УХВАЛА

23 листопада 2022 року

м. Київ

справа № 473/4304/21

провадження № 61-8352св22

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є. (суддя-доповідач),

суддів: Бурлакова С. Ю., Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., Коротуна В. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Вознесенська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 7 Вознесенської міської ради,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Миколаївського апеляційного суду в складі колегії суддів: Данилової О. О., Коломієць В. В., Лівінського І. В. від 09 червня 2022 року,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Вознесенської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 7 Вознесенської міської ради (далі - ЗОШ № 7) про визнання незаконним наказу про відсторонення від роботи та стягнення середньої заробітної плати.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачка працює на посаді вчителя у ЗОШ № 7. 04 листопада 2021 року керівництво закладу письмово повідомило її про обов`язкове профілактичне щеплення проти COVID-19 на період дії карантину та попередило про те, якщо до 08 листопада 2021 року вона не надасть документ про проведення щеплення або довідку про абсолютне протипоказання, то її буде відсторонено від роботи без збереження заробітної плати. Наказом № 57-К від 10 листопада 2021 року її відсторонено від роботи з 11 листопада 2021 року на час відсутності щеплення від COVID-19 без збереження заробітної плати з посиланням на статтю 46 КЗпП України, частину другу статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», наказ МОЗ «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням» від 04 жовтня 2021 року № 2153 та постанову КМУ від 09 грудня 2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19 спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

Проте роботодавець не має правових підстав примушувати працівників вакцинуватись від коронавірсуної хвороби, оскільки обов`язок пройти обов`язкове щеплення не передбачено трудовим контрактом або посадовою інструкцією, а відмова працівника від вакцинації не є порушенням трудової дисципліни. Відсторонення від роботи без збереження заробітної плати, що позбавило її джерела існування, є порушенням конституційного права на працю, яке закріплене як національною правовою системою, так і міжнародним законодавством. Профілактичне щеплення від COVID-19 встановлено законом як обов`язкове, а тому застосування частини другої статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» є безпідставним.

Посилаючись на порушення трудових прав, передбачених Конституцією України та КЗпП України, в тому числі і права на отримання заробітної плати, ОСОБА_1 просила визнати незаконним та скасувати наказ № 57-К від 10 листопада 2021 року, зобов`язати відповідача допустити її до виконання трудових обов`язків та виплатити заробітну плату за час незаконного відсторонення з розрахунку 14 887,36 грн на місяць, а також відшкодувати судові витрати.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 08 грудня 2021 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що дії керівництва закладу загальної середньої освіти щодо відсторонення від роботи вчителя ОСОБА_1 здійснено з дотриманням вимог трудового законодавства та інших нормативних актів, які передбачають обов`язковість щеплень проти COVID-19 для певної категорії працівників та наслідки невиконання цих вимог. При цьому, хоча обов`язковість щеплень і є втручанням у право особи на повагу до приватного життя, яке гарантоване статтею 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція), суд дійшов висновку, що таке втручання є виправданим з огляду на потребу охорони громадського здоров`я, зокрема, забезпечення безпеки життя і здоров`я всіх учасників освітнього процесу, в тому числі і дітей. Право позивача на працю у шкільному навчальному закладі було тимчасово обмежено з огляду на суспільні інтереси, які мають превалювати над особистими інтересами працівника.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 09 червня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 08 грудня 2021 року залишено без змін.

Апеляційний суд, погоджуючись з висновками суду першої інстанції про відмову в позові, зазначив, що рішення місцевого суду є законним та обґрунтованим, підстав для його скасування немає.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У серпні 2022 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Миколаївського районного суду від 09 липня2022 року, у якій просить скасувати зазначену постанову та направити справу на новий розгляд до апеляційного суду.

Підставою касаційного оскарження судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме суд застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в постановах Верховного Суду від 02 серпня 2018 року в справі № 465/2454/16-ц та від 23 січня 2018 року в справі № 273/212/16-ц (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Узагальнені доводи відзиву на касаційну скаргу

У листопаді 2022 року ЗОШ № 7 подало до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу ОСОБА_1 , у якому просить у задоволенні касаційної скарги відмовити. Зазначає, що правильними є висновки судів попередніх інстанцій про те, що позивачка не надала відповідачу доказів вакцинації проти Covid-19, або документів, що підтверджують протипоказання проти такої вакцинації, а відтак оспорюваний наказ відповідачем видано у відповідності до законодавства України, він є законним та не підлягає скасуванню.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про необхідність зупинення провадження у справі.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 серпня 2022 року справу № 130/3548/21 (провадження № 61-4479св22) за позовом ОСОБА_2 до АТ «Укрзалізниця» про визнання незаконним наказу про відсторонення від роботи та поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Вінницького апеляційного суду від 04 травня 2022 року передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

07 вересня 2022 року справа прийнята Великою Палатою Верховного Суду до розгляду (провадження № 14-82цс22).

Судові рішення у справі, яка переглядається, та судове рішення у справі, яка передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду, ухвалені у подібних правовідносинах, а саме щодо визнання незаконним наказу роботодавця про відсторонення від роботи працівника з підстав відсутності у останнього щеплення від респіраторної хвороби COVID-19, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Пунктом 10 частини першої статті 252 ЦПК України встановлено, що у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, Об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі.

Відповідно до пункту 14 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини першої статті 252 цього Кодексу, до закінчення перегляду справи в касаційному порядку.

Частиною другою статті 415 ЦПК України передбачено, що процедурні питання, пов`язані з рухом справи, клопотання та заяви учасників справи, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення провадження у справі, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом касаційної інстанції шляхом постановлення ухвал в порядку, визначеному цим Кодексом для постановлення ухвал суду першої інстанції.

Оскільки справа у подібних правовідносинах передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду, суд вважає за необхідне зупинити касаційне провадження у справі, що переглядається, до закінчення перегляду у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 130/3548/21.

Керуючись пунктом 10 частини першої статті 252, пунктом 14 частини першої статті 253, статтею 260 ЦПК України, Верховний Суд у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Зупинити касаційне провадження у справі № 473/4304/21 (провадження № 61-8352св22) за позовом ОСОБА_1 до Вознесенської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 7 Вознесенської міської ради про визнання незаконним наказу про відсторонення від роботи, стягнення середнього заробітку за час незаконного відсторонення до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду у касаційному порядку справи № 130/3548/21 (провадження № 14-82цс22).

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді:С. Ю. Бурлаков
А. Ю. Зайцев
Є. В. Коротенко
В. М. Коротун