Справа № 462/1311/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

( д о д а т к о в е )

01 червня 2022 року головуючий суддя Залізничного районного суду м. Львова Бориславський Ю.Л.розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення /виклику/ сторін в приміщенні суду у м. Львові заяву представника позивача - адвоката Таганцова Богдана Анатолійовича про розподіл судових витрат,

в с т а н о в и в :

рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 24 травня 2022 року позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Управління активами», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, держаний виконавець Залізничного відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції - про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №242769 виданий 27.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем. Із Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Управління активами» на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 1488 /одна тисяча чотириста вісімдесят вісім/ гривень 60 копійок.

29.03.2022 року представником позивача - адвокатом Таганцовим Б.А. подано суду заяву про розподіл судових витрат на підставі доказів, що будуть подані відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України.

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Статтею 246 ЦПК України визначено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Згідно ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Таким чином, суд проводить розгляд заяви про розподіл судових витрат у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення /виклику/ сторін.

Вивчивши матеріали справи № 462/1311/22, зміст рішення суду від 24.05.2022 року, суд виходив з наступного.

Як вбачається із змісту рішення суду від 24 травня 2022 року при ухваленні даного рішення судом не вирішувалось питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу.

Разом з тим, представник позивача - адвокат Таганцов Б.А. зробив заяву про розподіл судових витрат на підставі доказів, що будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

26.05.2022 року адвокат Таганцов Б.А. подав суду заяву про розподіл судових витрат, до якої долучено остаточний розрахунок суми судових витрат у розмір 6202,50 грн., договір №17/09-2 про надання професійної правничої допомоги від 17.09.2021 року, додаток до договору та акт приймання-передачі наданих послуг.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Із змісту ст. 137 ЦПК України вбачається, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно із п. 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Зважаючи на наведені норми процесуального закону, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», «Данілов проти України»).

Аналогічні висновки містяться у додатковій постанові Верховного Суду від 24.01.2019 року по справі № 910/15944/17.

Верховний Суд у постанові від 06.03.2019 року у справі № 910/15357/17, додатковій постанові від 05.09.2019 року у справі №826/841/17 зазначив, що суд може зменшити суму судових витрат не тільки за клопотанням іншої сторони судового провадження, а і самостійно з посиланням на приписи процесуального законодавства та практику Європейського суду з прав людини.

Згідно ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 року у справі №922/445/19 висловлено правову позицію, згідно якої розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача суду надано: договір №17/09-2 про надання професійної правничої допомоги від 17.09.2021 року, додаток до договору та акт приймання-передачі наданих послуг на загальну суму 6202,50 грн..

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Разом з тим, враховуючи складність справи, характер спірних правовідносин, предмет та ціну позову, те, що розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження без виклику /повідомлення/ сторін, а також обсяг наданих адвокатом послуг, потребу у вчинені запитів адвоката, обсяг долучених до позову документів, суд вважає, що розмір заявлених витрат на правову допомогу позивачем завищено та такий неспівмірний із заявленим позовом.

Виходячи із наведеного, враховуючи очевидну неспівмірність заявленого розміру витрат на правову допомогу та беручи до уваги положення п. 6 ч. 3 ст. 2 ЦПК України та практику ЄСПЛ щодо принципів пропорційності, розумності і співмірності, суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу до 4 000 грн., що відповідатиме критерію реальності витрат та розумності їх розміру.

Оскільки питання про витрати на професійну правничу допомогу не вирішувалось при ухваленні рішення, тому слід ухвалити додаткове рішення про стягнення судових витрат, на професійну правничу допомогу, яким заяву представника позивача - адвоката Таганцова Б.А. задовольнити частково.

Керуючись ст. 141, 246, 270 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

заяву представника позивача - адвоката Таганцова Богдана Анатолійовича про розподіл судових витрат - задовольнити частково.

Ухвалити додаткове рішення у справі № 462/1311/22 за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Управління активами», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, держаний виконавець Залізничного відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції - про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Управління активами» /РНОКПП 35017877, адреса: Київська область, м. Ірпінь, вул. Стельмаха, 9А, офіс 203/ на користь ОСОБА_1 /ІПН НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 / судові витрати у розмірі 4 000,00 /чотири тисячі / гривень витрат на професійну правничу допомогу.

Додаткове рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання додаткового судового рішення, або в строки та порядку, передбаченому ст. 354, 355 ЦПК України.

Текст додаткового рішення суду складено 01 червня 2022 року.

Суддя: Бориславський Ю. Л.