Справа № 201/7091/20
Провадження № 2/201/129/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2022 року м Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Демидової С.О.

з секретарем судового засідання Шумейко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 29 липня 2020 року надійшла позовна заява заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування своїх вимог позивач у позовній заяві посилалася на те, що 23 березня о 20 год. 30 хв. в місті Дніпро на перехресті вулиць пр. Яворницького і пр. Гагаріна за участю транспортного засобу «АУДІ», який належить позивачці, з номерним знаком НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_3 та транспортного засобу «ПЕЖО» з номерним знаком НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , відповідача по справі сталася дорожньо-транспортна пригода. У результаті дорожньо-транспортної пригоди позивачці була заподіяна шкода.

03 квітня 2020 року позивач звернулась до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування. 25 травня 2020 року ПАТ «НАСК «ОРАНТА» здійснило страхове відшкодування в сумі 127 500,00 грн.

Відповідно до висновку автотоварознавчої експертизи по визначенню вартості матеріального збитку заподіяного власнику КТЗ № 4804/20/20 від 30 квітня 2020 року вартість матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу автомобіль «АУДІ А3», реєстраційний номер НОМЕР_1 , пошкодженого в результаті ДТП, складає: 528 798,45 грн. Ринкова вартість транспортного засобу автомобіль «АУДІ А3», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у аварійному стані складає 189 454,34 грн. Між тим, різницю між ринковою вартістю автомобіля до ДТП та вартістю автомобіля після ДТП та страховим відшкодуванням у сумі 211 844,11 грн. відповідач сплачувати у добровільному порядку відмовився. Викладені обставини стали причиною звернення позивача до суду з позовом про стягнення з відповідача компенсації майнової шкоди в розмірі 211 844, 11 грн., витрат на евакуацію в розмір 1 640 грн., судових витрат у розмір 2 134,85 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 4 000 грн. (а.с.1-4)

08 жовтня 2020 року відповідач подав до суду відзив на позов, у якому зазначив, що він не погоджується із позовними вимогами в частині визначення вартості матеріального збитку та вказав на необхідність призначення нової автотоварознавчої експертизи задля об`єктивного визначення розміру матеріального збитку(а.с.31-32).

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 29 липня 2020 року указана позовна заява передана для розгляду судді Демидовій С.О. (а.с.23).

Згідно із вимогами ч. 6 ст. 187 ЦПК України суддя звернувся до відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Дніпропетровській області щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача (а.с.24).

До суду 26 серпня 2020 року надійшла інформація про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача (а.с. 26).

Ухвалою судді від 14 вересня 2020 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 26-27).

02 листопада 2020 року ухвалою суду задоволено клопотання представника позивача про залученні до участі у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди третю особу Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» (а.с. 91).

Ухвалою суду від 11 березня 2021 року призначено у справі проведення судово автотоварознавчої експертизи. Провадження у справі на період проведення експертизи зупинено (а.с.124-127)

27 вересня 2021 року після проведення судово автотоварознавчої експертизи провадження у справі поновлено (а.с. 161).

Ухвалою суду від 08 лютого 2022 року закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляд у по суті (а.с. 184-185)

Позивач в судове засідання не з`явилася, від її представника 30 травня 2022 року надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності на задоволенні позовних вимог наполягала.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, 08 листопада 2021 року, 07 грудня 2021 року та 30 травня 2022 року надавав заяви про перенесення судових засідань без поважних причин (а.с. 167, 175).

Представник третьої особи 11 лютого 2021 року надав клопотання суду про розгляд справи за їх відсутності (а.с. 119).

Таким чином, суд вважає за можливе ухвалити у справі рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК.

Фактичні обставини встановленні судом

23 березня о 20 год. 30 хв. в місті Дніпро на перехресті вулиць пр. Яворницького і пр. Гагаріна за участю транспортного засобу «АУДІ», який належить позивачці, з номерним знаком НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_3 та транспортного засобу «ПЕЖО» з номерним знаком НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , відповідача по справі сталася дорожньо-транспортна пригода.

Вина ОСОБА_2 у вчиненні дорожньо транспортної пригоди підтверджується постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29 квітня 2020 року справа № 201/3517/20.

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

ОСОБА_1 , є власником транспортного засобу «АУДІ» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію права власності НОМЕР_3 (а.с. 15).

У результаті дорожньо-транспортної пригоди позивачці була заподіяна шкода.

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «ПЕЖО» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів АО/6208623 від 12 жовтня 2019 застрахована третьою особою (а.с. 10).

03 квітня 2020 року позивач звернулась до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування та 25 травня 2020 року отримала страхове відшкодування в розмірі 127 500 грн. (а.с. 14).

