Р І Ш Е Н Н Я (ЗАОЧНЕ)

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.12.2022 Справа №607/15852/22

м.Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді Сташків Н.М.,

за участю секретаря судового засідання Баб`як Н.О.,

у відсутності сторін,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів у розмірі 460 713,90 грн. Зазначені позовні вимоги обґрунтовує тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 квітня 2017 року. Від даного шлюбу народилась донька ОСОБА_3 , яка проживає разом з позивачем та перебуває на її повному утриманні. Надалі, на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 жовтня 2017 року стягнуто з відповідача в її користь аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 13 лютого 2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Однак відповідач не сплачував аліменти, у нього виникла заборгованість з її сплати та рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 липня 2020 року у користь позивача з відповідача стягнуто неустойку за період з 13.02.2017 по 08.10.2019 у розмірі 20969,88 грн. Державним виконавцем було проведено розрахунок, відповідно до якого заборгованість відповідача становила 153 170, 19 грн, у зв`язку з чим державним виконавцем на відповідача було накладено штраф. Однак, незважаючи на це, відповідач матеріальної допомоги на утримання дочки не надає та внаслідок невиконання рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 жовтня 2017 року у нього надалі існує заборгованість зі сплати аліментів, яка за період з 25 жовтня 2017 року по 31 жовтня 2022 року становить 150 988,52 грн. Наведене підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів №79977 від 04 листопада 2022 року. Відповідач є працездатним, не має на утриманні інших неповнолітніх дітей та непрацездатних батьків, у лікарів нарколога та психіатра на обліку не перебуває, хронічних захворювань, які б перешкоджали йому виконувати свій обов`язок щодо утримання дитини, не має. Тому позивач вважає, що має право на стягнення пені за прострочення сплати аліментів. Загальна сума пені у зв`язку з простроченням сплати аліментів за період з листопада 2019 року по жовтень 2022 року становить 460 713,90 грн. З цих підстав позивач просила стягнути з відповідача зазначену суму неустойки (пені).

Ухвалою судді від 11 листопада 2022 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного провадження з викликом сторін на 12 грудня 2022 року на 14 годину 30 хвилин.

12 грудня 2022 року позивач ОСОБА_1 подала до суду заяву, згідно з якою позовні вимоги вона підтримала у повному обсязі та просила розгляд справи проводити без її участі, не заперечила проти заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, не повідомивши про причини неявки. Відзиву на позов від відповідача не надходило.

За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 3 ст. 223, ст. 280 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки відповідач був належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, не подав відзиву, а представник позивача у судовому засіданні проти заочного розгляду справи не заперечив.

Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини:

Сторони позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 з 09 червня 2012 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 квітня 2017 року.

Від шлюбу сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась дочка ОСОБА_4 , актовий запис № 2831 від 19 листопада 2014 року Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 жовтня 2017 року (справа №607/1910/17) стягнуто із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , ідент. номер НОМЕР_1 в користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , фактичне місце проживання АДРЕСА_2 , на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 13 лютого 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 липня 2020 року (справа №607/24345/19) стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 20 969,88 грн неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Як убачається із зазначеного рішення, вказана сума заборгованості була стягнута у період з 13 лютого 2017 року по 08 жовтня 2019 року.

На підставі вказаного рішення 13 січня 2021 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області видано виконавчий лист №607/24345/19.

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 21 липня 2020 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уклали шлюб, про що 18 липня 2020 року Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) складено актовий запис №911. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу вказано « ОСОБА_7 ».

Від шлюбу у ОСОБА_6 та ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_6 народилась дочка ОСОБА_8 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 26 листопада 2020 року, виданим Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ).

Згідно з довідкою про реєстрацію місця проживання особи від 01 грудня 2017 року ОСОБА_4 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 лютого 2022 року (справа №607/3747/21) визначено місце проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з її матір`ю ОСОБА_1 .

Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи від 30 вересня 2020 року та 25 січня 2021 року ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Постановою про накладення штрафу від 21 жовтня 2022 року (ВП №55542479), винесеною головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Любим А.В., за розрахунком заборгованості зі сплати аліментів від 21 жовтня 2022 року на ОСОБА_2 накладено штраф на користь держави 76 585,09 грн. Зобов`язано боржника виконати рішення у справі №607/1910/17 протягом 10 робочих днів та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення.

