ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 638/7276/21 Номер провадження 22-ц/814/1267/22Головуючий у 1-й інстанції Яковлева В.М. Доповідач ап. інст. Абрамов П. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Абрамова П.С.,

Суддів: Дорош А.І., Триголова В.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 жовтня 2021 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття квартири

УСТАНОВИВ:

короткого змісту позовних вимог і рішення суду першої інстанції;

У травні 2021 року позивач, ОСОБА_1 , звернулась до суду із вказаним позовом, відповідно до якого прохала стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду у розмірі 116 313,60 грн., завдану внаслідок залиття її квартири, а також 10 000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди; стягнути з відповідача на її користь понесені та документально підтверджені судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог вказувала, що 29.01.2021 сталося залиття належної їй на праві власності квартири за адресою АДРЕСА_1 , що розташована на четвертому поверсі, з вини власника квартири АДРЕСА_2 за вказаною адресою, яким є відповідач у справі, що розташована поверхом вище.

Факт залиття був зафіксований в Акті КП «Жилкомсервіс» від 01.02.2021.

Звітом про оцінку майна № 4-1/02/2021 від 08.02.2021, складеного ФОП ОСОБА_3 на замовлення позивачки, вартість матеріальних збитків внаслідок залиття з ПДВ склала 82 100,00 грн.

Окрім цього, позивач вказувала, що понесла витрати, пов`язані з усуненням наслідків залиття, а саме: 4 953,60 грн. - витрати на придбання поліетиленових пакетів, плівки ПВТ, пакетів для сміття, деревоволокнистої плити (ДВП) та малярної стрічки; 3 200,00 грн. - оплата послуг за проведення робіт зі злиття води з натяжної стелі; 26 060,00 грн. - на відновлення кухонної меблі.

Загальний розмір шкоди, спричиненою залиттям квартири, становить 116 3313,60 грн., які позивач прохала стягнути з відповідача.

Разом із тим, позивач вказувала, що такими винними діями відповідача їй була спричинена моральна шкода, що виразилась у душевних хвилюванням внаслідок пошкодження майна, розмір якої оцінено нею в сумі 10 000,00 грн.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 жовтня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено частково:

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальні збитки, завдані внаслідок залиття квартири, у розмірі 8 153,60 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 82,10 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Додатковим рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 22.11.2021 заяву представника позивача Караченцева Ю.Л. про ухвалення додаткового рішення задоволено частково; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 975,00 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

короткого змісту вимог апеляційної скарги;

Із рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 жовтня 2021 року не погодилась позивач, ОСОБА_1 , та оскаржила його в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду.

В апеляційній скарзі прохала рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

узагальнених доводів особи, яка подала апеляційну скаргу;

Скаржник вважає рішення суду першої інстанції таким, що винесене з порушенням норм процесуального права, судом першої інстанції було порушено порядок дослідження доказів, не застосовано стандарт доказування «переваги більш вагомих доказів», порушено принцип змагальності та диспозитивності, що призвело до ухвалення незаконного та необґрунтованого рішення.

Вказувала, що судом не надано належної оцінки Акту про залиття квартири від 01.02.2021 та Звіту про оцінку майна № 4-1/02/2021 від 08.02.2021.

Вважає, що факт залиття квартири було доведено належними та допустимими доказами у справі, які відповідачем не спростовані. Разом із тим, відповідач визнав, що затоплення відбулося з його вини.

Акт про залиття квартири від 01.02.2021 відповідає вимогам, викладеним у Правилах утримання житлових будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Державного комітету з питань житлово-комунального господарства № 76 від 17 травня 2005 року «Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій» (далі - «Правила»), а сам лише факт відсутності у ньому підпису відповідача, як винної особи, не свідчить про те, що такий доказ є неналежним, а зазначені у ньому відомості - такими, що не відповідають дійсності, адже відповідачем не надано будь-яких доказів, які б спростовували встановлені в акті обставини.

