Провадження №2/521/929/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2022 року місто Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

головуючий суддя Плавич І.В.,

секретар судового засідання Неділько О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Косюк Олена Петрівна про поділ майна подружжя та скасування державної реєстрації,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Косюк Олена Петрівна про поділ майна подружжя та скасування державної реєстрації.

В обґрунтування позовних вимог позивачка посилалася на наступні обставини.

Так 23.07.2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був зареєстрований шлюб.

За час спільного проживання як подружжя сторони за сумісні кошти придбали квартиру в новобудові: Договір переуступки права вимоги по Договору купівлі продажу майнових прав №2/60 від 06.08.2018 року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 .

Відповідно до цього договору ОСОБА_4 переуступив, а ОСОБА_2 прийняв право вимоги на отримання у власність квартиру АДРЕСА_1 . Право вимоги на отримання у власність вказаної квартири оцінюється сторонами на суму 897550 гривень.

У подальшому позивач виїхала за межі території України, після чого їй стало відомо, що 17.11.2020 року рішенням Приморського районного суду м. Одеси по справі №521/9960/20 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був розірваний.

Крім того, відповідач без згоди позивача переоформив зазначену квартиру на свого брата ОСОБА_3 .

На підставі викладеного, позивачка просила:

Здійснити поділ спільного сумісного майна подружжя.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частки майнових прав за Договором переуступки права вимоги по Договору купівлі продажу майнових прав №2/60 від 06.08.2018 року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 07.08.2018 року на квартиру АДРЕСА_2 .

Визнати недійсним договір переуступки права вимоги, серія та номер: б/н, виданий 21.08.2019 року, видавник: ТОВ «Платинумбуд», укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , який став підставою для прийняття рішення приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Косюк Олени Петрівни про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень індексний номер: 52104924 від 30.04.2020 року 08:35:57; запис №36376133 про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_2 за ОСОБА_3 .

Скасувати рішення приватного нотаріуса Косюк Олени Петрівни про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень індексний номер: 52104924 від 30.04.2020 року 08:35:57, запис №36376133 про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_2 за ОСОБА_3 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 11 серпня 2021 року відкрито провадження по справі та справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.

08 грудня 2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Лісовської М.М., в якому вони позовні вимоги не визнали. У відзиві посилаються на те, що сторони дійсно перебували у шлюбі з 23 липня 2014 року, який розірвано 17 листопада 2020 року рішенням Приморського районного суду м. Одеси, справа №512/9960/20.

07 серпня 2018 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 та у присутності представника ТОВ «Платинумбуд» Борисова Н.В. було підписано Договір переуступки права вимоги до Договору купівлі продажу майнових прав №2/60 від 06 серпня 2018 року.

На час підписання зазначеного Договору у ОСОБА_2 не було необхідної суми грошей, щоб здійснити виплату за майнові права та повною мірою набути право вимоги майнових прав. ОСОБА_2 пообіцяв ОСОБА_4 на протязі року знайти необхідну суму грошей та розрахуватися з ним. Дана домовленість була оформлена борговою розпискою.

Оскільки ОСОБА_2 не зміг вчасно знайти гроші і виконати взяті на себе зобов`язання, а ОСОБА_4 вимагав сплатити борг, тому ОСОБА_2 було прийнято рішення запропонувати викупити дану квартиру ОСОБА_3 , у якого в той час була можливість виплатити всю необхідну суму за майнові права на спірну квартиру.

ОСОБА_3 погодився виплатити суму боргу за ОСОБА_2 ОСОБА_4 , лише за умови, лише за умови, що на нього буде оформлено Договір переуступки майнових прав на спірну квартиру і за умови, що ОСОБА_2 віддасть гроші на протязі року до моменту реєстрації права власності на дану квартиру, таку домовленість вони закріпили усно не оформлюючи жодними документами, оскільки мали довірливі відносини.

Враховуючи той факт, що ОСОБА_3 збирався в той час купувати собі власне житло і звернувся до ОСОБА_2 з проханням повернути кошти сплачені ним за боргом перед ОСОБА_4 і забудовник вже почав оформлення прав власності на нерухоме майно відповідно до сплачених майнових прав та вимагав підписання акту прийому передачі майнових прав на об`єкт нерухомого майна, ОСОБА_2 запропонував ОСОБА_3 лишити квартиру собі і відповідно зареєструвати на себе право власності на нерухоме майно.

Оскільки ОСОБА_2 не здійснював жодних оплат по Договору переуступки права вимоги до Договору купівлі продажу майнових прав №2/60 від 06 серпня 2018 року, то й жодних майнових прав ним фактично не було набуто. Доказів такої сплати позивачем не надано до суду, оскільки їх не існує.

25.01.2022 року до суду надійшла відповідь на відзив від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Нікітіної Г.Е., в якій зазначено наступне.

Викладені у відзиві обставини стосовно того, що ОСОБА_2 не розрахувався із ОСОБА_4 по Договору переуступки права вимоги до Договору купівлі продажу майнових прав №2/60 від 06.08.2018 року не відповідають дійсності та наявній у матеріалах справи копії цього Договору.

