Справа № 944/3973/22
Провадження №2-з/944/20/22
УХВАЛА

судового засідання

17.11.2022 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області в складі:

головуючої судді Білецької М.О.

з участю секретаря Хархаліс Л.А.,

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Біляк Оксана Ярославівна, про визнання частково недійсним договору дарування земельної ділянки, скасування державної реєстрації, визнання часток у праві спільної сумісної власності на земельні ділянки та визнання права власності на частини земельних ділянок,

в с т а н о в и в:

15.11.2022 ОСОБА_1 звернулась до суду із завою про забезпечення позову, в якій просила накласти арешт на земельну ділянку кадастровий номер :04:001:0142 та заборонити відчуження земельної ділянки кадастровий номер :04:001:0142.

В обґрунтування заявлених вимог позивач покликається на те, що в провадженні суду перебуває справа за її позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Біляк О.Я., про визнання частково недійсним договору дарування земельної ділянки, скасування державної реєстрації, визнання часток у праві спільної сумісної власності на земельні ділянки та визнання права власності на частини земельних ділянок. Підставою для подання позову слугувало те, що 15 грудня 2006 року нею від імені відповідача ОСОБА_3 , яка є її мамою, було укладено 2 договори купівлі-продажу земельних ділянок ВЕІ №865377 та ВЕІ №865375 для ведення садівництва, що розташовані на площі Бірківської сільської ради в селі Рокитно Яворівського району Львівської області площею 0,0767 га та 0,0430 га. 14 лютого 2007 року Бірківською сільською радою було видано ОСОБА_3 Державний акт серія ЯГ №519155 на право власності на земельну ділянку площею 0,1198 га для ведення садівництва, що розташована в АДРЕСА_1 на підставі договори купівлі-продажу земельних ділянок ВЕІ №865377 та ВЕІ №865375 від 15 грудня 2006 року. На цій земельній ділянці вони разом з ОСОБА_3 побудували садовий будинок. 27.11.2009 ОСОБА_3 було подаровано мені 1/2 частину садового будинку АДРЕСА_2 . Згідно з Витягом про державну реєстрацію прав №29325000 від 16.03.2011 право власності на 1/2 частину цього садового будинку було зареєстровано 16.03.2011, реєстраційний номер 27758638. Цей садовий будинок знаходиться на земельній ділянці площею 0,1198 га для ведення садівництва, що розташована в АДРЕСА_1 належній на праві власності ОСОБА_3 на підставі вищезгаданого Державного акту серія ЯГ №519155 на право власності на земельну ділянку площею 0,1198 га для ведення садівництва. Як вона недавно дізналась, ОСОБА_3 без її відома було поділено земельну ділянку площею 0,1198 га, якій було присвоєно кадастровий номер :01:000:0038. Згідно з листом Управління у Яворівському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області №32-13-0.36-13/0/49-21 від 29.11.2021 внаслідок цього поділу утворились земельні ділянки за кадастровими номерами :04:001:0141 площею 0,0146 га для індивідуального садівництва спільна часткова власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та :04:001:0142 площею 0,1052 га для індивідуального садівництва, власність ОСОБА_4 . Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №306563799 від 04.08.2022 право власності на земельну ділянку за кадастровим номером :04:001:0141 площею 0,0146 га належить ОСОБА_3 та ОСОБА_4 по 1/2 ідеальній частині. ОСОБА_4 право власності на цю земельну ділянку належить на підставі договору дарування 1/2 частини земельної ділянки серія та номер 3075, виданого 06.10.2021 приватним нотаріусом Біляк О.Я. Як зазначено у цій Інформаційній довідці, на цій земельній ділянці розташований садовий будинок загальною площею 180,7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_3 , номер об`єкта в РПВН: 27758638. Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №306564563 від 04.08.2022 право власності на земельну ділянку за кадастровим номером :04:001:0142 площею 0,1052 га належить ОСОБА_4 одноособово. ОСОБА_4 право власності на цю земельну ділянку належить на підставі договору дарування земельної ділянки серія та номер 2742, виданого 22.09.2021 року приватним нотаріусом Біляк О.Я.

