ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2022 року

м. Черкаси

Справа № 712/10841/21
Провадження № 22-ц/821/575/22
Категорія: 304080000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Карпенко О.В.

суддів: Бородійчука В.Г., Василенко Л.І.

за участю секретаря: Захарченко А.Д.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС», акціонерне товариство комерційний Банк «Приватбанк»

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 січня 2022 року (ухваленого під головуванням судді Борєйко О.М. в приміщенніСоснівського районного суду м. Черкаси, повний текст рішення виготовлено 01 лютого 2022 року)у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС», акціонерного товариства комерційний Банк «Приватбанк» про скасування відмови та зобов`язання здійснити виплату,-

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

04 жовтня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси із позовом до ПрАТ «СК «АРКС», АТ КБ «Приватбанк» про скасування відмови та зобов`язання здійснити виплату.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 04 березня 2021 року між ОСОБА_1 та ПрАТ «СК «АРКС» був укладений Електронний договір добровільного комплексного страхування майна (АКЦЕПТ) № CRHCNBR-21240W6, Оферта № 228 від 19 січня 2020 року.

Відповідно до п. 5.1 договору, за цим договором майном, що страхується, є нерухоме майно, яким володіє, розпоряджається або користується позивач. Майно, що страхується, має технічний паспорт, що містить основні відомості про нього, місцезнаходження, склад, технічні характеристики, план та опис об`єкта, тощо і знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, відомості про вчинення кримінального правопорушення у кримінальному провадженні №0001624 від 13 вересня 2021 року: «До Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області надійшли матеріали по заяві гр. ОСОБА_1 про те, що в період часу з 29 серпня 2021 року по 11 год. 30 хв. 12 вересня 2021 року за адресою: АДРЕСА_1 , було викрадено з ванної кімнати шкафчик, який, на думку заявника, привласнив його батько ОСОБА_2 (ЄО-50723 від 12 вересня 2021 року)» - правова кваліфікація - ч.1 ст.185 КК України.

В позовній заяві також зазначено, що 14 вересня 2021 року ОСОБА_1 повідомив відповідача - АТ КБ «Приватбанк» за абонентським номером 3700 про настання страхового випадку.

15 вересня 2021 року АТ КБ «Приватбанк» повідомив позивача про передачу повідомлення ПрАТ «СК «АРКС».

16 вересня 2021 року позивачу ОСОБА_1 було відмовлено ПрАТ «СК «АРКС» у виплаті страхового відшкодування.

Вважаючи вказану відмову у виплаті страхового відшкодування незаконною, ОСОБА_1 звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси із відповідним позовом та просив постановити судове рішення, яким зобов`язати ПрАТ «СК «АРКС» здійснити виплату, згідно страхового випадку, по договору № CRHCNBR-21240W6, який трапився 12 вересня 2021 року.

Стягнути з ПрАТ «СК «АРКС» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн. та логістичні витрати на прибуття до лікувального закладу в розмірі 314,20 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 січня 2022 року в задоволенні позовних вимог - відмовлено.

Рішення суду першої інстанції, зокрема, мотивоване тим, що звертаючись до суду, позивач доказів настання страхового випадку не надав, як і належних доказів спричинення останньому моральної шкоди внаслідок протиправних дій, рішень чи бездіяльності відповідачів.

Доказів порушення прав позивача відповідачем АТ КБ «Приватбанк», ОСОБА_1 також не надано.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі, поданій 21 лютого 2022 року, ОСОБА_1 вважаючи, що оскаржуване рішення прийнято з невірним застосуванням норм матеріального права, при недостатньо повному дослідженні дійсних обставин, що мають значення для справи, просив скасувати рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 січня 2022 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга, зокрема, мотивована тим, що суд першої інстанції не надав належної уваги умовам п. 8.1.2 акцепту № CRHCNBR-21240W6 від 04 березня 2021 року, яким зокрема визначено страхування внутрішнього оздоблення нерухомості, що відповідно до розділу 10 оферти визначає внутрішнє оздоблення - внутрішня обробка стін з усіма видами штукатурних та малярних робіт, деревом, пластиком, шпалерами тощо; інші елементи та покриття стін, підлоги та стелі; двері та вікна.

