Справа № 496/3666/16-ц
Провадження № 2/496/41/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2022 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

Головуючого судді Дранікова С.М.

за участю секретарів Старостіної А.Ю., Кузьміної О.В.

прокурорів Малєєва Ю.М., Іщук А.О.

представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Завальнюка Д.Ю.

представника відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 адвоката Попова М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Яськівської сільської ради Одеського району Одеської області та Державної інспекції сільського господарства в Одеській області до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсним державного акту та витребування земельної ділянки, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Одеської області звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати недійсним та скасувати державний акт серія ЯИ №627554 від 30.11.2009 року на право власності на земельну ділянку загальною площею 0,1830 га, яка розташована по АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:002:0320, виданий на ім`я ОСОБА_4 ; витребувати у ОСОБА_1 на користь Троїцької сільської ради земельну ділянку загальною площею 0,0485 га, нормативною вартістю 2032, 15 грн., яка розташована в АДРЕСА_2 , кадастровий номер :01:001:0186; витребувати у ОСОБА_5 на користь Троїцької сільської ради земельну ділянку загальною площею 0,0434 га, нормативною вартістю 1818,46 грн., яка розташована в АДРЕСА_3 , кадастровий номер :01:001:0187; витребувати у ОСОБА_2 на користь Троїцької сільської ради земельну ділянку загальною площею 0,0451 га, нормативною вартістю 1889,69 грн., яка розташована в АДРЕСА_4 , кадастровий номер :01:001:0188; витребувати у ОСОБА_3 на користь Троїцької сільської ради земельну ділянку загальною площею 0,046 га, нормативною вартістю 1927,4 грн., яка розташована в АДРЕСА_5 , кадастровий номер :01:001:0189, а також стягнути з відповідачів на користь прокуратури Одеської області сплачений судовий збір.

Свої вимоги мотивує тим, що відділом Держкомзему у Біляївському районі Одеської області, 30.11.2009 року на ім`я ОСОБА_4 було видано державний акт ЯИ №627554 на право власності на земельну ділянку загальною площею 0, 1830 га, яка розташована по АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:002:0320. У державному акті зазначено, що він виданий на підставі витягу з рішення Троїцької сільської ради Біляївського району Одеської області від 30.11.1995 року № 16. Однак в даному рішенні питання щодо передачі ОСОБА_4 у власність зазначеної земельної ділянки не вирішувалось, земельна ділянка останньому у власність не передавалась, а тому вищевказаний державний акт виданий незаконно, є недійсним та підлягає скасуванню. Крім того, в технічній документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельні ділянки, наявна виписка з рішення Троїцької сільської ради №16 від 30.11.1995 року, відповідно до якої ОСОБА_4 безкоштовно передана земельна ділянка загальною площею 0, 1830 га, яка розташована по АДРЕСА_1 . Зазначена виписка, підписана діючим головою Троїцької сільської ради Комаровим М.С., який в 1995 році не обіймав цю посаду, а відтак не мав жодних повноважень її підписувати. Зазначені обставини вказують на факти підробки вказаної виписки, у зв`язку із чим прокуратурою області 17.02.2016 року внесені відповідні відомості до ЄРДР. На підставі договору купівлі-продажу, ОСОБА_4 вищевказану земельну ділянку відчужено на користь ОСОБА_5 .У подальшому останньою спірна земельна ділянка була розподілена на чотири окремі земельні ділянки, які були відчужені на підставі договорів купівлі-продажу наступним чином: земельна ділянка 3-к/1 на користь ОСОБА_1 ; земельна ділянка 3-к/2 зареєстрована за ОСОБА_5 ; земельна ділянка 3-к/3 відчужена на користь ОСОБА_2 ; земельна ділянка 3-к/4 на користь ОСОБА_3 . Оскільки Троїцькою сільською радою Біляївського району Одеської області не приймалось рішення щодо передачі у власність земельної ділянки, яке зазначене в спірному державному акті на право власності на земельну ділянку, як підстава для його видачі земельна ділянка вибула із власності територіальної громади незаконно та підлягає витребуванню із чужого незаконного володіння на користь позивача. Крім того, оскільки вказаної земельної ділянки в даний час, як окремого об`єкта нерухомості не існує, а вона розподілена на чотири окремі земельні ділянки, сформовані за її рахунок, витребуванню підлягає кожна з цих земельних ділянок, у зв`язку з чим прокурор звернувся до суду з вказаним позовом.