Щодо Звіту про оцінку майна зазначено, що він складений оцінювачем за фактом особистого огляду об`єкту оцінки із залучення стороннього фахівця в будівельній галузі, тобто складений не тільки на підставі Акту про залиття квартири від 01.02.2021, а й на підставі натурного обстеження, а також фотографічних матеріалів, наданих замовником.

Також, скаржником зазначено, що відповідно до Договору підряду від 05 березня 2020 року в належній їй квартири було установлено вбудовану кухню вартістю 148 000 грн. (факт оплати за виконану роботу підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 5/07 від 05 березня 2020 року). Згідно з Актом про залиття квартири від 05 лютого 2021 року, внаслідок затоплення квартири, кухні позивача було завдано шкоди. Згідно з зазначеним в цьому акті переліком робіт, загальна вартість робіт по ремонту кухні складає 26 060 грн. Понесення таких витрат підтверджуються квитанцією до прибуткового касового ордера № 9/03 від 09 березня 2021 року.

Отже, скаржник вказувала, що вона довела належними доказами у справі факт наявності шкоди та її розмір у сумі 116 313,60 грн., натомість відповідач свої заперечення в частині незгоди із доказами не спростував.

Щодо відшкодування моральної шкоди, скаржником зазначено, що місцевий суд не врахував, що відповідно до ст. ст. 23, 1167 ЦК України моральна шкода вважається завданою позивачу, якщо відповідачем не доведено належними доказами відсутність його вини у завданні такої шкоди.

узагальнених доводів та заперечень інших учасників справи;

18.01.2022 до суду апеляційної інстанції, поштовим відправленням від 14.01.2022 надійшов відзив відповідача на апеляційну скаргу.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_2 прохав у задоволенні апеляційної скарги відмовити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Вказував, що рішення суду першої інстанції містить обґрунтований висновок про недопустимість доказів у справі, а саме Акту про залиття квартири від 01.02.2021, Звіту про оцінку майна № 4-1/02/2021 від 08.02.2021 та Акту від 01.02.2021 про ремонт кухні ФОП ОСОБА_5 . Позивач не довела факт залиття та наявність шкоди.

Акт КП «Жилкомсервіс» від 01.02.2021 є недопустимим доказом також з тих підстав, що вказані у ньому площі співпадають із планом квартири, а фактичне перепланування квартири позивачки не було враховане. Оскільки в основу Звіту про оцінку майна № 4-1/02/2021 від 08.02.2021 покладено вищезазначений Акт про залиття, звіт також є недопустимим доказом; окрім того, інформація, використана оцінювачем, є недостовірною. ФОП ОСОБА_5 не є експертом щоб надавати висновок про пошкодження кухонної меблі залиттям.

Щодо явки учасників справи.

Справа розглядається судом апеляційної інстанції у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, враховуючи ціну позову.

Представник позивача, адвокат Караченцев Ю.Л., 26.05.2022 надав на електронну адресу Полтавського апеляційного суду заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, апеляційну скаргу прохав задовольнити та стягнути понесені позивачем у зв`язку із апеляційним переглядом справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката у сумі 5 000,00 грн.

встановлених судом першої інстанції та неоспорених обставин, а також обставин, встановлених судом апеляційної інстанції, і визначених відповідно до них правовідносин; доводів, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції; мотивів прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу;

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, позивач ОСОБА_1 є власником квартири за адресою АДРЕСА_1 . Дана квартира належить їй на праві приватної власності на підставі Договору про розподіл спільного майна між подружжям від 05 серпня 2011 року, посвідченого приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Даньшиною К.І. за р. № 1555. Відповідно до Технічного паспорта від 20 червня 2010 року, квартира розташована на 4 поверсі 15-поверхового будинку та складається з 3-х кімнат житловою площею 64,4 кв.м.