Згідно пункту 5 Договору переуступки права вимоги від 07.08.2018 року до Договору купівлі продажу майнових прав №2/60 від 06.08.2018 року оплата за набуті майнові права по даному договору здійснюється шляхом сплати Набувачем коштів ОСОБА_4 в день підписання цього договору.

ОСОБА_3 є двоюрідним братом ОСОБА_2 , добре спілкувався із подружжям ОСОБА_5 , а тому не міг не знати, що квартира придбалась під час шлюбу.

У п. 2 Договору переуступки права вимоги від 21.08.2019 року до Договору купівлі продажу майнових прав №2/60 від 06.08.2018 року, де ОСОБА_2 є відчужував, а ОСОБА_3 набувач, зазначено: «вказана квартира (майнові права) належать Відчужувачу на підставі Договору купівлі продажу майнових прав на квартиру АДРЕСА_3 (2.7.9) від 06.08.2018 року укладеного між ТОВ «Платинумбуд» та громадянином ОСОБА_2 .

Крім того, відповідно до п. 5 Договору переуступки права вимоги від 21.08.2019 року до Договору купівлі продажу майнових прав №2/60 від 06.08.2018 року: «відчужувач та ТОВ «Платинумбуд» стверджує, що квартира, яка є предметом цього договору, та майнові права на неї на момент його укладання нікому іншому не продана, не подарована, не відчужена іншим способом, не заставлена, в спорі, під забороною (арештом) не перебуває, прав щодо неї у третіх осіб не має».

Позивач та її представник в судовому засіданні підтримали доводи позовної заяви та просили її задовольнити в повному обсязі.

Відповідач та його представник в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовної заяви та просили залишити позовну заяву без задоволення.

Треті особи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи сповіщені належним чином та своєчасно.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючих висновків.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнанних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.

Судом встановлено, що 23.07.2014 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 був зареєстрований шлюб, актовий запис №1017 від 23.07.2014 року, зроблений Суворовським районним у м. Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області та видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 .

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 17.11.2020 року по справі №521/9960/20 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був розірваний.

07.08.2018 року, тобто у період зареєстрованого шлюбу, чоловіком позивачки ОСОБА_2 було придбано квартира у новобудові: Договір переуступки права вимоги по Договору купівлі продажу майнових прав №2/60 від 06.08.2018 року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 .

Відповідно до цього договору ОСОБА_4 переуступив, а ОСОБА_2 прийняв право вимоги на отримання у власність квартиру АДРЕСА_1 . Право вимоги на отримання у власність вказаної квартири оцінюється сторонами на суму 897550 гривень.

21.08.2019 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір переуступки права вимоги до Договору купівлі продажу майнових прав №2/60 від 06 серпня 2018 року.

В подальшому, 28.04.2020 року приватний нотаріус Косюк О.П. зареєструвала право власності на квартиру АДРЕСА_2 за ОСОБА_3 (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкритим розділом), індексний номер: 52104924 від 30.04.2020 року 08:35:57).

Позивач в позові вказує, що під час укладання між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 договору про переуступку права вимоги до Договору купівлі продажу майнових прав №2/60 від 06 серпня 2018 року їй не було відомо, жодної усної чи письмової згоди на укладання вказаного правочину вона не надавала. Вважає, що всі вказані правочини після інвестування ОСОБА_7 в квартиру не були спрямовані на реальне настання правових наслідків, з метою неможливості в подальшому визнати спільну квартиру об`єктом сумісної власності.

Згідно ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Частиною першою ст. 215 ЦК України визначено, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до положень ст. 60 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦК України передбачено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Згідно ч. 2, 3 ст. 61 ЦК України об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Враховуючи той факт, що Договір переуступки права вимоги по Договору купівлі продажу майнових прав №2/60 від 06.08.2018 року було укладено під час шлюбу, то відповідно до вказаного договору квартира АДРЕСА_2 є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 65 СК України, при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.

Відповідно до пп. 2 п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦК України правочин вважається дрібним побутовим, якщо він задовольняє побутові потреби особи, відповідає її фізичному, духовному чи соціальному розвитку та стосується предмета, який має невисоку вартість.

За вимогами частин першої, другої статті 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена.

Договір переуступки права вимоги від 21.08.2019 року неможливо вважати дрібним правочином, оскільки умовами спірного договору передбачалось внесення коштів у сумі, яка значно перевищила суму дрібного договору.

З оскаржуваного договору від 21.08.2019 року переуступки права вимоги до Договору купівлі продажу майнових прав №2/60 від 06 серпня 2018 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вбачається, що під час його укладення ОСОБА_1 не надавала свою згоду щодо набуття ОСОБА_3 право вимоги за Договором купівлі продажу майнових прав №2/60 від 06 серпня 2018 року, а саме щодо квартири АДРЕСА_2 , як передбачено ст. 65 ЦК України.