Прокурор у судовому засіданні на задоволенні позовних вимог наполягав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник Яськівської сільської ради Одеського району Одеської області в судове засідання не з`явився, хоча був повідомлений про розгляд справи належним чином.

Представник Державної інспекції сільського господарства в Одеській області в судове засідання не з`явився, хоча був повідомлений про розгляд справи належним чином.

Представник Головного управління Держгеокадастру в Одеській області в судове засідання не з`явився, хоча був повідомлений про розгляд справи належним чином.

Відповідачі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в судове засідання не з`явились повідомлялись про дату та час розгляду справи, проте до суду повернулись конверти з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що вважається належним повідомленням про час та місце судового засідання.

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Завальнюк Д.Ю. в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що прокурор не обґрунтував наявність підстав для представництва інтересів держави у вказаній справі. Під час дослідження доказів у справі було встановлено відсутність у матеріалах справи повідомлення Троїцької сільської ради Біляївського району про намір прокурора звернутися до суду із відповідним позовом, а також відсутні докази щодо надання можливості сільській раді вжити заходи протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави. Відповідач не знав та не міг знати про те, що набута ним земельна ділянка вибула із володіння попереднього власника незаконним шляхом внаслідок підроблення виписки із рішення Троїцької сільської ради №16 від 30.11.1995 р. та є добросовісним набувачем спірної земельної ділянки.

Крім того, представник відповідача звернувся до суду з заявою про застосування наслідків пропуску строків позовної давності.

Представник відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 адвокат Попов М.С. в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у письмових поясненнях. Так, представник відповідача посилається на те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не знали та не могли знати, про підроблене рішення Троїцької сільської ради Біляївського району Одеської області, на підставі якого спірна земельна ділянка була відчужена особою, яка не мала на це права. Витребування у відповідачів земельних ділянок призведе до порушення необхідного балансу та покладе на добросовісних власників надмірний тягар, який виражається в вилученні майна, яке було придбано за власні кошти, згідно з чинним законодавством України, але було витребувано без будь- якої компенсації.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 30.11.2009 року відділом Держкомзему у Біляївському районі Одеської області на ім`я ОСОБА_4 було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №627554, площею 0,1830 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення земельної ділянки - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :02:002:0320.

У державному акті зазначено, що він виданий на підставі витягу з рішення Троїцької сільської ради Біляївського району Одеської області від 30.11.1995 року № 16.

Але, як вбачається з рішення Троїцької сільської ради народних депутатів Біляївського району Одеської області третьої сесії ХХІІ-го скликання від 30.11.1995 року № 16, у переліку осіб, яким виділено у приватну власність земельні ділянки для ведення особистого підсобного господарства та обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд, ОСОБА_4 відсутній, тобто вищевказана земельна ділянка останньому у власність не передавалась.

З листа архівного відділу Біляївської районної державної адміністрації Одеської області від 13.01.2016 року № 4 вбачається, що в рішенні третьої сесії ХХІІ-го скликання Троїцької сільської ради Біляївського району Одеської області с. Троїцьке від 30.11.1995 року № 16 «Про виділення земельних ділянок громадянам с. Троїцьке для ведення особистого підсобного господарства», інформація стосовно ОСОБА_4 відсутня.

Згідно з ч. 2 ст. 373 ЦК України, право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 ЗК України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Статті 125, 126 ЗК України передбачають, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до ст. 152 ЗК України, держава забезпечує громадянам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється зокрема шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Відповідно до п. 2.3. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 року № 6 «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин» державні акти про право власності або право постійного користування на земельну ділянку є документами, що посвідчують відповідне право і видаються на підставі рішень Кабінету Міністрів України, обласних, районних, Київської і Севастопольської міських, селищних, сільських рад, Ради Міністрів Автономної Республіки Крим, обласної, районної, Київської і Севастопольської міських державних адміністрацій. У спорах, пов`язаних з правом власності або постійного користування земельними ділянками, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти про право власності чи постійного користування.

Враховуючи те, що відповідачу ОСОБА_4 спірна земельна ділянка в приватну власність відповідно до рішення Троїцької сільської ради народних депутатів Біляївського району Одеської області третьої сесії ХХІІ-го скликання від 30.11.1995 року № 16, не надавалась, спірна земельна ділянка вибула з володіння територіальної громади незаконно, тому є підстави для визнання недійсним та скасування виданого на підставі витягу з вказаного рішення органу місцевого самоврядування державного акту на право власності на земельну ділянку на ім`я ОСОБА_4 .