Відповідач, ОСОБА_2 , є власником квартири за адресою АДРЕСА_3 , яка знаходиться поверхом вище над квартирою позивача. Квартира належить відповідачу на праві приватної власності на підставі Договору купівлі-продажу від 04 грудня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Глуховцевою Н.В. за р. № 3148, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 243251091 від 05 лютого 2021 року.

29 січня 2021 року квартира позивача, яка знаходиться на 4-му поверсі будинку, була залита водою власником квартири АДРЕСА_2 цього ж будинку, яка розташована поверхом вище.

З метою фіксації факту залиття, в порядку, передбаченому п. 2.3.6 Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Державного комітету з питань житлово-комунального господарства № 76 від 17 травня 2005 року «Про затвердження Правил втримання жилих будинків та прибудинкових територій», позивачем були викликані співробітники Дільниці № 9 Комунального підприємства «Жилкомсервіс», що обслуговують будинок.

З матеріалів справи вбачається, що за підписами трьох членів комісії КП «Жилкомсервіс» у складі начальника дільниці №9, інженера дільниці №9, майстра дільниці № 9), скріпленими печаткою, 01 лютого 2021 року було складено Акт.

В Акті зазначено, що виходом на місце та обстеженням квартири АДРЕСА_4 було встановлено, що квартира АДРЕСА_5 , загальна площа 110, 4 м.кв, власником є ОСОБА_1 ; оглядом квартири АДРЕСА_4 було встановлено, що внаслідок залиття 29 січня 2021 року наявні сліди залиття: 1) в кухні стеля облаштована з гіпсокартону, наявні сліди залиття 8 - 12,1 кв. м.; 2) в дитячій спальні натяжна стеля з гіпсокартону, наявні сліди залиття8 - 20,4 кв. м.; 3) в спальні маленькій натяжна стеля з гіпсокартону, наявні сліди залиття 8 - 13,7 кв. м.; 4) в гостьовій кімнаті натяжна стеля з гіпсокартону, наявні сліди залиття 8 - 30,3 кв. м.; 5) коридор, стіни обклеєні шпалерами, наявні сліди залиття 8-25 кв. м. Підлога з паркету, залита в трьох кімнатах і коридорі 8 - 20,4 кв. м., 13,7 кв. м., 30,3 кв. м., 18,5 кв. м. Вийшла з ладу електропроводка по всій квартирі; висновок комісії: залиття відбулося з квартири АДРЕСА_2 , що поверхом вище, з причини аварії на сушарці для рушників. (а.с. 14)

Відповідно до наданого позивачем до позову Звіту про оцінку майна № 4-1/02/2021 від 08 лютого 2021 року суб`єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_3 , здійсненого на замовлення позивача, визначено, що ринкова вартість об`єкта оцінки (матеріальний збиток внаслідок залиття) становить 82 100, 00 грн.

Позивач вказувала, що внаслідок залиття витратила 3 200,00 грн. на проведення робіт зі злиття води з натяжної стелі, на підтвердження чого надала Акт приймання-передачі виконаних робіт від 29 січня 2021 року, складений за підписами ФОП ОСОБА_6 та ОСОБА_1 , та квитанцію до прибуткового касового ордеру № 1 від 29 січня 2021 року про сплату коштів (а.с. 78-79).

Також, позивач вказувала, що для усунення наслідків залиття квартири та для запобігання пошкоджень меблів було придбано поліетиленові пакети, плівку ПВТ, пакети для сміття, деревоволокнисту плиту (ДВП) та малярну стрічку на загальну суму 4 953,60 грн., на підтвердження чого надано копію товарних чеків ТОВ «Будмен»: № 199 від 30 січня 2021 року на суму 1 210,00 грн.; № 223 від 30 січня 2021 року на суму 237,50 грн.; № 231 від 30 січня 2021 року на суму 464,00 грн.; № 81 від 31 січня 2021 року на суму 3 042,10 грн. (а.с. 80-83)

