Дата документу 25.05.2022
Справа № 334/8158/21
Провадження № 2/334/801/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

25 травня 2022 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Турбіної Т.Ф., при секретарі Кузьменко К.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника адвоката Черкашина Івана Івановича до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району, про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 в особі представника адвоката Черкашина І.І. звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав у відношенні неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В обґрунтування вимог позову вказує, щопозивачка перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 з 18.11.2006, який було розірвано рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 03.06.2015.

Від шлюбу сторони мають спільну дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12.11.2015 з відповідача стягнуто на користь позивачки аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) батька щомісячно, але не менш ніж 30 | прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 28.08.2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідач дитиною абсолютно не цікавиться, не приймає участі у її вихованні та утриманні, аліменти з моменту їх призначення жодного разу не сплачував, у зв`язку і чим має значну заборгованість, розмір якої станом на 24.11.2020 складав 128623 грн. 70 коп. Крім того, за невиконання рішення суду про стягнення аліментів на утримання дитини, органами виконавчої влади на відповідача було накладено штраф у розмірі 7252 грн. 05 коп.

Дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на її повному матеріальному забезпеченні та утриманні. Батько проживає окремо від дитини, з донькою ніяких стосунків не підтримує, не спілкується, не виявляє до неї батьківської уваги, турботи, доля дитини його не цікавить. Відповідач не займається вихованням дитини, не цікавиться її життям, взагалі не виконує батьківських обов`язків, не має наміру бачитись з дитиною, не цікавиться її станом.

Таким чином, відповідач фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до своєї дитини.

Приймаючи до уваги викладене, просить позбавити відповідача ОСОБА_2 батьківських прав відносно доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також вирішити питання про судові витрати.

У судове засідання позивачка, її представники не з`явились, позивачка звернулась до суду із заявою про розгляд справи без її участі, заявлені вимоги підтримала і просила їх задовольнити.

Відповідач, його представник, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, повторно не заявились, відзиву на позовну заяву не надали.

Представник Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району в судове засідання не з`явився, звернувся із заявою про розгляд справи без його участі, просить ухвалити рішення з урахування висновку Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району та в інтересах дитини.

Враховуючи неодноразову неявку відповідача, його представника, відсутність відзиву на позовну заяву, суд, за згодою позивачки, ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи у відповідності до ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи та надані докази і оцінивши їх у сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі ОСОБА_2 з 18.11.2006 року. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 03.06.2015 року по справі 334/3032/15-ц шлюб між сторонами розірвано.

Від шлюбу сторони по справі мають спільну дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_1 .

Дитина проживає разом з матір`ю та знаходиться на її повному матеріальному забезпеченні та утриманні. Матеріалами справи підтверджується, що батько проживає окремо від дитини, з донькою ніяких стосунків не підтримує, матеріально не забезпечує, не цікавиться її життям, не займається вихованням дитини.

Так, рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12.11.2015 року по справі №334/7722/15-ц з відповідача стягнуто на користь позивачки аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) батька щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 28.08.2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням та не бажаючи сплачувати аліменти на утримання доньки, відповідач звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, яка ухвалою Апеляційний суд Запорізької області від 02.11.2016 року була залишена без задоволення.

Достеменно знаючи про обов`язковість виконання судового рішення та про свій обов`язок сплачувати аліменти на утримання доньки, відповідач з моменту призначення аліментів жодного разу їх не сплачував, станом на 24.11.2020 року заборгованість складає 128623,70 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості Дніпровського ВДВС у м. Запоріжжі.

За невиконання рішення суду про стягнення аліментів на утримання дитини, постановою державного виконавця Дніпровського ВДВС у м. Запоріжжі від 24.11.2020 на відповідача було накладено штраф у розмірі 7252,05грн.

Між тим, відповідач і надалі ухиляється від сплати аліментів, що підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів, згідно якого заборгованість станом на 31.12.2021 складає 145594,99 грн.

Ті обставини, що відповідач дитиною не цікавиться, не приймає участі у її вихованні, підтверджується довідкою директора Запорізького НВК №109, згідно якої батько учениці ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 протягом 2020/2021 навчального року контакту зі школою, де вчиться дитина, не підтримує, зі вчителями не спілкується.

Згідно довідки керівника курсів іноземних мов при «Мовній академії» ФОП ОСОБА_4 , оплату за навчання учениці ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вносить мати ОСОБА_1 .

Спеціалістами відділу по Дніпровському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради 05.01.2021 проведена бесіда з неповнолітньою ОСОБА_3 та отримано пояснення з приводу позовної заяви про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав. Анна підтримує позов матері та згодна з позбавленням батьківських прав ОСОБА_2 .

Районною адміністрацією Запорізької міської ради по Дніпровському району ОСОБА_2 направлялись запрошення з`явитися до відділу служби, а також на комісію з приводу розгляду справи про позбавлення його батьківських прав (лист № 17.02/01-27/44 від 17.01.2022), однак ОСОБА_2 не з`явився на засідання комісії.

ОСОБА_2 в телефонному режимі зв`язався зі спеціалістами відділу служби та повідомив, що перебуває за межами України і не може бути присутнім на засіданні комісії, висловив своє небажання щодо позбавлення батьківських прав, а його інтереси буде представляти адвокат. Відповідачу роз`яснено його права, а саме: необхідність подання до районної адміністрації до 27.01.2022 письмової думки щодо позбавлення батьківських прав та доказів належного виконання батьківських обов`язків.

Дане питання повторно було винесено на розгляд комісії, яка відбулася 27.01.2022, оскільки ОСОБА_2 та його адвокат не надіслали на засідання комісії жодних документів.

Враховуючи вищевикладені обставини, орган опіки та піклування дійшов висновку, беручи до уваги, що ОСОБА_2 неналежним чином не виконує свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, права та інтереси якої повинні бути захищені у встановленому законом порядку, з метою захисту прав та інтересів дитини, вважати за можливе позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до частини третьої статті 51Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною сьомою статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27лютого 1991року №789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, вказаною нормою визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Згідно зі статтею 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Крім того, зазначені чинники, повинні мати систематичний та постійних характер.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків.

Встановлені судом обставини справи свідчать, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, оскільки встановлено, що він з донькою не спілкується, жодної матеріальної допомоги не надає, не цікавиться її життям, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не створює умов для отримання освіти, не займається їх вихованням.

Таке ставлення відповідача до дитини свідчить про свідоме нехтування ним своїми батьківськими обов`язками і розцінюється судом як ухилення від виховання дитини.

Будь-яких доказів, які б це спростовували або вказували на намагання займатись вихованням доньки чи наявність у цьому непереборних перешкод відповідач суду не надав.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

При цьому судом роз`яснюється, що відповідач не позбавлений можливості порушити питання про поновлення в батьківських правах після усунення обставин, які слугували підставою для задоволення позову у цій справі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивачки у сумі 908,00 грн.

Керуючись ст.ст. 10-13, 76-81, 89, 141, 223, 258-259, 263-265, 280, 354-355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 в особі представника адвоката Черкашина Івана Івановича до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району, про позбавлення батьківських прав задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав у відношенні неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім грн. 00 коп.).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вищезазначених строків, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя: Турбіна Т. Ф.