Справа №489/1610/17
Провадження №2/489/38/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2022 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Рум`янцевої Н.О.,

із секретарем судового засідання Назаровою С.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, яким просить суд стягнути з відповідачів у солідарному порядку заборгованість за кредитним договором №1401/0307/71-002 від 22.03.2007 року в розмірі 1344867,89 грн., яка виникла внаслідок невиконання позичальником основного зобов`язання з повернення суми кредиту, яке було забезпечено договором поруки. Мотивуючи свої вимоги тим, що 22 березня 2007 року між АКБ "ТАС-Комерцбанк", правонаступником якого є ПАТ "Сведбанк" та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №1401/0307/71-002 та договір про внесення змін і доповнень, згідно з умовами яких банк надва позичальнику кредитні кошти у розмірі 30000,00 доларів США з розрахунку 14 % річних за користування кредитом на строк з 22.03.2007 по 22.03.2017. 25 травня 2012 року між ПАТ "Седбанк" та ПАТ "Дельта банк" було укладено договір купівлі - продажу прав вимоги за кредитами, зокрема і кредитним договором №1401/0307/71-002 від 22.03.2007 року. Крім того, в забезпечення виконання зобов`язань за вищевказаним кредитним договором 22 березня 2007 року між АКБ "ТАС-Комерцбанк", правонаступником якого є ПАТ "Сведбанк" та ОСОБА_2 укладено договір поруки № 1401/0307/71-002-Р-1, згідно з яким поручитель поручається перед кредитором за виконання боржником зобов`язань за кредитним договором №1401/0307/71-002-Р-1. Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, про що неодноразово повідомлявся, в тому числі й шляхом направлення письмової вимоги про виконання зобов`язання, згідно умов кредитного договору. Однак відповідачі свої зобов`язання не виконують.

Від ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, який ухвалою суду від 28.11.2019 повернутий без розгляду.

20 травня 2021 року від представника позивача надійшли письмові пояснення, відповідно до яких просить стягнути з відповідачів у солідарному порядку заборгованість за кредитним договором №1401/0307/71-002 від 22.03.2007 року в розмірі 38854,46 доларів США, з яких: 26765,00 доларів США заборгованості за кредитом та 12089,46 доларів США заборгованості за відсотками. Посилаючись на те, що у кредитному договорі визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті. Належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. Крім того, висновки про можливість ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року в справі № 14-134цс18.

Ухвалою суду від 21.04.2017, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

На підставі розпорядження № 156 від 19.04.2018, справу передано на розгляд судді Рум`янцевій Н.О.

Ухвалою суду від 11.05.2018, цивільну справу прийнято до провадження та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою суду від 22.06.2018, ухвалено провести заочний розгляд справи.

22 червня 2018 року винесено заочне рішення по справі.

Ухвалою суду від 22.07.2019, прийнято заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення до провадження та призначено заяву до розгляду.

Ухвалою суду від 20.09.2019, скасовано заочне рішення, відкликано виконавчі листи. Призначено справу до судового розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Ухвалою суду від 28.11.2019, відзив на позовну заяву повернуто відповідачу без розгляду.

Ухвалою суду від 28.09.2020, замінено сторону позивача на його правонаступника та відкладено розгляд справи.

Ухвалою суду від 29.09.2020, виправлено описку в ухвалі суду від 28.09.2020.

Ухвалою суду від 09.09.2021, перейдено від розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 25.10.2021, призначено справу до розгляду в режимі відео конференції.

Ухвалою суду від 28.10.2021, закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. На позовних вимогах наполягає.

Суд не вбачає передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи, та враховуючи тривале знаходження справи у провадженні, з огляду на розумність строків розгляду справ, вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами, що повністю узгоджується з приписами статті 223 ЦПК України.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складання повного судового рішення.

Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.

22 березня 2007 року між акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Сведбанк», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №1401/0307/71-002 (кредит фізичній особі на купівлю та під заставу нерухомості), за умовами якого останній надано кредит у розмірі 30000,00 дол. США на строк з 22.03.2007 року по 22.03.2017 року включно, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 14% річних за весь строк фактичного користування кредитом.

За договором поруки №1401/0307/71-002-Р-1 від 22.03.2007 року, укладеного між акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Сведбанк» («Банк»), ОСОБА_2 («Поручитель») та ОСОБА_1 («Позичальник»), поручитель зобов`язався перед банком відповідати за виконання зобов`язань щодо повернення коштів, наданих банком позичальнику у вигляді кредиту/кредитної лінії згідно з кредитним договором №1401/0307/71-002 від 22.03.2007 року, у сумі 30000,00 доларів США, строком до 22.03.2017 року, з процентною ставкою 14% річних за їх використання. Поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед банком за виконання позичальником умов основного зобов`язання усім належним йому майном та грошовими коштами.

25 травня 2012 року між публічним акціонерним товариством «Сведбанк» та публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, за яким публічне акціонерне товариство «Сведбанк» передало публічному акціонерному товариству «Дельта Банк», а останній прийняв право вимоги за кредитним договором №1401/0307/71-002 від 22.03.2007 року.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, станом на 23.11.2016 у загальному розмірі у гривневому еквіваленті 1344867,89 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 26765,00 дол. США, що в гривневому еквіваленті складає 686761,48 грн.; заборгованість за відсотками 12089,46 дол. США, що в гривневому еквіваленті складає 310202,70 грн.; пені 347903,71 грн.

Судом встановлено, що 09 серпня 2010 року, ПАТ Сведбанк звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 1401/0307/71-002 від 22.03.2007. вказане підтверджується дослідженими судом матеріалами цивільної справи 2-176 (провадження №2/1416/204/2012)

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 10.02.2012, стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь Публічного акціонерного товариства Сведбанк суму в розмірі 275 473 грн. 27 коп. в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором № 1401/0307/71-002 від 22.03.2007 та судовий збір у розмірі 1700 грн. 00 коп., по 850 грн. 00 коп. з кожного, а також витрати на інформаційно-технічне забезпечення у розмірі 120 грн. 00 коп., по 60 грн. 00 коп. з кожного.