Разом із тим, позивач зазначала, що внаслідок залиття було пошкоджено вбудовану у її квартирі кухню на підставі договору підряду від 05 березня 2020 року, укладеного з ФОП ОСОБА_5 , вартістю 148 000,00 грн. (а.с. 84)

Актом від 05 лютого 2021 року, складеним за підписами ФОП ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , вбачається, що останнім в результаті огляду кухонної меблі виявлено пошкодження лакофарбового покриття п`ятьох фасадів, а саме відшарування фарби внаслідок впливу води, відшарування шпону (більше до підлоги); Актом визначено перелік робіт та їх вартість щодо відновлення фасадів лакофарбового покриття кухні загальною вартістю 26 060,00 грн. На підтвердження фактичного понесення таких витрат позивачем надано квитанцію до прибуткового касового ордеру № 9/03 від 09 березня 2021 року. (а.с. 87-88)

Надаючи оцінку наданим позивачем доказам суд першої інстанції дійшов висновку, що Акт КП «Жилкомсервіс» про залиття від 01 лютого 2021 року не відповідає вимогам, що наведені в Правилах утримання житлових будинків та прибудинкових територій, адже складений за відсутності відповідача, містить лише прізвище, ініціали та підпис потерпілої, ОСОБА_1 , складений без участі іншої сторони, відповідача, як власника квартири АДРЕСА_2 , не містить його підпису, його пояснень, як і не містить належним чином засвідченої відмови від підпису. При цьому, судом зазначено, в акті визначена причина залиття - внаслідок аварії на сушарці для рушників, однак не обстеживши квартиру відповідача, є незрозумілим на підставі чого члени комісії дійшли саме такого висновку. За таких обставин, місцевим судом було зроблено висновок, що вказаний Акт не може бути прийнятий судом в якості належного доказу, оскільки на його підставі неможливо встановити дійсні обставини справи.

Також, місцевий суд не прийняв до уваги Звіт суб`єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_3 від 08 лютого 2021 року, вважав його неналежним, недопустимим та недостовірним доказом на підтвердження заявленої позивачем суми матеріальних збитків. Такий висновок судом обґрунтовано тим, що у зазначеному звіті зазначено про те, що обстеження проводилося 08 лютого 2021 року, а залиття квартири відбулося 29 січня 2021 року, явні ознаки залиття квартири не спостерігаються (відсутні сліди), оцінювач використав додатково дані замовника, зокрема, фотоматеріали виконані замовником на момент залиття, Акт КП «Жилкомсервіс» від 01 лютого 2021 року, відомості замовника щодо ушкоджень та іншу допоміжну інформацію, а тому не може вважатися об`єктивним.

Стосовно відшкодування вартості робіт по ремонту кухні в розмірі 26 060 грн., суд зазначив, що обстеження кухні було проведено ФОП ОСОБА_5 , проте не можна вважати, що зазначені пошкодження лакофарбового покриття утворилися та завдані саме внаслідок залиття квартири, яке сталося 29 січня 2021 року, оскільки це можливо встановити лише експертним шляхом, а не оглядом, а в Акті КП «Жилкомсервіс» відсутній опис конкретних пошкоджень наявних в квартирі меблів.

Задовольняючи позов частково, місцевий суд прийняв визнання відповідачем позовних вимог у розмірі 8 153,60 грн., що становили витрати на придбання позивачем товарів для усунення наслідків залиття на суму 4 953,60 грн., та зливу води з натяжної стелі вартістю робіт 3 200,00 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди, місцевий суд зазначив, що позивачем не надано належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження своїх доводів щодо спричинення їй моральної шкоди, наявності причинно-наслідкового зв`язку, а саме, що вона понесла моральні та душевні страждання, що було пов`язано саме з фактом залиття квартири.

Апеляційний суд з такими висновками суду першої інстанції погодитись не може з огляду на наступне.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права.

Правовідносини з відшкодування шкоди внаслідок залиття регулюються нормами ЦК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції, чинні станом на час виникнення правовідносин сторін, Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року №76, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року № 927/11207.

