Справа № 334/3975/21
Провадження № 2/336/664/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2022р. м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Карабак Л.Г. за участю секретаря судового засідання Тимошенко Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Вердикт Капітал» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги наступним.

Між первісним кредитором ПАТ «Альфа Банк» та ОСОБА_1 21.10.2015р. був укладений кредитний договір № 500985507, згідно якого позичальнику було надано кредит в сумі 13 915, 66 грн., з відсотковою ставкою за користування кредитом 15, 99%, терміном користування по 22.10.2018р.

Банк належним чином виконав свої зобов`язання за Кредитним договором, надавши Позичальнику кредитні кошти.

28 січня 2019 року між ПАТ «Альфа Банк» та ТОВ «ФК «ВЕСТА» було укладено Договір факторингу №2019-1АБ/ВЕСТА, відповідно до якого ПАТ «Альфа Банк» відступило ТОВ «ФК «ВЕСТА» право вимоги заборгованості за кредитним договором № 500985507 від 21.10.2015 року, укладеного між ПАТ «Альфа Банк» та Боржником. 29 січня 2019 року між ТОВ «ФК «ВЕСТА» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір відступлення прав вимоги № 29-01/19/2, відповідно до якого ТОВ «ФК «ВЕСТА» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги заборгованості за кредитним договором № 500985507 від 21.10.2015 року, укладеного між ПАТ «Альфа Банк» та Боржником.

За період користування кредитними коштами, відповідачем здійснені часткові платежі на погашення основної суми кредиту, проте заборгованість за Кредитним договором в повному обсязі не погашена. У зв`язку з тим, що відповідачем прострочене грошове зобов`язання по поверненню Кредитних коштів отриманих на підставі Кредитного договору № 500985507 від 21.10.2015 року, та у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення інфляційних втрат та 3 % річних, внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 1168, 15 грн., втрати від інфляції 2537, 32 грн., заборгованість по основній сумі кредиту в розмірі 12 967, 61 грн., заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги в сумі 8 382, 21грн., заборгованість з пені в сумі 7 000, 00 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача, а також судові витрати у розмірі 2270, 00 грн., крім того витрати понесенні на правочину допомогу у розмірі 20000, 00 грн.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 16.08.2021 рокубуло відкрите провадження у справі.

У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представником позивача подане клопотання до суду про розгляд справи за відсутності позивача.

25.11.21 року відповідачем поштою через канцелярію суду подано відзив на позовну заяву, згідно якого, відповідач не визнає заявлені вимоги та просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Відповідача у відзиві на позовну заяву зазначає, що з наданих позивачем доказів, Відповідач вважає що у позивача відсутні оригінал кредитного договору, копію якого було долучено до позову, нарахування відсотків та комісій з 22.10.2018 є незаконним, кредитним договором не передбачено права кредитодавця та/або позивача нараховувати пеню за невиконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором, Позивачем пропущено строки позовної давності до кредитних платежів за кредитним договором за період зі дня укладання кредитного договору по травень місяць 2018 року включно, Просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі та стягнути з позивача судові витрати понесені відповідачем у зв`язку з розглядом цивільної справи.

08.12.2021 Позивачем надано до суду Відповідь на відзив на позовну заяву, відповідно до якої позивач зазначає, що ним до матеріалів позовної заяви подано детальний розрахунок заборгованості, в якому чітко зазначено розмір заборгованості.

Згідно даного розрахунку таблиця 1, станом на дату переходу права вимоги 29.01.2019р. до ТОВ «Вердикт Капітал» було передано за даним кредитним договором заборгованість по основній сумі кредиту в розмірі 12 967, 61 грн., заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги в сумі 9 098, 57 грн., заборгованість з пені в сумі 7 000, 00 грн., на загальну суму 29 066, 18 грн. Ці відомості співпадають із відомостями, що вказані в Додатку № 1 до Договору відступлення права вимоги, де відображено ті суми коштів по заборгованості за кредитним договором, які існували у відповідача на момент переходу права вимоги до ТОВ «Вердикт Капітал». В розрахунку заборгованості вказано розділ сума погашень боржником, що складає 716,36 грн. Платежі, які було здійснено боржником на погашення заборгованості в цій сумі, розмежовано в таблиці 2 платежі по кредиту, в якій зазначено конкретно дати та суми поступлених стягувачу коштів на погашення кредитної заборгованості. Позичальник, вже новому кредитору, частково вносила кошти на погашення боргу.

