Справа № 466/4234/17
Провадження № 2/466/57/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«14» листопада 2022 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Кавацюка В.І

при секретарях Молінській С.В., Назаркевич Ю.В., Настасяк Б.І.,

Хомляк О.П.

учасники справи: позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2

відповідач ОСОБА_3

третя особа без самостійних вимог Третя львівська державна нотаріальна контора

представник позивача ОСОБА_1 адвокат Іляш І.Т.

представник позивача ОСОБА_2 адвокат Куліченко Д.О.

представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Шала Р.М.

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові

об`єднану цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Третя львівська державна нотаріальна контора про визнання заповіту недійсним та позовом ОСОБА_2 , від імені якої діє адвокат Куліченко Дмитро Олександрович, до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Третя львівська державна нотаріальна контора про визнання заповіту недійсним,

у с т а н о в и в:

13 червня 2017 року ОСОБА_1 пред`явила в Шевченківський районний суд м. Львова позов до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Третя львівська державна нотаріальна контора, про визнання заповіту недійсним.

Як на підставу позову зазначила про те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 62 роки померла її рідна сестра ОСОБА_4 , 1954 року народження.

Після її смерті залишилося спадкове майно - квартира АДРЕСА_1 .

Причиною смерті сестри було самогубство. Вона викинулася з вікна дев`ятиповерхового будинку, оскільки починаючи з 1989 року і по день смерті хворіла на шизофренію та на протязі вказаних років періодично кожного року перебувала на лікуванні у Львівській обласній психіатричній лікарні. В періоди загострення хвороби сестра перебувала у лікарні по 9 місяців і більше.

У зв`язку з вказаним захворюванням Управлінням Пенсійного фонду України у Шевченківському районі м. Львова ОСОБА_4 була призначена пенсія по інвалідності.

Похоронами ОСОБА_4 вона, позивач, займалася особисто. Відповідач ОСОБА_3 , яка є її ще однією рідною сестрою, була присутня на похоронах ОСОБА_4 , але участі у витратах і організації цих похорон не приймала.

16 травня 2017 року вона, ОСОБА_1 , звернулася із заявою про прийняття спадщини у Третю львівську державну нотаріальну контору, на яку отримала відповідь про неможливість реалізації права на спадкування за законом, оскільки при житті ОСОБА_4 склала заповіт на іншу особу.

Після отримання цієї відповіді і спілкування із сусідами померлої сестри, вона дізналась, що відповідач ОСОБА_3 в період знаходження ОСОБА_4 на лікуванні у психіатричній лікарні забрала її звідти та доставила у Третю львівську державну нотаріальну контору для укладення заповіту.

Однак, ще при житті ОСОБА_4 мала бажання скласти заповіт на рідного брата ОСОБА_5 , проте останній помер у 2012 році. Про намір скласти заповіт на користь сестри - відповідача ОСОБА_6 вона ніколи не повідомляла.

Вищенаведене дає можливість встановити, що ОСОБА_4 ніколи не виявляла бажання заповісти усе своє майно сестрі - ОСОБА_3 , а волевиявлення померлої ОСОБА_4 не можна вважати вільним та таким, яке відповідало її волі, оскільки на момент підписання оспорюваного заповіту остання мала проблеми із психічним здоров`ям, перебувала на лікуванні у психіатричній лікарні, а відтак не могла розуміти значення своїх дій та керувати ними.

З огляну на наведені обставини, враховуючи положення ст. ст. 1233, 1247, 1257 ЦК України, просить ухвалити рішення про визнання недійсним заповіту, який був підписаний ОСОБА_4 та посвідчений державним нотаріусом Третьої львівської державної нотаріальної контори.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13 червня 2017 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Третя львівська державна нотаріальна контора, про визнання заповіту недійсним (єдиний унікальний номер судової справи: 466/4234/17) було передано для розгляду головуючому судді Шевченківського районного суду м. Львова Глинській Д.Б.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова Глинської Д.Б. від 14 червня 2017 року було відкрито провадження у справі №466/4234/17 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Третя львівська державна нотаріальна контора, про визнання заповіту недійсним та справу призначено до судового розгляду.

