Справа №333/7860/21
Провадження №2/333/1419/22
07 грудня 2022 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд міста Запоріжжя у складі:
судді Наумової І.Й.,
за участю секретаря судового засідання Кунець В.В.,
позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратили право користування житловим приміщенням,-
ОСОБА_1 звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_2 про визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням будинком за адресою: АДРЕСА_1 .
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона є власником будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідачка у справі не проживає у вказаному будинку з моменту реєстрації, з січня 2020 року, її особистих речей в будинку не має. Участі в утриманні житла не приймає
Реєстрація ОСОБА_2 в спірній квартирі позбавляє позивача можливості вільно володіти та користуватись належною йому власністю.
З цих підстав, позивач просить суд визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням будинком за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою суду від 23.11.2021 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 26.01.2022 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті.
В судове засідання 07.12.2022 року позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 не з`явилися. Представник ОСОБА_3 надав суду заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності та відсутності позивача, позов підтримують в повному обсязі, просять його задовольнити. Крім того зазначив, що, у зв`язку з неявкою відповідача, не заперечують проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_2 до зали судового засідання не з`явилася, на зареєстровану адресу відповідача судом направлено судові повістки. Однак, на адресу суду повернулись конверти з причин «адресат відсутній за вказаною адресою».
У зв`язку з вищезазначеним, на підставі ст. 130 ЦПК України, суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про час, дату та місце слухання справи.
На підставі викладеного, керуючись ч. 4 ст. 223 ЦПК України, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності відповідача на підставі наявних у ній доказів та відповідно до ст. 280 ЦПК України, за згодою позивача, ухвалити заочне рішення.
Під час розгляду справи позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні 06.09.2022 року пояснив, що відповідачка є колишньою дружиною його товариша. 3-4 роки по тому за клопотанням товариша він зареєстрував відповідачку, оскільки їй необхідно було оформлювати документа на виїзд за кордон, жодного дня вона не проживала в будинку, речей її не має.
Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог з огляду на таке.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.
Згідно з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.
Статтею 55 Конституції України визначено, що кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.
Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності.
Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Частиною 1 ст.319ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Судом встановлено, що на підставі договору дарування від 04.08.1993 року позивач ОСОБА_1 є власником будинку за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 23.01.2020 року, власником будинку АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 .
Статтею 72 ЖК Української РСР визначено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Частиною 1 ст. 405 ЦК України унормовано, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150ЖК Української РСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Частиною 2 ст. 386 ЦК України визначено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про вчинення певних дій для запобігання порушенню його прав.
Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
В судовому засіданні встановлено, що наявність реєстрації ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 чинить ОСОБА_1 перешкоди у вільному користуванні та розпорядженні своєю власністю.
Факт реєстрації ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 підтверджується витягом з реєстру територіальної громади м. Запоріжжя щодо реєстрації місця проживання фізичної особи.
Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Факт не проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 підтверджується актом квартального комітету від 07.10.2021 року, а також поясненнями позивача.
Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Суд вважає, що позивач має право вимагати усунення перешкод у користуванні та розпорядженні своїм майном шляхом позбавлення права користування житловим приміщенням.
На підставі викладено, враховуючи той факт, що відповідач понад один рік без поважних причин не користується будинком, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який належить на праві власності позивачу ОСОБА_1 , власних речей там не зберігає, обов`язки по утриманню житла не здійснює, суд вважає, що відповідачку слід визнати такою, що втратила право користування вказаним житлом.
У зв`язку з наведеним суд вважає, що право позивача порушено та підлягає судовому захисту, а позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 130, 223, 258, 259, 265, 268, 280-282 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) такою, що втратила право користування житловим приміщенням - будинком, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на поданні заяви про його поновлення якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.
Повний текст рішення складено 13.12.2022 року.
Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя І.Й.Наумова