Вирішуючи спір про визнання угоди недійсною, суд з`ясовує наявність обставин, з якими закон пов`язує визнання угоди недійсною і настання певних юридичних наслідків.

Відповідно до ч. ч. 1, 3, 5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Частиною З ст. 215 ЦК України передбачено, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

В даному випадку суд вважає, що ОСОБА_2 укладаючи з ОСОБА_3 договір від 21 серпня 2019 року переуступки права вимоги до договору купівлі продажу майнових прав №2/60 від 06 серпня 2018 року діяв не добросовісно, зокрема, ОСОБА_3 завідомо знав, що майно належить подружжю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності. Більш того, він є двоюрідним братом відповідача і це не оспорюється сторонами. При цьому, ОСОБА_3 при укладенні вказаного договору не отримав згоди на це другого з подружжя.

Суд вважає, що позивач надала докази того, що правочин вчинений відповідачем ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з порушенням норм діючого законодавства, та при їх укладенні сторонами не дотримано вимог встановлених ст. 203, 215 ЦК України, та 65 СК України.

У відповідності до п. 14 ч.1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Отже, документом, який став підставою для реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_2 , став оспорюваний правочин договір переуступки права вимоги від 21.08.2019 року, який укладений з порушенням норм чинного законодавства України.

У відповідності до ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

Таким чином, правочин, визнаний судом недійсним, не може у відповідності до п.14 ч.1 ст. 27 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» підтверджувати набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно, а, отже, підстави для реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_2 за ОСОБА_3 були відсутні.

Абзацем 5 п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» встановлено, що рішення суду про задоволення позову про повернення майна, переданого за недійсним правочином, чи витребування майна із чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає державній реєстрації, за власником, а також скасування попередньої реєстрації (статті 19, 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень»).

Оскільки суд дійшов висновку про визнання недійсним Договору переуступки права вимоги на вищезазначену квартиру від 21.08.2019 року, то як похідні вимоги підлягають до задоволення позов в частині визнання недійсним та скасування рішення про державну реєстрацію прав на нерухоме майно на вказану квартиру із зобов`язанням вилучити запис.

Вирішуючи позовні вимоги в частині визнання права власності на 1/2 спірної квартири, суд вважає їх такими, що підлягають до задоволення, оскільки на підставі ст.60 СК України квартира, як придбана у шлюбі, є спільною власністю подружжя та, виходячи з рівності часток кожного з подружжя, встановленої ст.70 ч.1 СК України, позивач має право за законом на половину даної квартири.

Доводи відповідача про те, що він не розрахувався із ОСОБА_4 по Договору переуступки права вимоги до Договору купівлі продажу майнових прав №2/60 від 06.08.2018 року не приймає до уваги, оскільки згідно пункту 5 Договору переуступки права вимоги від 07.08.2018 року до договору купівлі продажу майнових прав №2/60 від 06.08.2018 року оплата за набуті майнові права по даному договору здійснюється шляхом сплати набувачем коштів ОСОБА_4 в день підписання цього договору.

Щодо доводів відповідача про те, що ОСОБА_3 погодився виплатити суму боргу за нього лише за умови, що на нього буде оформлено Договір переуступки майнових прав на спірну квартиру, то суд їх також не приймає до уваги, оскільки ОСОБА_3 заздалегідь знав, що зазначена квартира була куплена під час шлюбу.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки є обґрунтованими, заснованими на законі та такими, що знайшли своє повне підтвердження в ході судового розгляду.

Оскільки позовні вимоги позивача задоволені, а при зверненні до суду позивачем сплачений судовий збір, то у порядку передбаченому ст. 141 ЦПК України, він підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 13, 19, 81, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, ст.ст.15, 16, 203, 215 ЦК України, ст.ст.60, 61, 65, 70, СК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Косюк Олена Петрівна про поділ майна подружжя та скасування державної реєстрації задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частки майнових прав за Договором переуступки права вимоги по Договору купівлі продажу майнових прав №2/60 від 06.08.2018 року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 07.08.2018 року на квартиру АДРЕСА_2 .

Визнати недійсним договір переуступки права вимоги, серія та номер: б/н, виданий 21.08.2019 року, видавник: ТОВ «Платинумбуд», укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , який став підставою для прийняття рішення приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Косюк Олени Петрівни про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень індексний номер: 52104924 від 30.04.2020 року 08:35:57; запис №36376133 про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_2 за ОСОБА_3 .

Скасувати рішення приватного нотаріуса Косюк Олени Петрівни про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень індексний номер: 52104924 від 30.04.2020 року 08:35:57, запис №36376133 про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_2 за ОСОБА_3 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму судового збору в розмірі 6303, 75 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повні відомості про учасників справи згідно ст. 265 ч.5 п.4 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_4 .

Відповідвч: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_5 .

Третя особа: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_6 .

Третя особа: Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Косюк Олена Петрівна, АДРЕСА_7 .

Суддя: І.В. Плавич