18 грудня 2017 року поштовим зв`язком до Шевченківського районного суду м.Львова також надійшла позовна заява ОСОБА_2 , від імені якої діє адвокат Куліченко Дмитро Олександрович, до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Третя львівська державна нотаріальна контора, про визнання заповіту недійсним.

В обгрунтування позовних вимог адвокат Куліченко Д.О. зіслався на наступні обставини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є сестрою позивача ОСОБА_2 .

25 травня 2017 року позивач ОСОБА_2 звернулась із заявою про прийняття спадщини у Третю львівську державну нотаріальну контору, на яку отримала відповідь від 01.06.2017 №1538/02-14 про те, що її сестрою ОСОБА_4 було складено заповіт на іншу особу. Оскільки спадкоємець за заповітом спадщину прийняв, то ОСОБА_2 , як спадкоємець за законом, не мас права па спадкування.

Нещодавно позивач ОСОБА_2 дізналась, що спадкоємцем за заповітом є інша її сестра - ОСОБА_3 .

Позивач ОСОБА_2 вважає, що волевиявлення померлої ОСОБА_4 не можна вважати вільним та таким, що відповідало її волі, оскільки на момент підписання оспорюваного заповіту остання мала проблеми із психічним здоров`ям, а відтак не могла розуміти значення своїх дій та керувати ними.

Відповідно до положень ч.1 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила в момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Висновок про тимчасову недієздатність учасника такого правочину слід робити перш за все на основі доказів, які свідчать про внутрішній, психічний стан особи в момент вчинення правочину. Хоча висновок експертизи в такій справі є лише одним із доказів у справі і йому слід давати належну оцінку в сукупності з іншими доказами, будь-які зовнішні обставин (показання свідків про поведінку особи тощо) мають лише побічне значення для встановлення того, чи була здатною особа в конкретний момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.

Підставою для визнання правочину недійсним за ст. 225 ЦК України може бути лише абсолютна неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.

Зазначена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України №6-1531цс16 від 28 вересня 2016 року, № 6-9цс12 від 29 лютого 2012 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для усіх судів України.

Враховуючи вищевикладене, просить:

- прийняти позовну заяву до провадження;

- призначити судово-психіатричну експертизу щодо померлої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , для встановлення чи була здатна вона в момент підписання заповіту розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними;

- витребувати у Третьої львівської державної нотаріальної контори належним чином засвідчену копію спадкової справи, заведену на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- визнати недійсним заповіт, складений ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як такий, що підписаний особою, котра не могла розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.

- розподілити судові витрати між сторонами відповідно до вимог цивільного процесуального законодавства.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18 грудня 2017 року позовну заяву ОСОБА_2 , від імені якої діє адвокат Куліченко Д.О., до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Третя львівська державна нотаріальна контора, про визнання заповіту недійсним (єдиний унікальний номер судової справи: 466/10023/17) було передано для розгляду головуючому судді Шевченківського районного суду м. Львова Єзерському Р.Б.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова Єзерського Р.Б. від 19 грудня 2017 року позовну заяву ОСОБА_2 , від імені якої діє адвокат Куліченко Д.О., до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Третя львівська державна нотаріальна контора, про визнання заповіту недійсним прийнято до розгляду, у справі №466/10023/17 відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 01 лютого 2018 року в цивільній справі №466/10023/17 (головуючий суддя Єзерський Р.Б.) було задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_2 адвоката Куліченка Д.О. та вказану цивільну справу об`єднано в одне провадження з цивільною справою №466/4234/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Третя львівська державна нотаріальна контора, про визнання заповіту недійсним (головуючий суддя Глинська Д.Б.) та об`єднаній судовій справі присвоєно єдиний унікальний номер: 466/4234/17.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 13 листопада 2018 року в об`єднаній цивільній справі №466/4234/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Третя львівська державна нотаріальна контора, про визнання заповіту недійсним та позовом ОСОБА_2 , від імені якої діє адвокат Куліченко Д.О., до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Третя львівська державна нотаріальна контора, про визнання заповіту недійсним призначено судову посмертну психіатричну експертизу, на вирішення якої поставлені такі питання:

