Ухвала

01 червня 2022 року

м. Київ

справа № 678/13/20

провадження № 61-4765ск22

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Яремка В. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Летичівського районного суду Хмельницької області від 25 листопада 2021 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 12 квітня 2022 року у справі за позовом Летичівської окружної прокуратури в інтересах держави до Меджибізької селищної ради, ОСОБА_1 про визнання недійсним рішення та витребування земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2020 року Летичівська окружна прокуратура звернулась до суду з позовом до Меджибізької селищної ради, ОСОБА_1 , просила визнати недійсним рішення сесії Меджибізької селищної ради від 10 травня 2019 року № 12-71/2019, яким затверджено проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства та надано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку площею 1,8 га, кадастровий номер :02:015:0025, що знаходиться за межами населеного пункту с. Ярославка, Меджибізької селищної ради, Летичівського району, Хмельницької області та витребувати зазначену земельну ділянку на користь Меджибізької селищної ради.

Рішенням Летичівського районного суду Хмельницької області від 25 листопада 2021 року позов задоволено. Визнано недійсним рішення сімдесят першої сесії сьомого скликання Меджибізької селищної ради від 10 травня 2019 року

№ 12-71/2019 «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність», яким затверджено ОСОБА_1 проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства та надано безоплатно у власність земельну ділянку площею 1,8 га, кадастровий номер :02:015:0025, за межами населеного пункту с. Ярославка, Меджибізької селищної ради Хмельницького (Летичівського) району Хмельницької області. Витребувано у ОСОБА_1 на користь Меджибізької селищної ради земельну ділянку загальною площею 1,8 га, кадастровий номер :02:015:0025, за межами населеного пункту с. Ярославка, Меджибізької селищної ради Хмельницького (Летичівського) району Хмельницької області.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 12 квітня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Летичівського районного суду Хмельницької області від 25 листопада 2021 року - без змін.

25 травня 2022 року ОСОБА_1 із застосуванням засобів поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду з касаційного скаргою на рішення Летичівського районного суду Хмельницької області від 25 листопада 2021 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 12 квітня 2022 року.

Касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню із таких підстав.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Пунктом 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У поданій касаційній скарзі заявник, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не навів передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України підстав касаційного оскарження судових рішень. Посилання у касаційній скарзі на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду, без зазначення конкретних випадків, наведених у пунктах 1, 2, 3, 4 частини другої статті 389 ЦПК України, не є виконанням вимог процесуального закону (пункт 5 частини другої статті 392 ЦПК України) щодо обов`язкового зазначення у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження.

Згідно з пунктом 4 частини четвертої статті 393 ЦПК України касаційна скарга не приймається до розгляду та повертається судом, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року, Reports 1996-V, p. 1544, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Брула Гомез де ла Торе проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Враховуючи те, що заявник не виконав процесуального закону при поданні касаційної скарги щодо наведення обґрунтованих підстав касаційного оскарження судових рішень, така скарга підлягає поверненню заявнику.

Повернення скарги не перешкоджає повторному зверненню, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись статтями 185, 389, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Летичівського районного суду Хмельницької області від 25 листопада 2021 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 12 квітня 2022 року вважати неподаною та повернути заявнику.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. В. Яремко