Зазначену постанову було направлено боржнику відповідно до супровідного листа №76046 від 21 жовтня 2022 року.

Як слідує з розрахунку заборгованості по аліментах від 04 листопада 2022 року, наданого головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Любим А.В., заборгованість ОСОБА_2 за аліментами, нарахована на підставі виконавчого листа у справі №607/1910/17, за період з лютого 2017 року по 03 листопада 2022 року становить 150 988,52 гривень.

До правовідносин, які виникли між сторонами, суд застосовує такі норми права:

Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

В силу ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Виходячи з вимог ст. 196 СК України, розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 листопада 2021 року в справі № 569/14819/19 (провадження № 61-1586св20) зазначено, що: «правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Викладене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18) та від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18)».

Підсумовуючи наведене, можна зробити висновок, що:

загальні засади (принципи) приватного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, у першу чергу, акти сімейного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах сімейного законодавства;

учасники сімейних правовідносин можуть мати особисті та майнові суб`єктивні сімейні обов`язки. Свої обов`язки учасники сімейних відносин здійснюють різними способами: здійснення активних дій; утримання від здійснення активних дій. Якщо невиконання особистих обов`язків учасників сімейних відносин у випадках, передбачених в законі, може припинятися або не зумовлювати відповідних наслідків, то невиконання сімейного обов`язку майнового характеру не допускається. Оскільки на відміну від особистих, майнові обов`язки можуть виконуватися незалежно від самого носія такого обов`язку за допомогою інших суб`єктів.

невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування відповідних правових наслідків, що можуть визначатися в: нормах СК України; домовленості (договорі) сторін. Наслідки невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку можуть мати: особистий характер, коли негативний вплив відбувається на особисту сферу зобов`язаної особи; майновий характер, якщо такий вплив здійснюється на майнову сферу зобов`язаної особи;

стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів;

розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.

При застосуванні формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» в абзаці 1 частини 1 статті 196 СК України якщо обмежувати нарахування пені поточною заборгованістю (тобто, тією яка існує за всі місяці станом на момент пред`явлення позову чи на інший момент), то при пред`явленні позову за період коли існувало прострочення, а на момент пред`явлення позову поточна заборгованість відсутня, то і не буде межі, яку не повинна перевищувати пеня. Як наслідок, очевидно, що потрібно розмежовувати сукупну поточну заборгованість та заборгованість за аліментами за певний місяць. Суд, з урахуванням принципу розумності, вважає, що оскільки пеня є змінною величиною, основою для обчислення якої є саме заборгованість за аліментами за певний місяць, то формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» означає, що розмір пені не повинен перевищувати розмір заборгованості, на яку вона нараховується. У разі, якщо позивач, з урахуванням принципу диспозитивності пред`явив позов про стягнення пені за декілька місяців, то розмір пені за ці місяці не повинен перевищувати сукупний розмір заборгованості, на яку вона нараховується.

Така правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 19 січня 2022 року у справі №711/679/21.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відтак, висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 19 січня 2022 року у справі №711/679/21 та у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 листопада 2021 року в справі № 569/14819/19, повинні бути враховані при застосуванні норм права до спірних правовідносин у даній справі.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення.

Так, судом установлено, що відповідач ОСОБА_2 є платником аліментів на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 13 лютого 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

У зв`язку з несплатою аліментів з лютого 2017 року у ОСОБА_2 почала заборгованість за аліментами, у тому числі за період з листопада 2019 року по жовтень 2022 року.

Зокрема, ОСОБА_2 узагалі не сплачував аліменти у: січні 2021 року в сумі 3307,33 грн (1/3), травні 2021 року в сумі 3743,33 грн (1/3), липні 2021 року в сумі 3914 грн (1/3), вересні 2021 року в сумі 3884 грн (1/3), протягом листопада 2021 року по січень 2022 року по 4074,66 грн, 4794,66 грн, у лютому в сумі 3818,33 грн (1/3), березені 2022 року в сумі 3818,33 грн (1/3), травні 2022 року в сумі 3818,33 грн (1/3), вересні 2022 року в сумі 3818,33 грн (1/3).