Згідно зі ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 386 ЦК України передбачено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування заданої йому майнової та моральної шкоди.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода ).

Згідно зі ст. 1166 ЦК України шкода завдана майну фізичної або юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У постанові Пленуму Верховного суду України № 6 від 27 березня1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди» надано роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Так, ч. 2 ст. 1166 ЦК України передбачено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини.

За загальними правилами деліктних зобов`язань, закріплених ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

З аналізу наведеної статті ЦК України вбачається, що відсутність своєї вини відповідно до вимог ч. 2 ст. 1166 ЦК України має доводити саме заподіювач шкоди, а не позивач має доводити наявність вини відповідача, хоча він не позбавлений цього права.

Отже, чинним законодавством в деліктних зобов`язаннях передбачено презумпцію вини заподіювача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт завдання такої шкоди відповідачем та її розмір.

Таке твердження узгоджується з правовою позицією, викладеною, зокрема, в постанові Верховного Суду від 05.09.2018 № 61-1583св18, від 03.10.2018 № 61-24544св18.

Правилами утримання житлових будинків та прибудинкових територій, передбачено, що у разі залиття квартири складається відповідний акт, форма якого встановлена в Додатку 4 до цих Правил (пункт 2.3.6 Правил).

В додатку № 4 до цих Правил від 25 серпня 2005 року № 927/11207 зазначено, що факт залиття квартири та його наслідки фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємств), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організацій (підприємства), яка згідно з укладеною угодою обслуговує внутрішньо-будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства ), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. В акті повинно бути відображено: дата складання акту (число місяць, рік ); прізвища, ініціали та посади членів комісії; прізвище, ім`я, по-батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності, характер залиття та його причини: завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.

Акт має бути підписаний всіма членами комісії та містити підписи мешканців квартир про ознайомлення з ним.

Відмова від підпису складеного акту присутніми особами від потерпілої сторони та з боку винної не впливає на його чинність (у такому випадку в акті має бути зазначено, що згадані особи (прізвище, ім`я, по батькові) підписувати складений акт відмовилися з таких-то причин).

Для розгляду цивільного спору з питань відшкодування збитків, завданих внаслідок залиття має значення встановлення його причини, в тому числі місця аварії - місця пошкодження, виходу з ладу систем тепло - та/або гарячого, холодного водопостачання/водовідведення, що впливає на розмежування відповідальності виробника, виконавця та споживача житлово-комунальної послуги, правовідносини між якими, що виникають у процесі її створення, надання та споживання, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Позивач на підтвердження факту залиття квартири надала Акт від 01 лютого 2021 року у складі трьох членів комісії КП «Жилкомсервіс», у якому зазначено дату його складення прізвища, ініціали та посади членів комісії; прізвище, ім`я, по-батькові власника квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх; характер залиття та його причини; виявлені наслідки залиття; висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.

Акт складено в присутності належних спеціалістів, які володіють спеціальними знаннями та мають відповідну кваліфікацію, який був ними підписаний.

Відповідач у відповідності до вимог цивільно-процесуального закону на спростування встановлених в цьому акті обставин не надав належних та допустимих доказів, хоча це є його процесуальним обов`язком.

Місцевий суд, не надав належної оцінки вказаному доказу. Висновок місцевого суду про те, що Акт КП «Жилкомсервіс» від 01 лютого 2021 року є неналежним та недопустимим доказом у справі за відсутності у ньому підпису заподіювача шкоди, з вини якого сталося залиття, є безпідставним.

Підпис заподіювача шкоди в Акті засвідчує його обізнаність про факт складання Акту та його зміст. Не підписання акту залиття відповідачем не впливає на правильність висновків комісії, оскільки доказів зворотнього останній не надав, і не призводить до втрати таким документом юридичної сили, а отже й доказового значення для справи. (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12 листопада 2018 у справі №753/20314/15).