Відповідно до висновку автотоварознавчої експертизи по визначенню вартості матеріального збитку заподіяного власнику КТЗ № 4804/20/20 від 30 квітня 2020 року вартість матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу автомобіль «АУДІ А3», реєстраційний номер НОМЕР_1 , пошкодженого в результаті ДТП, складає: 528 798,45 грн. Ринкова вартість транспортного засобу автомобіль «АУДІ А3», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у аварійному стані складає 189 454,34 грн (а.с. 11-13).

Оскільки страхове відшкодування не покрило спричиненої позивачу шкоди ОСОБА_1 просила суд стягнути з відповідача на її користь 211 844,11 грн з розрахунку 528 798,45 грн. (ринкова вартість автомобіля до ДТП) 189 454,34 грн. (вартість автомобіля після ДТП) - 127 500 грн. (страхове відшкодування). Окрім того позивачем було понесено витрати на оплату спец майданчика за збереження транспортного засобу в розмірі 920 грн. та послуги евакуатора, які позивач також просила суд стягнути з відповідача на її користь.

Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного позивачем, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що вартість відновного ремонту більше ринкової вартості автомобіля, а тому матеріальний збиток дорівнює ринковій вартості автомобіля, оскільки відновлювати автомобіль є економічно недоцільно. Такі висновки узгоджуються зі статтею 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до якої транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необгрунтованим. Ремонт вважається економічно необгрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 15 Постанови «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 1 березня 2013 року № 4 зазначив наступне: Якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону № 1961-IV, який згідно зі статтею 8 ЦК (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до Висновку експерта за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи № 2190-21 по цивільній справі № 201/7091/20 від 14 вересня 2021 ринкова вартість колісного транспортного засобу (КТЗ) «Audi A3», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 у аварійному стані після ДТП, яке мало місце 23 березня 2020 року, складає 146 607,84 грн.

25 травня 2020 року третя особа здійснила позивачці страхове відшкодування в сумі 127 500,00 грн.

Майнова шкода, завдана позивачці дорожньо-транспортною пригодою становить 211 844,11 грн. з розрахунку: розрахунку 528 798,45 грн. (ринкова вартість автомобіля до ДТП) 189 454,34 грн. (вартість автомобіля після ДТП) - 127 500 грн. (страхове відшкодування).

Відповідно до частин 1-3 статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно з частиною 1 статті 1166 ЦК майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За правилами встановленими частиною 2 статті 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Пунктом 1 частини 1 статті 1187 ЦК передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідач 23 березня 2020 року керував автомобілем правомірно, отже відповідальність за заподіяну позивачці шкоду за загальним правилом має нести саме він.

Відповідно до частини 6 статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Так, вина відповідача була встановлена Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська 29 квітня 2020 року під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до абзацу першого пункту 22.1. статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно з пунктом 12.1 статті 12, статті 29 цього ж Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Відповідно до статті 979 ЦК за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Пунктом 35.1 статті 35 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування.

За приписами абзацу першого пункту 36.1 статті 36 цього ж Закону страховик, керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.

Відповідно до пункту 36.2 статті 36 цього ж Закону страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього ж Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обгрунтованими прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. У разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього ж Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик зобов`язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення.

Так, позивачці третьою особою було сплачено 127 500,00 грн.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Враховуючи все вищевикладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки 213 484,11 грн. (211 844,11 грн. відшкодування шкоди + 1640 грн. витрат на евакуацію).

Щодо витрат на правничу допомогу необхідно зазначити наступне.

Частинами 1-5 ст. 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 , скориставшись своїм правом на правничу допомогу, 22 липня 2020 року уклала договір про надання правової допомоги № 2/20 з адвокатом Логвіновою В.В., згідно якого їй надана правнича допомога щодо захисту її прав та інтересів.

При цьому згідно статті 30 згаданого Закону гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Сума заявлених позивачем до відшкодування відповідачем судових витрат на правничу допомогу адвоката співмірна із складністю справи, кваліфікацією і досвідом адвоката, узгоджується з умовами укладеного між адвокатом та клієнтом Договором на професійну правничу допомогу №2/20 від 22 липня 2020 року. Сам факт надання правової допомоги адвокатом та отримання її клієнтом підтверджується розрахунком витрат на правничу допомогу від 22 липня 2020 року, а її фактична оплата - квитанцією про оплату від 22 липня 2020 року. Тому, суд вважає, що позивач ОСОБА_1 належними доказами довела понесені нею витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 5 000 грн, тому вказана сума підлягає до стягнення з відповідача.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі "Проніна проти України").

У порядку статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки в разі задоволення позову підлягає стягненню компенсація витрат з оплати судового збору в сумі 2134,85 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 13, 76, 78, 81, 141, 259, 263-265, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_5 ), третя особа: Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) компенсацію заподіяної майнової шкоди в сумі 213 484,11 грн., компенсацію судових витрат в сумі 6 134,85 грн., разом 219 618,96 грн.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рі шення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи згідно п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 )

Відповідач: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_5 )

Повний текст рішення виготовлено 01 червня 2022 року

Суддя С.О. Демидова