Інформація, яка відображена в розрахунку заборгованості є повною та повністю відображає відомості про стан заборгованості відповідача та методи нарахування. Згідно п. 11 Оферти на укладення угоди про надання кредиту, встановлено, що позовна давність за спорами, що випливають з кредитного договору, включаючи, відшкодування збитків, сплати неустойки (штрафів), тощо становить 50 років. Вказане застереження до Договору є договором про збільшення позовної давності. Дана Оферта на укладення угоди про надання кредиту підписана відповідачем ОСОБА_1 , особисто. Отже, остання прийняла на себе всі умови укладеного Договору. І сторони, за домовленістю, встановили інший строк позовної давності.

24.02.2022р. ОСОБА_1 надала до суду пояснення на відповідь Позивача на відзив Відповідача на позовну заяву, в яких зазначила що початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці. Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦК України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. ДОГОВІР про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Проте Оферта на укладення Угоди про надання особистого кредиту №500985507 від 21.10.2015 не підписана зі сторони Кредитора ПАТ «Альфа-Банк». Позивач звернувся з позовом до суду у червні 2021 року. Таким чином строк позовної давності повинне бути застосовано до всіх щомісячних платежів розрахованих до травня місяця 2018 року включно.

Представник Відповідача адвокат Івлєв М.М. в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених відповідачем у відзиві, просив відмовити у задоволені вимог у повному обсязі.

Всебічно з`ясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що заявлений позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом статей626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

21 жовтня 2014 року ОСОБА_1 підписала Оферту на укладання угоди про надання особистого кредиту №500985507.

Згідно з п. 1. вказаного договору сума кредиту складає 13915, 66 грн.

У відповідності з п. 2. договору процентна ставка за користування кредитом становить 15, 99 % річних.

Відповідно до п. 4. договору датою остаточного повернення кредиту, яка є датою припинення нарахування відсотків та комісій, є 22.10.2018 року.

Згідно зі ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За нормою ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Згідно з ч. 1ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1ст. 1078 ЦК України).

Позивачем не надано ніяких ні первинних документів (у тому числі виписки за договором чи інших первинних документів, які б відображали розмір отриманих ОСОБА_1 коштів, час їх отримання, суми, які підлягали сплаті, фактично сплачені кошти), ні жодного деталізованого розрахунку заборгованості з зазначенням суми наданих у кредит коштів, суми заборгованості, щомісячних періодів, за які вона виникла, тобто доказів, які б підтверджували заборгованість ОСОБА_1 за Офертою на укладання угоди про надання особистого кредиту №500985507.

Позивач, зазначаючи у позовній заяві, що ПАТ «Альфа-Банк» надав відповідачу у кредит 13915, 66 гривень, жодних доказів про це не надав. Доказів про те, скільки коштів ОСОБА_1 фактично отримав у кредит, коли у нього почала виникати заборгованість перед ПАТ «Альфа-Банк», у яких розмірах, яка сума коштів за договором була ним сплачена, позивачем не надано.

Один лише факт набуття ТОВ «Вердикт Капітал» на підставі договору про відступлення права №29-01/19/2 від 29 січня 2019 року від ТОВ «ФК «ВЕСТА» права вимоги до боржника ОСОБА_1 згідно з Офертою на укладання угоди про надання особистого кредиту №500985507 від 21.10.2015, до якого, згідно з додатком до договору №29-01/19/2, входить заборгованість за основною сумою кредиту у розмірі 4 12967, 61 грн. заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги в сумі 9 098, 57 грн., заборгованість з пені в сумі 7 000, 00 грн., за відсутності доказів на підтвердження розміру цієї заборгованості та за відсутності доказів, які б дозволяли ідентифікувати кредитний договір, не дає суду підстав стягувати зазначені суми з позивача.

Так, суд позбавлений можливості перевірити наявність цієї заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ «Альфа-Банк», зокрема, чи дійсно вона виникла саме на підставі Оферти на укладання угоди про надання особистого кредиту №500985507 від 21.10.2015, а не іншого договору, встановити період її нарахування, з`ясувати розмір сум, виходячи з яких здійснювалось нарахування цих платежів.

Надані суду документи не містять доказів направлення на адресу відповідача повідомлення про відступлення права вимоги за Офертою на укладання угоди про надання особистого кредиту №500985507 від 21.10.2015 на користь ТОВ «ФК «ВЕСТА», та в подальшому на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та про наявну суму заборгованості.

При цьому у позові зазначено, що ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» додало всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги. В порядку пункту 8 частини 3статті 175 ЦПК України позивачем повідомлено суд про те, що надання суду інших доказів є неможливим в зв`язку з їх відсутністю.