Тобто, наданий позивачем Акт КП «Жилкомсервіс» від 01 лютого 2021 року за формою та змістом відповідає встановленій формі, не суперечить іншим доказам у справі, а наведені в ньому обставини відповідачем не спростовані.

Разом із тим, відповідач у відзиві на позов зазначав, що визнає, що затоплення відбулось з його вини.

Таким чином, факт залиття квартири внаслідок винних дій відповідача є доведеним.

Доводи апеляційної скарги в цій частині є слушними.

Щодо відшкодування завданої залиттям шкоди та розміру відшкодування.

На підтвердження майнової шкоди у зв`язку із залиттям, розміру майнової шкоди, понесених витрат на усунення наслідків залиття та на проведення ремонтно-відновлювальних робіт пошкодженого майна позивачем надано: Звіт про оцінку майна № 4-1/02/2021 від 08 лютого 2021 року суб`єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_3 , здійснений на замовлення позивача, яким визначено, що ринкова вартість об`єкта оцінки (матеріальний збиток внаслідок залиття) становить 82 100, 00 грн.; Акт приймання-передачі виконаних робіт від 29 січня 2021 року щодо злиття води з натяжної стелі та квитанцію до прибуткового касового ордеру № 1 від 29 січня 2021 року про сплату коштів у сумі 3 200,00 грн.; товарні чеки ТОВ «Будмен» про придбання майна для усунення наслідків подальшого псування майна та ліквідації наслідків залиття на загальну суму 4 953,60 грн.; Акт від 05 лютого 2021 року, складеним за підписами ФОП ОСОБА_5 та ОСОБА_1 про виявлені пошкодження лакофарбового покриття п`ятьох фасадів меблів кухні та квитанцію до прибуткового касового ордеру № 9/03 від 09 березня 2021 року про сплату робіт по відновленню меблі у сумі 26 060,00 грн.

Вказані докази апеляційний суд находить належними, допустимими і достатніми на підтвердження понесених позивачем збитків, завданих внаслідок залиття квартири з вини відповідача.

Місцевий суд безпідставно відхилив докази, пославшись на необ`єктивність Звіту суб`єкта оціночної діяльності ФОП від 08 лютого 2021 року, оскільки в його основу покладено Акт КП «Жилкомсервіс» про залиття від 01.02.2021, та на час його складання сліди залиття вже були відсутні, в також на те, що Акт ФОП ОСОБА_5 від 05 лютого 2021 року не є належним доказом спричиненої шкоди, що знаходиться у причинно-наслідковому зв`язку із залиттям квартири, оскільки це можливо встановити тільки експертним висновком.

За змістом статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 79 ЦПК України встановлено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до частини першої статті 80 ЦПК України достатніми є доказами, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 23.08.2016 року у справі «Дж. К. та Інші проти Швеції» зазначив, що «у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом» («beyond reasonable doubt»). Натоміть, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». Суд повинен вирішити, чи з`являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри. Верховний Суд неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Доводи апеляційної скарги щодо належності та допустимості Звіту про оцінку майна, складеного оцінювачем за фактом особистого огляду об`єкту оцінки із залученням фахівця в будівельній галузі, тобто не тільки на підставі Акту про залиття квартири від 01.02.2021, а й на підставі натурного обстеження, а також фотографічних матеріалів, наданих замовником є слушними.

Надаючи оцінку Акту ФОП ОСОБА_5 від 05 лютого 2021 року щодо пошкодження кухонної меблі позивача внаслідок залиття, місцевий суд не врахував, що доказами у справі можуть бути не тільки висновки експерта, а й інші письмові докази, разом із тим, не надав належної оцінки цьому доказу з урахуванням «балансу вірогідностей» у сукупності з іншими доказами, серед іншого, з Актом залиття квартири від 29.01.2021, яким встановлено факт залиття кухні.

