Справа № 145/446/22
Провадження №2/145/770/2022
РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

27.05.2022 Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Ратушняка І. О.

при секретарі Цюпій О.П.

за участі позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Тиврів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом, в якому вказує, що 24.05.2017 вона зареєструвала шлюб із відповідачем.

У шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилась дочка - ОСОБА_3 .

Спільне життя з відповідачем не склалось. Рішенням Тиврівського райсуду від 30.03.2020 шлюб між ними розірвано. Рішення набрало законної сили 07.08.2020.

Судовим наказом Тиврівського районного суду від 06.02.2020 з відповідача на її користь на утримання дочки присуджено аліменти в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з вимогами чинного законодавства з 01.01.2021 до 01.07.2021 сума присуджених аліментів складала 960,5 грн, з 01.07.2021 дана сума становить 1006,5 грн. Проте навіть цей мізерний розмір аліментів відповідач сплачує нерегулярно і зазначених коштів звичайно не вистачає на забезпечення дитини найнеобхіднішим.

Відповідач періодично обіцяє погасити заборгованість та допомагати в утриманні дитини додатково, а періодично зазначає про те, що утримання дитини - це не його, а винятково її та її батьків турбота, що по суті і відбувається.

З дня ухвалення судом рішення про стягнення аліментів від 06.02.2020 її майновий стан погіршився, оскільки дитина зростає та витрати на її утримання збільшуються, що є загально відомим фактом. Крім того, із ростом цін також збільшуються витрати на утримання дитини.

Вона влаштувалась на роботу, працює бухгалтером на 0,5 ставки в ТОВ «Гніванська ковбасна фабрика», однак отримує мінімальну заробітну платню. Цих коштів не вистачає на утримання її та дитини.

Крім того, їхня з відповідачем дочка ОСОБА_3 хворіє, д-з: доліхосігма, тобто вади кишківника, які провокують закрепи тощо, внаслідок чого вона потребує особливого харчування, постійного лікування, і, можливо, в майбутньому оперативного втручання. Ці обставини добре відомі відповідачу.

Відповідач працездатний, інших утриманців не має, може працювати і має можливість сплачувати аліменти у більшому розмірі. Вважає, що відповідач може сплачувати на утримання їхньої дочки аліменти в розмірі 1/3 частини його доходів. Стягнення аліментів у зазначеному розмірі не поставить його у скрутне матеріальне становище.

Просить змінити розмір аліментів, присуджених судовим наказом Тиврівського районного суду від 06.02.2020 з ОСОБА_2 на її користь на утримання дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягуючи з ОСОБА_2 на її користь на утримання дочки аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого законодавством України на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням у даній справі законної сили і до повноліття дитини.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, просить позов задоволити з підстав, викладених у заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, хоч про слухання справи повідомлений в установленому законом порядку (через оголошення), що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Заяви про відкладення розгляду справи, про слухання справи у його відсутності до суду не надходило.

За таких обставин у відповідності до ст.280 ЦПК України, суд розглядає справу у відсутність відповідача в порядку заочного провадження на підставі наявних в ній доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого порядку вирішення спору.

Суд, вислухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, враховуючи матеріальний стан сторін та інші обставини, що мають значення для вирішення справи, вважає за доцільне позов задоволити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.3 Конвенції "Про права дитини", схваленої резолюцією 44 сесії Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.89 N 44/25, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.91 N 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч.1 ст.11 Закону України Про охорону дитинства від 26.04.2001 батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати свою неповнолітню дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ч.1 ст. 192 СК України та п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених Сімейним Кодексом.

Судом встановлено, що сторони є батьками неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судовим наказом Тиврівського районного суду від 06.02.2020 з відповідача на користь позивачки на утримання дочки ОСОБА_4 присуджено аліменти в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.4).

Батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, а відтак обоє з батьків зобов`язані спільно забезпечити отримання дітьми прожиткового мінімуму.

ОСОБА_1 влаштувалась на роботу, працює бухгалтером на 0,5 ставки в ТОВ «Гніванська ковбасна фабрика», однак отримує мінімальну заробітну платню, тому цих коштів не вистачає на утримання її та дитини. Майновий стан позивачки погіршився, оскільки дитина зростає та витрати на її утримання збільшуються, крім того, із ростом цін також збільшуються витрати на утримання дитини.

Дитина ОСОБА_3 хворіє, д-з: доліхосігма, тобто вади кишківника, внаслідок чого вона потребує особливого харчування, постійного лікування.

Відповідач ОСОБА_2 працездатний, інших утриманців не має, фізично здоровий, може працювати і має можливість сплачувати аліменти у більшому розмірі.

За таких обставин суд вважає, що вбачаються підстави для зміни розміру аліментів і визначення їх в 1/3 частці від доходу відповідача.

Згідно п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачка від сплати судового збору у даній справі звільнена.

Відповідно до ст.141 ЦПК України пропорційно до розміру задоволених позовних вимог суд присуджує судовий збір з відповідача з врахуванням мінімального розміру судового збору.

Керуючись ст.ст. 4, 7, 10, 12, 13, 18, 76, 81, 141, 263-265, 268, 273, 280 ЦПК України, ст.11 ЗУ « Про охорону дитинства», ст.ст.180-182, 184, 192 СК України, п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд

ухвалив:

Позов задоволити.

Розмір аліментів, що стягуються на підставі судового наказу Тиврівського районного суду Вінницької області від 06 лютого 2020року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , змінити, стягуючи з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого законодавством України на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до повноліття дитини.

Судовий наказ Тиврівського районного суду Вінницької області від 06.02.2020 про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повернути для приєднання до справи після завершення його виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 в прибуток держави судовий збір в сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем до Тиврівського районного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання рішення в повному обсязі, тобто з 31 травня 2022 року.

Учасник справи, якому повне судове рішення не буде вручено в день його складання або проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу на рішення буде подана протягом 30 днів з дня отримання повної копії судового рішення.

Суддя Ратушняк І. О.