Заборгованість, яка виникла за період, починаючи з лютого 2017 року, вперше була частково сплачена в червні 2019 року.

В подальшому, у період з листопада 2019 року по червень 2020 року відповідач частково сплачував аліменти по 1000 грн (в місяць), в липні 2020 року в сумі 2000 грн, у період з серпня 2020 року по вересень 2020 року по 1000 грн (в місяць), в жовтні 2020 року в сумі 2000 грн, у період з листопада 2020 року по грудень 2020 року по 1000 грн (в місяць), у лютому 2021 року в сумі 2005 грн,у період з березня 2021 року по квітень 2021 року по 1005 грн (в місяць), у червні 2021 року в сумі 1005 грн,у серпня 2021 року в сумі 1305 грн, у жовтні 2021 року в сумі 1306 грн, у квітні 2022 року в сумі 9906 грн, у червні 2022 року в сумі 2973 грн, у липні 2022 року в сумі 2854 грн, у серпні 2022 року в сумі 3000 грн та у жовтні 2022 року в сумі 3000 грн.

З цих підстав відповідно до вимог статті 196 СК України позивач як одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення.

Судом перевірено виконаний позивачем розрахунок неустойки за аліментами, здійснений за період з листопада 2019 року по жовтень 2022 року, долучений до позовної заяви, та встановлено, що він не відповідає правилам розрахунку, визначеним ст. 196 СК України, оскільки, розрахунок має бути проведений таким чином:

№Заборгованість по аліментам за відповідний місяцьКількість днів прострочення заборгованості по аліментах за відповідний місяцьПеріод, за який розраховується пеняРозмір пені
1листопад 2019 року 1897,67 грн (2897,67 нараховано 1000 сплачено)106601.12.2019 31.10.202220 229,16 грн
2грудень 2019 року 2217 грн (3217 нараховано 1000 сплачено)103501.01.2020 31.10.202222 945,95 грн
3січень 2020 року 1045,25 грн (2045,25 нараховано 1000 сплачено)100401.02.2020 31.10.202210 494,31 грн
4лютий 2020 року 1847,33 грн (2847,33 нараховано 1000 сплачено)97501.03.2020 31.10.202218 011,47 грн
5березень 2020 року 1882 грн (2882 нараховано 1000 сплачено)94401.04.2020 31.10.202217 766,08 грн
6квітень 2020 року 1605 грн (2605 нараховано 1000 сплачено)91401.05.2020 31.10.202214 699,70 грн
7травень 2020 року 1755,33 грн (2755,33 нараховано 1000 сплачено)88301.06.2020 31.10.202215 499,56 грн
8червень 2020 року 2208,33 грн (3208,33 нараховано 1000 сплачено)85301.07.2020 31.10.202218 837,05 грн
9липень 2020 року 1240 грн (3240 нараховано 2000 сплачено)82201.08.2020 31.10.202210 192,80 грн
10серпень 2020 року 2134 грн (3134 нараховано 1000 сплачено)79101.09.2020 31.10.202216 879,94 грн
11вересень 2020 року 2301,66 грн (3301,66 нараховано 1000 сплачено)76101.10.2020 31.10.202217 515,63 грн
12жовтень 2020 року 1379,33 грн (3379,33 нараховано 2000 сплачено)73001.11.2020 31.10.202210 069,11 грн
13листопад 2020 року 2476 грн (3476 нараховано 1000 сплачено)70001.12.2020 31.10.202217 332 грн
14грудень 2020 року 2981,66 грн (3981,66 нараховано 1000 сплачено)66901.01.2021 31.10.202219 947,31 грн
15січень 2021 року 3307,33 грн63801.02.2021 31.10.202221 100,77 грн
16лютий 2021 року 1421,66 грн (3426,66 нараховано 2005 сплачено)61001.03.2021 31.10.20228 672,13 грн
17березень 2021 року 2652,66 грн (3657,66 нараховано 1005 сплачено)57901.04.2021 31.10.202215 358,90 грн
18квітень 2021 року 2866 грн (3871 нараховано 1005 сплачено)54901.05.2021 31.10.202215 734,34 грн
19травень 2021 року 3743,33 грн51801.06.2021 31.10.202219 390,45 грн
20червень 2021 року 3092,66 грн (4097,66 нараховано 1005 сплачено)48801.07.2021 31.10.202215 092,18 грн
21липень 2021 року 3914 грн45701.08.2021 31.10.202217 886,98 грн
22серпень 2021 року 2456 грн (3761 нараховано 1305 сплачено)42601.09.2021 31.10.202210 462,56 грн
23вересень 2021 року 3884 грн39601.10.2021 31.10.202215 380,64 грн
24жовтень 2021 року 2565,66 грн (3871,66 нараховано 1306 сплачено)36501.11.2021 31.10.20229364,66 грн
25листопад 2021 року 4074,66 грн33501.12.2021 31.10.202213 650,11 грн
26грудень 2021 року 4794,66 грн30401.01.2022 31.10.202214 575,77 грн
27січень 2022 року 3269,34 грн (3818,33 нараховано 548,99 сплачено за рахунок передплати здійсненої у квітні 2022 року)27301.02.2022 31.10.20228925,30 грн
28лютий 2022 року 3818,33 нараховано 3818,33 сплачено за рахунок переплати здійсненої у квітні 2022 року---
29березень 2022 року 3818,33 нараховано 3818,33 сплачено за рахунок переплати здійсненої у квітні 2022 року---
30квітень 2022 року 3818,33 нараховано 9906 сплачено (переплата 6087,67 зарахована на попередні місяці)---
31травень 2022 року 3818,33 грн15301.06.2022 31.10.20225842,04 грн
32червень 2022 року 845,33 грн (3818,33 нараховано 2973 сплачено)12301.07.2022 31.10.20221039,76 грн
33липень 2022 року 964,33 грн (3818,33 нараховано 2854 сплачено)9201.08.2022 31.10.2022887,18 грн
34серпень 2022 року 818,33 грн (3818,33 нараховано 3000 сплачено)6101.09.2022 31.10.2022499,18 грн
35вересень 2022 року 3818,33 грн3101.10.2020 31.10.2022359,29 грн

Таким чином, сукупний розмір пені (неустойки за період з 01 листопада 2019 року по 31 жовтня 2022 року) становить 425 436,70 грн, що перевищує сто відсотків заборгованості відповідача зі сплати аліментів, оскільки загальний розмір заборгованості за аліментами, на яку нарахована така пеня, відповідно до виконаного державним виконавцем розрахунку заборгованості за аліментами, за період з листопада 2019 року до жовтня 2022 року становить 81193,48 грн (127557,48 грн, які мали бути сплачені за вказаний період 46364 грн, які фактично сплачені за вказаний період, = 81193,48 грн).

Жодних доказів, які б свідчили про відсутність вини відповідача у виникненні заборгованості за аліментами за період з листопада 2019 року до жовтня 2022 року, судом не здобуто.

Таким чином, судом установлено наявність підстав для стягнення з відповідача пені у зв`язку з простроченням сплати аліментів у розмірі 81193,48 грн.

З урахуванням викладеного, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення шляхом стягнення з відповідача на користь позивача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів в розмірі 81193,48 грн.

У зв`язку із частковим задоволенням позову відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави судові витрати, від сплати яких позивача було звільнено під час звернення з позовом до суду.

Керуючись ст. 2, 4, 12, 13, 76-81, 223, 258-259, 263-265, 268, 273, 280, 281-284, 289, 352, 354-355, п.п. 15.5 п. 15 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 81193 (вісімдесят одна тисяча сто дев`яносто три) гривні 48 (сорок вісім) копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь держави судовий збір у розмірі 992,40 гривні.

Заочне рішення може бути переглянуте Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 .

Повне рішення суду складено 12 грудня 2022 року.

СуддяН. М. Сташків