- чи страждала ОСОБА_4 на момент укладення оспорюваного заповіту 10 вересня 2007 року будь-яким психічним захворюванням?

- чи усвідомлювала ОСОБА_4 на момент укладення оспорюваного заповіту 10 вересня 2007 року значення своїх дій та чи могла керувати ними?

Цією ж ухвалою матеріали справи були направлені в розпорядження експертів, а провадження у справі на час проведення вказаної експертизи - зупинено.

Після проведення судової посмертної психіатричної експертизи ухвалою Шевченківського районного суду м Львова від 12 червня 2019 року провадження в зазначеній цивільній справі №466/4234/17 поновлено.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 березня 2021 року об`єднану цивільну справу №466/4234/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Третя львівська державна нотаріальна контора, про визнання заповіту недійсним та позовом ОСОБА_2 , від імені якої діє адвокат Куліченко Д.О., до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Третя львівська державна нотаріальна контора, про визнання заповіту недійсним передано для розгляду по суті головуючому судді Шевченківського районного суду м. Львова Кавацюку В.І.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова Кавацюка В.І. від 11 березня 2021 року об`єднану цивільну справу №466/4234/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Третя львівська державна нотаріальна контора, про визнання заповіту недійсним та позовом ОСОБА_2 , від імені якої діє адвокат Куліченко Д.О., до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Третя львівська державна нотаріальна контора, про визнання заповіту недійсним прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження та в справі призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 06 вересня 2021 року підготовче провадження в об`єднаній цивільній справі №466/4234/17 було закрито та справу призначено до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 адвокат Іляш І.Т. позови ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним підтримала, зіславшись на обставини, які викладені в позовних заявах.

Позивач ОСОБА_2 та її представники в судове засідання не з`явились та в матеріалах справи міститься заява ОСОБА_2 , з якої убачається, що вона свій позов підтримує та просить проводити розгляду справи без її участі.

Відповідач ОСОБА_3 в судові засідання жодного разу не з`явилась, хоч про час і місце розгляду справи їй було відомо.

Представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Шала Р.М. в судовому засіданні проти задоволення позовів заперечив, посилаючись на те, що єдиним доказом, яким позивачі ОСОБА_1 і ОСОБА_2 обгрунтовують свої вимоги про визнання заповіту недійсним, є висновок судово-психіатричного експерта №02-К від 18.01.2019 року стосовно померлої ОСОБА_4 , який складений трьома експертами. Однак експерти хворої ОСОБА_4 при житті не оглядали та не звернули уваги на ряд обставин, які мають істотне значення. В медичних документах, які долучені до матеріалів справи, зокрема, у виписці-епікризі з медичної карти №5427/07р. від 10 вересня 2007 року, яка підготовлена лікуючим лікарем ОСОБА_7 та завідувачем 2-им відділенням І. Кухар за результатами медичного огляду ОСОБА_4 , проведеного перед її випискою з лікувального медичного закладу, зазначено про її психічний стан на 10 вересня 2007 року: «свідомість ясна». В матеріалах справи також міститься відповідь від 26.01.2021 року №1/01.4.12 заступника генерального директора з лікувальної роботи комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівська обласна психіатрична лікарня», головного позаштатного експерта департаменту Львівської обласної державної адміністрації зі спеціальності «Психіатрія» Закаля Ю.П. на адвокатський запит, згідною з якою: «виписка ОСОБА_4 з КЗ ЛОР ЛОКПЛ 10.09.2007 року відбулася на підставі її добровільної, спроможної усвідомленої згоди відповідно до вимог Закону України «Про психіатричну допомогу». Діагностований у ОСОБА_4 10.09.2007 року ясний стан свідомості зі збереженими орієнтаціями, а також її виписка в цей день з медичного закладу на підставі її добровільної, спроможної, усвідомленої згоди, виключають абсолютну неспроможність ОСОБА_4 розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними у вказаний день. З огляду на наведене, вважає висновок судово-психіатричного експерта №02-К від 18.01.2019 року необгрунтованим, а тому просить у задоволенні позову відмовити.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог Третьої львівської державної нотаріальної контори в судове засідання жодного разу не з`явився, хоч про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся в установленому порядку та в матеріалах справи міститься лист завідувача Третьої львівської державної нотаріальної контори Спільник З.В. з проханням проводити розгляд справи без участі свого представника.

Заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_1 адвоката Іляш І.Т., представника відповідача ОСОБА_3 адвокат Шали Р.М., показання свідка ОСОБА_8 , пояснення експертів Королюка Я.О., ОСОБА_9 ОСОБА_10 , з`ясувавши обставини, на які сторони покликаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд приходить до висновку, позови ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним є обгрунтованими і такими, що підлягають до задоволення, виходячи з наступного.

У відповідності до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом ч.ч.1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Положеннями ч.ч.1-4 ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Аналогічні приписи щодо обов`язку доказування і подання доказів також зазначено в ч.1 ст. 81 цього Кодексу.

У відповідності до ч.ч.1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з положеннями ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

За змістом ч.1 ст. 78 цього Кодексу суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Відповідно до ст. ст. 79, 80 ЦПК України, які регулюють достовірність та достатність доказів, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

В судовому засіданні, що позивачі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , народилися в селі Явори Турківського району Львівської області та є рідними сестрами.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Львові у віці 62 років померла інша рідна сестра сторін по справі - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка села Явори Турківського району Львівської області. Причина смерті ушкодження внаслідок падіння з висоти, намір невизначений. До часу своєї смерті ОСОБА_4 була зареєстрована та проживала в однокімнатній приватизованій квартирі АДРЕСА_1 .

Вказані обставини підтверджуються поясненнями представників сторін в судовому засіданні, долученою до матеріалів справи копією спадкової справи №137/2017, яка була заведена 13 березня 2017 року Третьою львівською державною нотаріальною конторою до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , та ці обставини ніким з учасників процесу не оспорювались.

Судом також встановлено, що за життя, а саме 10 вересня 2007 року, ОСОБА_4 уклала заповіт, згідно з яким, на випадок своєї смерті, заповіла належну їй на праві приватної власності однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 своїй сестрі ОСОБА_3 , яка є відповідачем по справі.

Підпис ОСОБА_4 на цьому заповіті було посвідчено державним нотаріусом Третьої львівської державної нотаріальної контори Семенюк О.Є. та вказаний заповіт було зареєстровано в реєстрі за №2-1472.

У відповідності до положень ч.ч.1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Приписами ч.ч.1-3 ст. 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

За змістом ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно з положеннями ч.1 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

У відповідності до вимог ст. 1257 цього Кодексу заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. У разі недійсності заповіту спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений права на спадкування, одержує право на спадкування за законом на загальних підставах.

Як зазначалось вище, ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 13 листопада 2018 року в об`єднаній цивільній справі №466/4234/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Третя львівська державна нотаріальна контора, про визнання заповіту недійсним та позовом ОСОБА_2 , від імені якої діє адвокат Куліченко Д.О., до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Третя львівська державна нотаріальна контора, про визнання заповіту недійсним призначено судову посмертну психіатричну експертизу, на вирішення якої поставлені такі питання:

- чи страждала ОСОБА_4 на момент укладення оспорюваного заповіту 10 вересня 2007 року будь-яким психічним захворюванням?