У зв`язку із порушенням її права власності на спірну земельну ділянку та побоюючись, що під час розгляду справи відповідач ОСОБА_4 може відчужити дану земельну ділянку, тому вона змушена звертатись до суду із заявою про забезпечення позову. Невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання потенційного рішення суду про скасування реєстрації права власності та визнання за нею права власності на об`єкти споруд.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Масляний Ю.А. заяву підтримали в повному обсязі з підстав наведених у ній, просили заяву задовольнити.

Заслухавши заявника та його представника, вивчивши матеріали заяви слід прийти до наступного.

Забезпечення позову - це заходи припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим, і повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову, які направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання рішення суду.

У відповідності до вимог ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Розглядаючи та вирішуючи заяву про забезпечення позову, суд не вправі вирішувати питання обґрунтованості заявлених позивачем позовних вимог, оскільки питання підставності та обґрунтованості позову є предметом дослідження суду під час розгляду справи по суті.

Відповідно до роз`яснень п. п. 1, 4 Постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого п.4 ст. 151 ЦПК, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно з п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб. Відповідно до п.2 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Крім того, відповідно до ч.3 ст.150 ЦПК України передбачено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

З метою забезпечення виконання рішення суду позивач звернувся із заявою про забезпечення позову, мотивуючи її тим, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може істотно утруднити ефективний судовий захист прав позивача та таке забезпечення позову є співмірним із заявленими позовними вимогами.

На думку суду забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірну земельну ділянку, у випадку задоволення позову є необхідним з метою ефективного захисту, поновлення прав та інтересів позивача, які вона вважає порушеними і за захистом яких вона звернулися до суду, оскільки внаслідок вчинення будь-яких дій щодо земельної ділянки, зокрема у разі її відчуження і для відновлення прав чи законних інтересів, які позивач вважає порушеними, необхідним буде звернення з новим позовом.

Крім того, забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірну земельну ділянку, у випадку задоволення позову є необхідним з метою ефективного захисту, поновлення прав та інтересів позивача, які вона вважає порушеними і за захистом яких звернулася до суду, оскільки власник спірної земельної ділянки матиме реальну можливість відчужити таку іншим особам.

Аналізуючи зміст позовних вимог, слід зазначити, що позовні вимоги стосуються об`єкта нерухомого майна, а саме, земельної ділянки, оскільки позивачем оспорюються договір дарування земельної ділянки та рішення про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку.

А відтак, вжиття судом заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку та заборони її відчуження, щодо якої заявлено позовні вимоги, спрямовані на недопущення подальшого відчуження земельної діляноки, зміни її цільового призначення, що жодним чином не перешкоджає можливості власнику земельної ділянки користуватися цією земельною ділянкою.

Як передбачено положеннями частини 7 статті 153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, а також вирішує питання зустрічного забезпечення.

На підставі викладеного, керуючись статями 1-18,149-153 ЦПК України, п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд,

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Біляк Оксана Ярославівна, про визнання частково недійсним договору дарування земельної ділянки, скасування державної реєстрації, визнання часток у праві спільної сумісної власності на земельні ділянки та визнання права власності на частини земельних ділянок - задовольнити.

Накласти арешт на земельну ділянку, кадастровий номер :04:001:0142 та заборонити відчуження даної земельної ділянки.

Ухвала підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Виконання ухвали суду покласти на Яворівський районний відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів).

Строк пред`явлення до виконання ухвали суду про забезпечення позову 3 (три) роки.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Позивач: ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

адреса проживання: АДРЕСА_4

РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 ,

адреса проживання: АДРЕСА_5 ,

РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_4 ,

зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 ,

фактично проживає за адресою: АДРЕСА_6 ,

РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя М.О. Білецька