Крім того, є безпідставними посилання ПрАТ «СК «АРКС» щодо порушення позивачем строку, визначеним п. 13.1.3 договору, повідомлення настання події, яка має ознаки страхового випадку, оскільки з моменту отримання повідомлення в поліції до передачі інформації страховій компанії минуло не менше двох діб.

Таким чином, на думку особи, що подала апеляційну скаргу, суд зобов`язаний був задовольнити заявлені ним позовні вимоги.

Відзив на апеляційну скаргу.

15 квітня 2022 року на адресу Черкаського апеляційного суду від ПрАТ «СК «АРКС» надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , вякому товариство просило суд апеляційну скаргу відхилити, як необґрунтовану, а рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 січня 2022 року залишити без змін.

Фактичні обставини справи

З наявних матеріалів справи вбачається, що 04 березня 2021 року між ОСОБА_1 та ПрАТ «СК «АРКС» було укладено Електронний договір добровільного комплексного страхування майна (АКЦЕПТ) № CRHCNBR-21240W6 Оферта № 228 від 19 січня 2020 року. (а.с. 76-84).

Відповідно до умов п. 5.1 договору, майном, що страхується, є нерухоме майно, яким володіє, розпоряджається або користується позивач. Майно, що страхується, має технічний паспорт, який містить основні відомості про нього, місцезнаходження, склад, технічні характеристики, план та опис об`єкта тощо і знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, відомості про вчинення кримінального правопорушення у кримінальному провадженні №0001624 від 13 вересня 2021 року: «До Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області надійшли матеріали по заяві гр. ОСОБА_1 про те, що в період часу з 29 серпня 2021 року по 11 год. 30 хв. 12 вересня 2021 року за адресою: АДРЕСА_1 , було викрадено з ванної кімнати шкафчик, який, на його думку, привласнив батько ОСОБА_2 (ЄО-50723 від 12 вересня 2021 року)» - правова кваліфікація - ч.1 ст.185 КК України. (а.с. 6)

16 вересня 2021 року ПрАТ «СК «АРКС» листом за № 8320/12цв було повідомленоОСОБА_1 про відмову у виплаті страхового відшкодування. (а.с. 86)

Позиція Черкаського апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01).

Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

Перевіряючи обгрунтованість мотивів суду першої інстанції, що приведені в судовому рішенні, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно з вимогами статті 16 Закону України «Про страхування», статті 979 ЦК України договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, відповідно до якої страховик бере на себе зобов`язання в разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

У статті 1 Закону України «Про страхування» визначено, що страхування є вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору (стаття 16 Закону України «Про страхування»).

Статтею 8 Закону України «Про страхування» визначено, що страховий ризик - певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання. Страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про страхування» та умов договору страхування майна від 04 березня 2021 року страховим випадком вважаються події, що визначені у переліку страхових ризиків в пункті 6.1 договору та в розділі 11 Оферти, і з настанням яких виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхового відшкодування.

Згідно ч.1 ст. 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 991 ЦК України страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі: 1) навмисних дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, якщо вони були спрямовані на настання страхового випадку, крім дій, пов`язаних із виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, вчинених у стані необхідної оборони (без перевищення її меж), або щодо захисту майна, життя, здоров`я, честі, гідності та ділової репутації; 2) вчинення страхувальником або особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного злочину, що призвів до страхового випадку; 3) подання страхувальником завідомо неправдивих відомостей про об`єкт страхування або про факт настання страхового випадку; 4) одержання страхувальником повного відшкодування збитків за договором майнового страхування від особи, яка їх завдала; 5) несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків; 6) наявності інших підстав, встановлених законом. Договором страхування можуть бути передбачені також інші підстави для відмови здійснити страхову виплату, якщо це не суперечить закону. Рішення страховика про відмову здійснити страхову виплату повідомляється страхувальникові у письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови.

За правилами ч. 3 ст. 991 ЦК України рішення страховика про відмову здійснити страхову виплату повідомляється страхувальникові у письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови. Така відмова має бути направлена страхувальнику у строк, визначений законом або договором.