- чи усвідомлювала ОСОБА_4 на момент укладення оспорюваного заповіту 10 вересня 2007 року значення своїх дій та чи могла керувати ними?

Вказана судова посмертна психіатрична експертиза проводилась комісією експертів комунального закладу Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» в складі:

голова комісії: Маланчук А.З. освіта вища медична, спеціальність судово-психіатрична експертиза, вища кваліфікаційна категорія, другий кваліфікаційний клас судового експерта, стаж експертної роботи 22 роки, посада заступник генерального директора з експертизи, голова судово-експертних комісій;

члени комісії: ОСОБА_9 освіта вища медична, спеціальність судово-психіатрична експертиза, вища кваліфікаційна категорія, вищий кваліфікаційний клас судового експерта, стаж експертної роботи 29 років, посада завідувач відділенням судово-психіатричної експертизи;

доповідач: Королюк Я.О. освіта - вища медична, спеціальність судово-психіатрична експертиза, вища кваліфікаційна категорія, другий кваліфікаційний клас судового експерта, стаж експертної роботи 21 рік, посада лікар судово-психіатричний експерт.

В розпорядження експертів були представлені матеріали об`єднаної цивільної справи №466/4234/17, копія спадкової справи №137/2017, яка була заведена Третьою львівською державною нотаріальною конторою після смерті ОСОБА_4 , та медична документація з комунального закладу Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» стосовно ОСОБА_4 .

З висновку судово-психіатричного експерта №02-К від 18 січня 2019 року вбачається, що на момент укладення заповіту 10 вересня 2007 року ОСОБА_4 страждала хронічним, стійким психічним розладом у виді параноїдної шизофренії з вираженим дефектом в емоційно-вольовій сфері та не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

З вищевказаних висновку та медичної документації також видно, що вперше психічні розлади появилися в ОСОБА_4 в 1989 році з домінуванням галюцинаторно-параноїдної симптоматики. З того часу по 10 вересня 2007 року лікувалась в умовах КЗ ЛОР ЛОКПЛ 15 (п`ятнадцять) разів. Захворювання носить беземісійний характер, сформувався виражений дефект в емоційно-вольовій сфері по апато-абулічному типу. В 1999 році мала місце суіцидальна спроба (медикаментозне отруєння). В 2007 році ОСОБА_4 госпіталізовувалась в КЗ ЛОР ЛОКПЛ 3 (три) рази, а саме: з 22.02.2007 року по 04.06.2007 року, з 09.07.2007 року по 10.09.2007 року, з 12.10.2007 року по 09.01.2008 року. Виписувалась з лікарні з діагнозом параноїдна шизофренія, безперервний перебіг з вираженим дефектом в емоційно-вольовій сфері. Після цього підекспертна ще 7 (сім) разів перебувала на лікуванні в КЗ ЛОР ЛОКПЛ. Останній раз з 09.06. по 19.09.2012 року. Виписувалась з лікарні з діагнозом параноїдна шизофренія, безперервний перебіг з вираженим дефектом в емоційно-вольовій сфері.

Допитані в судовому засіданні експерти ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 підтвердили обставини, які викладені у вищевказаному висновку судово-психіатричного експерта №02-К від 18 січня 2019 року.