Наведене судове рішення є підставою звільнення відповідача від доказування факту наявності рішення суду, яким стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь Публічного акціонерного товариства Сведбанк суму в розмірі 275 473 грн. 27 коп., а саме за тілом кредиту, процентів та пені, адже обставини, встановлені наведеним судовим рішенням не підлягають доказуванню у справі, що розглядається та у відповідності до статті 82 ЦПК України є преюдиційними фактами, тобто фактами, що встановлені рішеннями суду, що набрали законної сили.

Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини.

Преюдиційні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу навіть у тому випадку, коли він вважає, що вони встановлені невірно. Таким чином, законодавець намагається забезпечити єдність судової практики та запобігти появі протилежних за змістом судових рішень.

З листа Інгульського відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області від 26.06.2019 за вих. № 43766, вбачається, що в Інгульському ВДВС ГТУЮ в Миколаївській області було відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2/1416/204 від 01.03.2012 виданого Ленінським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс" заборгованість за кредитним договором № 1401/0307/71-002 від 22.03.2007 у сумі 275473,27 грн. Станом на 26.06.2019 з боржника стягнуто 31195,51 грн., з них 28172,10 грн. перераховано стягувачу, 2872,41 грн. та виконавчий збір та 151,00 грн. витрати виконавчого провадження.

13 травня 2020 року між Публічним акціонерним товариством "Дельта банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрдебт Плюс" укладено Договір про відступлення прав вимоги № 2245/К, відповідно до якого ТОВ "Укрдебт Плюс", отримало право грошової вимоги, зокрема, за Кредитним договором № 1401/0307/71-002 від 22.03.2007 р., та договорами забезпечення по кредиту, перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрдебт Плюс".

Відповідно до Реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються та боржників за такими договорами Додатку № 1 до Договору № 2245/К про відступлення прав вимоги від 13.05.2020, заявник отримав право вимоги за Кредитним договором № 1401/0307/71-002 від 22.03.2007 р., та Іпотечним договором з додатками, боржник - ОСОБА_1 .

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 28 вересня 2020 року замінено сторону у цивільній справі № 489/1610/17 (провадження 2/489/757/20) з Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" на Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрдебт Плюс".

Згідно зі статтею 598 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Однією з підстав припинення зобов`язання є проведення його належним чином (стаття 599 ЦК України).

Частиною першою статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни.

Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Якщо за рішенням про стягнення кредитної заборгованості чи звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів.

Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18).

Таким чином, ПАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ТОВ «Укрдебт Плюс» використало право вимагати сплату процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України шляхом стягнення цих коштів у судовому порядку.

Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором (частина 1 статті 1048 ЦК України).

У разі порушення відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, відповідно до ч.2 ст. 1050, ч.2 ст. 1054 ЦК України, позивач має право достроково стягнути заборгованість по кредиту, відсоткам та комісії, вимагати виконання інших зобов`язань за кредитним договором відповідно до ст. 1048 ЦК України.

Судом встановлено, що строк дії кредитного договору №1401/0307/71-002 від 22.03.2007 року встановлено до 22.03.2017 року включно.

Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що зазначено в судовому рішенні.

У такому разі положення абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України, за яким проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позики поза межами строку дії договору.

Суд наголошує, що у зв`язку зі зверненням ПАТ «Сведбанк» до суду із позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором, змінився строк виконання основного зобов`язання.

Відповідно до вимог частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України у разі, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів.

При цьому право дострокового повернення означає, що кредитор вимагає виконання зобов`язання до настання строку виконання, визначеного договором.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 559 Цивільного кодексу України порука припиняється після закінчення строку, встановленого у договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

У разі якщо кредитор змінив строк виконання основного зобов`язання (дострокове виконання основного зобов`язання), звернувшись до суду з вимогою про видачу судового наказу про дострокове стягнення з позичальника суми за кредитним договором, при цьому договором поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, то шестимісячний строк, передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України, для пред`явлення вимоги до поручителя обчислюється з наступного дня видачі судового наказу або з наступного дня, зазначеного кредитором у вимозі про дострокове повернення кредиту як дата дострокового повернення всього кредиту.

Судом установлено, що у зв`язку з порушенням боржником строків повернення кредиту та виникненням заборгованості за кредитним договором кредитор використав передбачене частиною другою статті 1050 Цивільного кодексу України право та звернувся до суду позовною заявою до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 10.02.2012, стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь Публічного акціонерного товариства Сведбанк суму в розмірі 275 473 грн. 27 коп. в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором № 1401/0307/71-002 від 22.03.2007

З урахуванням зазначених правових норм, суд виходить із того, що передбачений частиною четвертою статті 559 Цивільного кодексу України строк пред`явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум повинен обчислюватись з 11 лютого 2012 року, та оскільки такі вимоги були заявлені до поручителя ОСОБА_2 більше ніж через шість місяців (30 березня 2017) після настання строку виконання зобов`язань, то в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припинила свою дію, а тому у задоволенні позову банку до поручителя слід відмовити.

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст.43 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Згідно приписів статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог, інші судові витрати у разі відмови в задоволенні позову покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 141, 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - відмовити.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено скорочене судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua або за веб-адресою Судової влади України: https://court.gov.ua/fair/.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс», , юридична адреса: м. Київ, пр-т С. Бандери, 28-А.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Повний текст судового рішення складено «14» грудня 2022 року.

Суддя Н.О. Рум`янцева