З наявних матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до страховика ПрАТ «СК «АРКС» внаслідок події, що мала місце в період часу з 29 серпня по 12 вересня 2021 року по АДРЕСА_1 , а саме про викрадення шкафчика з ванної кімнати.

За даним зверненням, ПрАТ «СК «АРКС» було складено страховий акт № 1.200.21.0006923 від 16 вересня 2021 року. (а.с. 85)

Відповідно до п. 11.5.10 договору, страховим випадком не визначаються події, що сталися внаслідок настанні подій, які не визначені в цьому договорі, як страхові ризики.

Пунктом 11.7.11 договору передбачено, що Страховик не відшкодовує та не включає до розрахунку суми страхового відшкодування збитки, завдані майну, що не приймається на страхування за цим договором відповідно до п.5.2 та/або п.5.3 цієї Оферти.

Згідно п. 5.1 договору, майно, що страхується, є нерухоме майно (квартира, житловий будинок), дані про яке зафіксовані в генеральному плані, експлуатації до генерального плану, технічному паспорті на нерухомість, а саме нерухомість по АДРЕСА_1 .

При цьому, п. 11.1 договору визначено, що при страхуванні майна страховими ризиками за цим договором визнаються втрата (загибель) або пошкодження застрахованого майна в результаті пожежі, вибуху, стихійних лих, дії води, протиправних дій третіх осіб, стороннього впливу.

Аналізуючи викладене, можна дійти висновку, що відповідно до умов укладено між ОСОБА_1 та ПрАТ «СК «АРКС» договору страхування майна, виплата страхового відшкодування не поширюються на майно, зокрема меблі, які знаходяться в будинку на адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, подія, що сталася 29 серпня 2021 року не може кваліфікуватися як страховий випадок.

Крім того, матеріалами справи підтверджено та не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи, що ОСОБА_1 про подію, яка сталася 29 серпня 2021 року, до ПрАТ «СК «АРКС» звернувся 15 вересня 2021 року.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 не виконав обов`язків, передбачених умовами договору, зокрема п. 13.1.3, яким передбачено обов`язок страхувальника, у разі настання події протягом 2 робочих днів після настання події, сповістити страховика шляхом надання повідомлення про настання події, яка має ознаки страхового випадку.

Стосовно позовних вимог ОСОБА_1 щодо відшкодування моральної шкоди, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Проте, як обґрунтовано зазначив в своєму рішенні суд першої інстанції, із сторони ОСОБА_1 на адресу суду не було надано об`єктивних доказів, які б підтверджували вищевказані обставини, що унеможливило покладення на відповідача обов`язку по відшкодуванню збитків немайнового характеру.

Відсутні докази, які б з достовірністю підтверджували спричинення моральної шкоди ОСОБА_1 , а саме: в чому полягало порушення його нормальних життєвих зв`язків і які зусилля необхідно було прикласти позивачеві для відновлення попереднього стану, не встановлений і не підтверджений причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідача та негативними змінами, що відбулися в житті чи здоров`ї позивача, не обґрунтований розмір моральної шкоди, про відшкодування якої просив позивач.

Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції не взяв до уваги надані ним докази, є неаргументованими, були предметом розгляду суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, на законність судового рішення не впливають, а фактично зводяться до незгоди апелянта із висновком суду.

Вказані посилання спростовуються встановленими вище обставинами справи, а доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є ідентичними доводам, висловленими позивачем в суді першої інстанції, яким судом надана належна правова оцінка.

Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини даної справи, дав належну оцінку зібраним доказам в їх сукупності, правильно послався на закон, що регулює спірні правовідносини і дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення заявлених ОСОБА_1 позовних вимог.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

У відповідності до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника із висновками суду першої інстанції щодо встановлених обставин справи.

Апеляційний суд вважає, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами не вбачає.

Керуючись ст.ст. 258, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд ,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 січня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС», акціонерного товариства комерційний Банк «Приватбанк» про скасування відмови та зобов`язання здійснити виплату - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Головуюча О.В. Карпенко

Судді В.Г. Бородійчук

Л.І. Василенко