Апеляційний суд знаходить обґрунтованими доводи апеляційної скарги в цій частині.

Натомість доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу не спростовують вищенаведені висновки суду апеляційної інстанції.

Враховуючи вищевикладене рішення місцевого суду в частині стягнення суми відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири, підлягає зміні, стягнувши з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування такої шкоди 116 313,60 грн.

Щодо відшкодування моральної шкоди.

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (ч. 1 ст. 1167 ЦК України).

Умовами застосування цих норм є завдання шкоди (майнової, моральної) неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, наявність причинного зв`язку між цими діями (бездіяльністю) і шкодою та вина заподіювана. Відсутність хоча б одного з елементів виключає цивільно-правову відповідальність.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування якщо вона доведе, шо шкоду завдано не з її вини (ч. 2 ст. 1166 ЦК України).

Відповідно до частини 2 статті 23 ЦК України моральна шкода полягає, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно з пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 січня 1995 р. під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до абз. 2 пункту 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 січня 1995 р. відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Позивач у позові зазначала, що пережила сильний емоційний стрес, який супроводжувався почуттям тривоги, внаслідок залиття її квартири, що особа, яка вчинила щодо нього неправомірні дії, не відшкодовує заподіяні їй матеріальні збитки. Хвилювання тримали її у постійній нервовій напрузі, що вплинуло на відносини в сім`ї та з оточуючими.

За наявності доведеності факту залиття квартири позивачки та спричинення збитків майну внаслідок залиття квартири, що сталося з вини відповідача, апеляційний суд вважає доведеним факт спричинення позивачки моральної шкоди.

Розмір спричиненої моральної шкоди позивачем оцінено в сумі 10 000,00 грн.

Положеннями статті 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди апеляційний суд враховує співмірність розміру заявленої до відшкодування суми сумі завданої матеріальної шкоди, характер порушення відповідача та ступень його вини, час та зусилля позивача, необхідні для відновлення порушеного права, та вважає, що сума відшкодування моральної шкоди в розмірі 3 000,00 грн. буде розумним та справедливим розміром відшкодування.

Враховуючи вищевикладені висновки суду апеляційної інстанції, рішення місцевого суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди підлягає скасуванню, з ухваленням в цій частині нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до вимог ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з ч. 1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, відносяться, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу у місцевому суді стороною позивача надано: договір б/н від 01 лютого 2021 року, укладений між адвокатом Караченцевим Ю.Л. та ОСОБА_1 про надання правничої допомоги.

Відповідно до додатку № 1 договору про надання правничої допомоги б/н визначено порядок оплати послуг адвоката, а саме: усна консультація з ознайомленням з документами та правовий аналіз - 1 800, 00 грн.; пошук та аналіз законодавства та актуальної судової практики у подібних правовідносинах - 1 800,00 грн.; складання позовної заяви - 6 000, 00 грн.; підготовка письмових доказів (додатків), примірників - 600, 00 грн.; складання відповіді на відзив, заперечень, письмових пояснень, заяв/клопотань - 600,00 грн.; представництво інтересів замовника в суді першої інстанції - участь в судових засіданнях - 3 000,00 грн.; підготовка та подання адвокатського запиту з метою отримання додаткових доказів - 600,00 грн.

Відповідно до акту № 1 приймання - передачі наданої правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги від 01 лютого 2021 року від 21 жовтня 2021 року клієнту було надано такі види правничої допомоги: усна консультація з ознайомленням з документами та їх правовий аналіз - 1 800,00 грн.; складання позовної заяви - 6 000,00 грн.; підготовка примірників позовної заяви - 600,00 грн.; складання відповіді на відзив (кількість - 6) - 3 600,00 грн; представництво інтересів замовника в суді першої інстанції - участь в судовому засіданні - 3 000,00 грн.; всього 15 000,00 грн.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано квитанцію до прибуткового касового ордера № 085352 на загальну суму 15 000,00 грн.