В подальшому спірна земельна ділянка була розділена на чотири окремі земельні ділянки, які були відчужені відповідачам по справі, а саме:

земельна ділянка АДРЕСА_2 , площею 0,0485 га, кадастровий номер :01:001:0186, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), відчужена на ім`я ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 16.10.2014 року;

земельна ділянка АДРЕСА_5 , площею 0,046 га, кадастровий номер :01:001:0189, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), відчужена на ім`я ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 27.05.2014 року;

земельна ділянка АДРЕСА_3 , площею 0,0434 га, кадастровий номер :01:001:0187, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), належить ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності виданого 04.07.2013 року;

земельна ділянка АДРЕСА_4 , площею 0,0451 га, кадастровий номер :01:001:0188, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), відчужена на ім`я ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 02.02.2015 року.

Вищевикладене підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 61499983 від 15.06.2016 року.

Відповідно до статті 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Статтею 330 ЦК України встановлено, що в разі, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 ЦК України майно не може бути витребуване у нього.

Відповідно до ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно зокрема вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові № 6-67цс14 від 25.06.2014 року, якщо позивач вимагає повернення майна, відчуженого третіми особами за договором, учасником якого позивач не був, належним способом захисту є витребування майна від нинішнього володільця шляхом віндикації.

Оскільки майно вибуло з власності територіальної громади не з її волі, то власник має право витребувати це майно від добросовісного набувача (пункт 3 частина перша статті 388 ЦК України).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги у частині витребування земельних ділянок також підлягають задоволенню.

Разом з цим, суд вважає, що позивач звернувся до суду з позовом поза межами строку позовної давності.

Згідно з ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

У відповідності до положень ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За правилами статті 266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Згідно з частиною першою статті 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

У постанові від 12 квітня 2017 року (№ 6-1852цс16) Верховний Суд України зробив висновок про те, що коли в передбачених законом випадках з позовом до суду звернувся прокурор в інтересах відповідного органу (підприємства), то позовна давність обчислюється від дня, коли про порушення свого права або про особу, яка його порушила, довідався або міг довідатись саме позивач - держава в особі її органів як суб`єктів владних повноважень, а не прокурор. Враховуючи наведене, суд не бере до уваги пояснення прокурора, що прокурору стало відомо про порушення права позивача в межах позовної давності, оскільки саме позивач міг довідатися про порушення свого права ще в 2009 році, після офіційної видачі відповідачу ОСОБА_4 державного акту на право власності на земельну ділянку.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Посилання прокурора на те, що строк позовної давності передбачений ст. 257 ЦК прокуратурою області не пропущений, тому що про вищевказані факти порушення вимог земельного законодавства, прокуратурі області стало відомо лише у березні 2016 року, після отримання копії рішення Троїцької сільської ради №8 від 20.04.2010 року та відповідної інформації з Управління Держгеокадастру у Біляївському районі Одеської області, суд не бере до уваги, оскільки перебіг позовної давності мав розпочатися з моменту, коли про порушення прав та інтересів держави дізнались позивачі по справі - Яськівська сільська рада Одеського району Одеської області та Державна інспекція сільського господарства в Одеській області, якимоб`єктивно відомо про порушення права власності держави на землю з часу вчинення цього порушення.

Проте уповноважені державою органи не вчинили покладених на них законом обов`язків щодо відновлення порушеного права впродовж позовної давності, а тому право держави, як власника землі, не підлягає судовому захисту.

Прокурором не ставилось питання про поновлення строку позовної давності у позовній заяві чи шляхом подання відповідного клопотання. Доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду, прокурором не надано.

Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє у задоволенні позову через його необґрунтованість. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем.

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову, у зв`язку з пропуском строків позовної давності для звернення до суду за захистом порушеного права.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 16, 256, 257, 260, 267, 319, 321, 387 ЦК України, ст. ст. 81, 83, 116, 118, 122, 153, 155 ЗК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволені позову прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Яськівської сільської ради Одеського району Одеської області та Державної інспекції сільського господарства в Одеській області до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсним державного акту та витребування земельної ділянки відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення.

Повний текст рішення виготовлений 01.06.2022 року.

Суддя С.М. Драніков