРЕСА_1 , проводила оплату за послуги з централізованому опаленню не у повному обсязі, в результаті чого за нею за період з 01.10.2019р. по 01.01.2022р. обліковується заборгованість за послуги з централізованого опалення в розмірі 8307,96 грн., що підтверджено витягом із особового рахунку.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, з 2019 року ОСОБА_1 у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 не проживає і не користується послугами по централізованому опаленню. Тобто не являється індивідуальним споживачем.

А доказів того, що ОСОБА_1 є власником, членом сім`ї власника або користується та споживає надані послуги КП «ТМ Ізмаїлтеплокомуненерго», суду не надано. Проте, надані відповідачем докази спростовують вказані обставини та свідчать про безпідставність позовних вимог до ОСОБА_1 . Вказане виключає обґрунтованість позовних вимог до вказаного відповідача.

Крім того, реєстрація місця проживання ОСОБА_1 за адресою: квартира АДРЕСА_2 , не впливає на розмір нарахованих платежів КП «ТМ Ізмаїлтеплокомуненерго» за надані послуги з централізованого опалення та з обслуговування внутрішньобудинкових мереж централізованого опалення за вказаною адресою.

Разом з тим, оскільки послугами, вартість яких залежить не від кількості осіб, які ними користуються, а від площі квартири, є послуги з теплопостачання, то з ОСОБА_2 підлягає стягненню борг за послуги по централізованому опаленню.

Оскільки послуги надаються, але їх оплата у повному обсязі не проводиться, сума боргу підтверджена особовим рахунком, то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача заборгованість за послуги з централізованого опалення у розмірі 8307, 96 грн.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Ідея справедливого судового розгляду передбачає здійснення судочинства на засадах рівності та змагальності сторін.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Стаття 76 ЦПК України, передбачає, що доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13, 78, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, а саме в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь комунального підприємства «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго» заборгованість за послуги з централізованого опалення в розмірі 8307,96 грн. та судового збору в розмірі 2481 гривні, а у задоволенні позовних вимог комунального підприємства «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго» щодо стягнення боргу за послуги з ОСОБА_1 необхідно відмовити.

Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

За правилами ст.141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги комунального підприємства «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго», адреса місцезнаходження юридичної особи: 68600, Одеська область, вул.Клушина,5-а, ) до ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_4 ; адреса проживання: АДРЕСА_5 ; РНОКПП НОМЕР_3 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_4 ) про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь комунального підприємства «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго» заборгованість за послуги з централізованого опалення (банківський рахунок НОМЕР_4 , ) в розмірі 8307 (вісім тисяч триста сім) гривень 96 (дев`яносто шість) копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь комунального підприємства «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго» (банківський рахунок НОМЕР_5 , ) судовий збір в розмірі 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят однієї) гривні.

У задоволенні решти позовних вимог комунального підприємства «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго» відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 12.12.2022р.

Суддя: А.С.Адамов