Додатковим рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 листопада 2021 року заяву представника позивача Караченцева Ю.Л. про ухвалення додаткового рішення задоволено частково; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 975,00 грн. з урахуванням принципу пропорційності задоволених позовних вимог.

Додаткове рішення є невід`ємною частиною рішення у справі. У разі скасування рішення у справі ухвалене додаткове рішення втрачає силу (правовий висновок, викладений Верховним Судом в постанові від 16.04.2018 у справі № 923/631/15).

Враховуючи те, що за результатом апеляційного перегляду колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення позовних вимог, судовий збір, понесений позивачем у зв`язку із подачею позову до суму у сумі 1 263,14 грн. (а.с. 1), судовий збір, понесений позивачем у звязку із подачею апеляційної скарги у умі 1 894,70 грн. (а.с. 28), та сума понесених позивачем та документально підтверджених витрат на професійну правничу допомогу адвоката у зв`язку із розглядом справи судом першої інстанції у розмірі 15 000,00 грн.підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позовні вимоги задоволено на 94,46%

(із розрахунку: 119 313,60/126 313,60 х 100 = 94,46%)

де 126 313,60 грн. - ціна позову

119 313,60 грн. - сума задоволених порзовних вимог.

З відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подачу позову до суду у сумі 1 193,16 грн. (із розрахунку: 1 263,14х94,46%)

З відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подачу апеляційної скарги у сумі 1 789,73 грн. (із розрахунку: 1 894,70х94,46%)

З відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума витрат на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 14 169,00 грн. (із розрахунку: 15 000 х94,46%)

Щодо вимоги адвоката Караченцева Ю.Л. про стягнення з відповідача витрат, пронесених позивачем на професійну правничу допомогу адвоката у зв`язку із апеляційним переглядом у сумі 5 000,00 грн., колегія суддів не вбачає підстав для їх стягнення з огляду на те, що матеріали справи не містять документального підтвердження того, що позивачем було понесено відповідні витрати в заявленому розмірі в суді апеляційної інстанції.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відсутність документального підтвердження витрат позивача на правову допомогу та детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом у суді апеляційної інстанції, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

висновків за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції;

Відповідно до пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право:

1) залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення;

2) скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Частиною 1 статті 376 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення, є, серед іншого, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з частиною 4 статті 376 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Підсумовуючи вищевикладене, з урахуванням того, що рішення місцевого суду винесене з порушенням норм процесуального права, невідповідністю висновків фактичним обставинам, апеляційний суд дійшов висновку про зміну резолютивної рішення суду першої інстанції в частині відшкодування матеріальної шкоди, збільшивши суму стягнення з 8 153,60 грн. до 116 313,60 грн., а в частині відмови у задоволенні позовних про відшкодування моральної шкоди - підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про часткове стягнення в рахунок відшкодування моральної шкоди суми 3 000,00 грн.

Оскільки за вимогами апеляційної скарги скаржник прохав скасувати рішення суду першої інстанції повністю та ухвалити у справі нове рішення про задоволення позову у повному обсязі, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись п. 1, 2 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 376, 381, 382, 383, 384, 141, 137 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 жовтня 2021 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальних збитків, завданих внаслідок залиття квартири у розмірі 8 153,60 грн. - змінити, позовні вимоги в цій частини задовольнити у повному обсязі, стягнувши суму в рахунок відшкодування майнової шкоди 116 313,60 грн.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 жовтня 2021 року в частині відмови у задоволенні позовних про відшкодування моральної шкоди - скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої залиттям квартири, 3 000,00 грн.

В іншій частині вимог про відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Додаткове рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 листопада 2021 року - скасувати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у загальному розмірі 2 982,89 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу адвоката у сумі 14 169,00 грн.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, яким є Верховний Суд.

Повний текст постанови складено 30 травня 2022 року.

Головуючий суддя П.С. Абрамов

Судді А.І. Дорош

В.М. Триголов