У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2022 року Деснянський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді - Лісовської О.В.

за участю секретаря - Грей О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення суми, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач АТ «Універсал Банк» звернувся до суду із позовом до відповідачки ОСОБА_1 про стягнення суми. Позовні вимоги мотивовані тим, що 13.06.2008 року між Банком та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, предметом якого є надання кредиту на споживчі потреби у сумі 36000, 00 доларів США із терміном погашення до 10.06.2018 року. Виконання відповідачкою зобов`язань за кредитним договором забезпечується порукою ОСОБА_2 , що підтверджується договором поруки від 13.06.2008 року та додатковою угодою від 06.08.2009 року. У подальшому між Банком та ОСОБА_2 укладено Договір іпотеки, відповідно до якого остання передала Банку в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 . У зв`язку з неналежним виконанням відповідачкою своїх зобов`язань рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 25.06.2013 року з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно на користь Банку стягнуто борг у розмірі 352572, 98 грн. На виконання судового рішення були видані виконавчі листи, проте до цього часу рішення не виконано. На підставі викладеного позивач звертається до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідачки на користь Банку 3 % річних за час прострочення виконання грошових зобов`язань за період з 08.09.2018 року по 08.09.2021 року у сумі 3968, 01 грн.

17.05.2022 року до суду надійшов Відзив відповідачки на позов. Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідачка також вказує про те, що даний спір повинен розглядатися у порядку господарського судочинства, оскільки наразі у провадженні Господарського суду м. Києва перебуває провадження щодо несплатоспроможності ОСОБА_2 , а тому і даний спір повинен бути розглянутий у тому провадженні.

У судове засідання представник позивача не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у своїй заяві просить розгляд справи проводити в його відсутність.

Відповідачка та представник відповідачки у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки не повідомили.

Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Як вбачається з письмових матеріалів справи, 13.06.2008 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є АТ «Універсал Банк», та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, предметом якого є надання кредиту на споживчі потреби у сумі 36000, 00 доларів США із терміном погашення до 10.06.2018 року.

Виконання відповідачкою зобов`язань за кредитним договором забезпечується порукою ОСОБА_2 , що підтверджується договором поруки від 13.06.2008 року та додатковою угодою від 06.08.2009 року.

У подальшому між Банком та ОСОБА_2 укладено Договір іпотеки, відповідно до якого остання передала Банку в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 .

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачкою своїх зобов`язань рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 25.06.2013 року з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно на користь Банку стягнуто борг у розмірі 352572, 98 грн. На виконання судового рішення були видані виконавчі листи, проте до цього часу рішення не виконано.

У своїх позовних вимогах Банк просить стягнути з відповідачки на користь Банку 3 % річних за час прострочення виконання грошових зобов`язань за період з 08.09.2018 року по 08.09.2021 року у сумі 3968, 01 грн.

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідачка вказує про те, що даний спір повинен розглядатися у порядку господарського судочинства.

З письмових матеріалів справи вбачається, що 09.02.2021 року ухвалою Господарського суду м. Києва відкрито провадження по справі № 910/20814/20 про неплатоспроможність ОСОБА_2 .

27.04.2021 року ухвалою Господарського суду м. Києва у справі визнано грошові вимоги кредитора АТ «Універсал Банк» на суму 1223754, 25 грн., згідно рішення Деснянського районного суду м. Києва від 25.06.2013 року у справі № 2-2355/13.

02.06.2021 року зборами кредиторів у складі АТ «Універсал Банк» був схвалений План реструктуризації боргів боржника фізичної особи ОСОБА_2 , відповідно до якого п. 5.2.2 визначено, що боржник ОСОБА_1 виконує зобов`язання боржника ОСОБА_2 .

Таким чином, боржник ОСОБА_1 є стороною Плану реструктуризації боргів боржника фізичної особи ОСОБА_2 , яка спільно виконує сплату спільного боргу згідно рішення Деснянського районного суду м. Києва від 25.06.2013 року.

Згідно додатку 3 плану реструктуризації АТ «Універсал Банк» щомісячно отримує 7568, 07 грн., що складається з відсотків та тіла реструктуризованого боргу ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перед Банком.

03.06.2021 року ухвалою Господарського суду м. Києва було затверджено план реструктуризації боргів боржника фізичної особи ОСОБА_2 у справі № 910/20814/20, який був погоджений та схвалений зборами кредиторів відповідно до протоколу зборів кредиторів від 02.06.2021 року.

Виходячи з наведеного вище, зобов`язання по кредитному договору від 13.06.2008 року з відповідними змінами ОСОБА_1 перед Банком не є порушеними, план реструктуризації виконується згідно затвердженого графіку платежів відповідно до ухвали Господарського суду м. Києва від 03.06.2021 року.

При цьому слід також зазначити що відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 11.05.2021 року у справі № 759/9008/19 зазначено, що у частині другій та третій статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства, який набрав чинності 21 квітня 2019 року, передбачено, що господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника. Матеріали справи, в якій стороною є боржник, щодо майнових спорів з вимогами до боржника та його майна, провадження в якій відкрито до відкриття провадження у справі про банкрутство, надсилаються до господарського суду, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство, який розглядає спір по суті в межах цієї справи.

Отже, вказаними нормами врегульовано, що господарським судам підвідомчі справи про банкрутство та справи у спорах з майновими та немайновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство.

Крім того, у п. 8 ч. 1 ст. 20 ГПК України та у ч. 2 і 3 ст. 7 КУПБ законодавчо закріплено, що господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі спори, стороною в яких є боржник.

Тобто такі спори належать до виключної підсудності господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства - цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Юрисдикційність спору залежить від характеру спірних правовідносин, правового статусу суб`єкта звернення та предмета позовних вимог, а право вибору способу судового захисту належить виключно позивачеві.

Під цивільною юрисдикцією розуміють компетенцію загальних судів вирішувати з додержанням процесуальної форми цивільні справи у видах проваджень, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ здійснюється в порядку іншого судочинства.

Стаття 20 ГПК України визначає коло справ, які відносяться до юрисдикції господарських судів та підлягають розгляду в порядку господарського судочинства, до якого віднесено, в тому числі справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Приймаючи до уваги викладене вище, предмет спору, суд приходить до висновку, що вказаний спір повинен розглядатись в порядку господарського, а не цивільного судочинства.

Що стосується заяви представника відповідача про стягнення витрат на правничу допомогу, то слід зазначити наступне.

У своїй заяві адвокат просить вирішити питання щодо стягнення витрат на правничу допомогу з позивача у розмірі 5500, 00 грн.

Як вбачається з долучених до клопотання письмових доказів, 11.02.2021 року між адвокатом Яковлєвим І.О. та Давлетшиною О.М. був укладений Договір про надання правової допомоги.

У подальшому адвокатом був складений Акт виконаних робіт. Відповідно до наданих суду документів вартість послуг адвоката складає 5500,00 грн.

Статтею 137 ЦПК України визначено порядок відшкодування витрат на правничу допомогу.

Так, відповідно до вимог вказаної статті витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно із ч. 5 ст. 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

До складу витрат включаються лише фактично сплачені стороною або її представником витрати.

Але слід зазначити, що представником відповідача до суду не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідачкою було сплачено витрати на правничу допомогу.

Враховуючи вимоги діючого законодавства, надані стороною відповідача письмові докази, суд приходить до висновку про те, що витрати відповідача на правничу допомогу не підлягають відшкодуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 255 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Провадження по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення суми - закрити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п?ятнадцяти днів з дня проголошення.

Повний текст ухвали виготовлений 02 червня 2022 року.

Суддя О.В.Лісовська