Відповідно до вимог ч. 1ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. ч. 2 - 4 ст.12та ч. 1 ст.81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Також позивачем не подано суду доказів про розмір наданого відповідачу кредиту, наявної у ОСОБА_1 заборгованості за тілом кредиту, не наведено обґрунтувань та належного розрахунку з посиланням на відповідні умови кредитного договору в частині стягнення неустойки (пені), не доведено правомірності підстав нарахування відсотків після закінчення строку дії кредитного договору, що позбавляє суд можливості перевірити правильність здійсненого позивачем розрахунку боргу, що в свою чергу також вказує на недоведеність позивачем належними доказами розміру існуючої заборгованості. Первинні бухгалтерські документи - квитанції, розписки, чеки, меморіальні ордери, платіжні доручення - до матеріалів справи не долучені.

Оскільки позивачем не доведено факт видачі відповідачу кредиту, розмір заборгованості за кредитним договором, факт переходу до позивача прав вимоги за кредитним договором, суд позбавлений можливості впевнитись у законності права вимоги позивача до відповідача, що є підставою для відмови в задоволенні позову.

Відповідно до додатку №1 Кредитного договору, ОСОБА_1 повинна була щомісячно сплачувати тіло кредиту, проценти та інші платежі. Тобто строк позовної заяви виникає за кожним місячним платежем.

Оскільки умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлено окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а тому й початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України зазначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 254 ЦК України строк виконання боржником кожного щомісячного зобов`язання згідно із частиною третьою спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Якщо умовами кредитного договору передбачено окремі самостійні зобов`язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов`язку, то в разі неналежного виконання позичальником цих зобов`язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу (позиція Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 01 березня 2019 року по справі № 490/3240/16-ц).

Стаття 259 ЦК України передбачає необхідність укладення у письмовій формі договору про збільшення позовної давності, про що зазначив ВС у Постанові від 09.06.2021р. у справі №357/4940/17-ц.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позивач не надав належних доказів, які б підтверджували факт укладення сторонами договору про збільшення позовної давності у письмовій формі. Така позиція суду узгоджується з правовою позицією, висловленою у постанові Верховного Суду України від 04 січня 2015 року у справі за № 6-1926 цс15.

Велика Палата Верховного Суду (постанова від 03 липня 2019 року, справа № 342/180/17, провадження № 14-131цс19) вважає, що в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим Позивачем в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Верховний Суд (постанова від 15.01.2021 року, справа № 494/366/19, провадження № 61-2084св20) вважає, що перебіг позовної давності почався з моменту останнього платежу по кредиту.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

В силу ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Позивачем не надано суду доказів, що між позивачем та відповідачем було укладено письмовий договір про збільшення позовної давності, а тому підлягає застосування загальний строк позовної давності у три роки, передбачений ст.257 ЦК України щодо заборгованості та спеціальний, передбачений частиною другою статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Суд відхиляє аргументи позивача, що відповідач підписанням Оферти на укладання угоди про надання особистого кредиту приєднався до «Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк»» (п.п. 10-11 Оферти), в яких збільшено позовну давність, а отже погодився на збільшення позовної давності; також не зазначено в якій редакції Договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк» діяв на дату підписання відповідачем Оферти на укладання угоди про надання особистого кредиту, підпису відповідача під Договором про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк» не має.

За таких обставин, суд доходить до висновку, що строк позовної давності, передбачений чинним законодавством, позивачем пропущений, що є правовою підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, у зв`язку з пропуском позовної давності.

Таким чином, доводи, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог, не знайшли своє підтвердження, не є достовірними та обґрунтованими, не підтверджені письмовими доказами.

Щодо заявленого відповідачем клопотання про застосування строку позовної давності, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Відповідно дост.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Певний період часу, початок якого визначений календарною датою або подією, починається з наступного дня після вказаної дати або дня події, які, в свою чергу, до цього строку не включаються.

Частинами 1, 5 ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Однак, оскільки позовні вимоги не доведено, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, що є самостійною підставою для цього.

Відповідно до ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Згідно вимогст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Оскільки в позові відмовлено повністю, понесені ТОВ «Вердикт Капітал» судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 270, 00 грн. слід залишити за позивачем.

Враховуючи вищевикладене та керуючись статтями509, 525, 526, 610, 611, 638, 1054, 1055 ЦК України, статтями 4, 6, 10, 12, 13, 81-83, 141, 247, 263-264, 268 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором відмовити в повному обсязі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Л.Г. Карабак