При цьому, суд не приймає до уваги доводи представника відповідача ОСОБА_3 адвоката Шали Р.М. про те, що висновок судово-психіатричного експерта №02-К від 18.01.2019 року необгрунтованим, що він спростовується показаннями свідка ОСОБА_8 (сусідки ОСОБА_4 ) та відповіддю заступника генерального директора з лікувальної роботи комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівська обласна психіатрична лікарня», головного позаштатного експерта департаменту Львівської обласної державної адміністрації зі спеціальності «Психіатрія» Закаля Ю.П. від 26.01.2021 року за №1/01.4.12 на адвокатський запит, згідною з якою: «виписка ОСОБА_4 з КЗ ЛОР ЛОКПЛ 10.09.2007 року відбулася на підставі її добровільної, спроможної усвідомленої згоди відповідно до вимог Закону України «Про психіатричну допомогу», оскільки такі доводи є непереконливими, вони спростовуються іншими доказами у справі, а тому суд не може їх взяти в основу свого рішення і відмовити у задоволенні позовів.

Так, з виписки епікризу з медичної картки №5427/07р., який був складений лікуючим лікарем ОСОБА_7 і на який покликається адвокат Шала Р.М. видно, що ОСОБА_4 поступила в КЗ ЛОР ЛОКПЛ 09.07.07р. та виписана 10.09.07р., тобто в день укладення оспорюваного заповіту. На час виписки психічний стан: свідомість ясна, орієнтація збережена. Доступна мовному контакту. При розмові неадекватно посміхається. Тривожна, внутрішньо напружена. Своїх переживань повністю не розкриває, висловлює вищеописані скарги, повідомляє, «що має страх, неспокій, не може їсти, виконувати звичну домашню роботу». Емоційно сплющена. Критика часткова. Бажає лікуватись. Антисуспільних та суіцидальних тенденцій не виявляє.

З цієї ж виписки епікризу з медичної картки №5427/07р. видно, що за час лікування В ОСОБА_4 втратили актуальність маячні переживання, нормалізувалась поведінка та вона була виписана з лікарні на прохання та в супроводі сестри відповідача ОСОБА_3 , на користь якої в день був укладений оспорюваний заповіт.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8 показала, що ОСОБА_4 була її сусідкою та вона дійсно довгий час хворіла шизофренією. Коли в ОСОБА_4 були загострення, то вона викидала через вікно квартири одяг, посуд, закрутки, щось не те робила і не те говорила. Вона, свідок, могла заходити до ОСОБА_4 приблизно один раз в місяць та вважає, що така хвороба, як шизофренія, не лікується.

Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позови ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , від імені якої діє адвокат КуліченкоД.О., до ОСОБА_3 про визнання недійсним заповіту, який був укладений 10 вересня 2007 року ОСОБА_4 , є підставними та такими, що підлягають до задоволення, оскільки судом безспірно встановлено, що станом на час укладення оспорюваного заповіту ОСОБА_4 страждала хронічним, стійким психічним розладом у виді параноїдної шизофренії з вираженим дефектом в емоційно-вольовій сфері та не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Керуючись ст. ст. 3, 4, 5, 10, 12, 13, 76, 77, 78, 79, 81, 82, 83, 89, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, ст. ст. 15, 16, 202, 203, 215, 225, 1233, 1247, 1257 ЦК України, суд

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Третя львівська державна нотаріальна контора про визнання заповіту недійсним та позов ОСОБА_2 , від імені якої діє адвокат Куліченко Дмитро Олександрович, до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Третя львівська державна нотаріальна контора про визнання заповіту недійсним задовольнити повністю.

Визнати недійсним заповіт, який був укладений у м. Львові 10 вересня 2007 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і посвідчений державним нотаріусом Третьої львівської державної нотаріальної контори Семенюк О.Є. та зареєстрований в реєстрі за №2-1472.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 960,00 грн. (дев`ятсот шістдесят гривень) витрат по оплаті судового збору.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 640,00 грн. (шістсот сорок гривень) витрат по оплаті судового збору.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , місце фактичного проживання: АДРЕСА_3 ;

позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 ;

відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 ;

третя особа без самостійних вимог: Третя львівська державна нотаріальна контора, адреса місцезнаходження: 79019, м. Львів, просп. В.Чорновола, буд.39.

Повний текст судового рішення складено 28 листопада 2022 року.

Суддя В. І. Кавацюк