Справа № 932/9313/21
Провадження № 2/932/5089/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2022 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Кондрашова І.А.,

за участю секретаря судового засідання Мотуз Я.А.,

розглянувши у приміщенні суду в м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авансар», треті особи, що не заявляють самостійні вимоги на предмет спору приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Селезньов Максим Олександрович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2021 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авансар», треті особи, що не заявляють самостійні вимоги на предмет спору приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Селезньов Максим Олександрович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позов мотивований тим, що у жовтні 2021 року позивачу стало відомо, що на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 66927299 від 24.09.2021 року та постанови про арешт коштів боржника в межах виконавчого провадження № ВП № 66927299 від 06.10.2021 року, з рахунку позивача, який відкрито в АТ «Банк Кредит Дніпро» була знята заборгованість, яку начебто ОСОБА_1 мала перед ТОВ «Фінансова компанія «Авансар» у розмірі 17 227, 36 грн. Крім того, було стягнуто витрати на виконавче провадження у розмірі 1 722, 73 грн. Усього було стягнуто з позивача 19 250, 00 грн.

Позивач вважає, що виконавчий напис № 68338 від 28.05.2021 року вчинено з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів. Так, згідно відомостей, викладених у постанові про відкриття виконавчого провадження ВАП 66927299 від 24.09.2021 року, між позивачем та ТОВ «Кредитно-Інвестиційний центр» начебто було укладено кредитний договір № 2562874 від 24.03.2016 року, вимоги якого порушила позивач. Відповідач звернувся до приватного нотаріуса за вчинення виконавчого напису.

28.05.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. було вчинено виконавчий напис № 68338, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Авансар» заборгованості у розмірі 17 227, 36 грн. Оспорюваний виконавчий напис підлягає скасуванню, оскільки документи, що надані відповідачем для вчинення оскаржуваного напису, не відповідають дійсності; будь-якої заборгованості перед відповідачем ОСОБА_1 не має; кредитних відносин з ТОВ «Кредитно-Інвестиційний центр» не мала; будь-якого договору не укладала; борг не визнає.

Постановою КМУ № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» зазначено, що кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Будь яких відомостей про те, що кредитний №2562874 від 24.03.2016 року посвідчений нотаріально немає, а це у свою чергу є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Також вказує, що документи, які були надані нотаріусу, не свідчать про безспірність заборгованості, оскільки наявність спору між стягувачем та боржником про борг, його розмір та дійсність, є достатньою підставою для відмови нотаріусом у вчиненні виконавчого напису. Крім того, вважає, що оскільки виконавчий напис, за яким було проведено стягнення заборгованості, є таким, що не підлягає виконанню, то всі суми, які були стягнуті з позивача, підлягають поверненню на підставі ст. 1212 ЦК України, як майно, що збережено без достатньої правової підстави.

На підставі викладеного, позивач просить суд визнати виконавчий напис № 68338 від 28.05.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Авансар» заборгованості у розмірі 17 227, 36 грн. таким, що не підлягав виконанню. Стягнути з ТОВ «Фінансова компанія «Авансар» на свою користь грошові кошти у розмірі 17 227, 36 грн. як стягнуті без достатньої правової підстави. Стягнути з приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Селезньова Максима Олександровича на свою користь витрати на проведення виконавчих дій у розмірі 2022, 73 грн. Стягнути з ТОВ «Фінансова компанія «Авансар» судовий збір та витрати на правничу допомогу у розмірі 5000, 00 грн.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 лютого 2022 року позовна заява залишена без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків протягом 10 днів з дня отримання ухвали.

16.02.2022 року недоліки було усунуто позивачем.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 лютого 2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.

В судове засідання сторони не з`явились. Повідомлялись у встановленому порядку. Представником позивача надано заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, проти заочного рішення не заперечує.

Неявка сторін не перешкоджає розгляду справи за наявними матеріалами.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що у жовтні 2021 року позивачу стало відомо, що на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 66927299 від 24.09.2021 року та постанови про арешт коштів боржника в межах виконавчого провадження № ВП № 66927299 від 06.10.2021 року, з рахунку позивача, який відкрито в АТ «Банк Кредит Дніпро» була знята заборгованість, яку ОСОБА_1 мала перед ТОВ «Фінансова компанія «Авансар» у розмірі 17 227, 36 грн. Крім того, були стягнуті з позивача витрати на виконавче провадження у розмірі 1 722, 73 грн. Усього було стягнуто з ОСОБА_1 грошові кошти 19 250, 00 грн.

З матеріалів справи також убачається, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем було вчинено виконавчий напис № 68338 від 28.05.2021 року.

Відповідно до ст. 89 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис повинен містити дату його вчинення (рік, місяць, число), найменування посади, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса.

Відповідно до пунктів 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» (далі Перелік), для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Спірний виконавчий напис вчинено на підставі п. 2 Переліку.

Стаття 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (пункт 3 частини першої).

Громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за різними ознаками (частина перша та друга статті 24 Конституції України).

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Отже, сторона, яка посилається на ті, чи інші обставини, повинна навести докази, на підставі яких суд може отримати достовірні відомості про фактичні обставини справи. У іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч. 5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Позивач посилається на те, що документи, які надавались відповідачем для вчинення оскаржуваного напису, не відповідають дійсності. Будь-якої заборгованості перед відповідачем ОСОБА_1 не має; кредитних відносин з ТОВ «Кредитно-Інвестиційний центр» не мала; будь-якого договору не укладала; борг не визнає. Кредитний договір не був вчинений в нотаріальній формі, а заборгованість не може вважатись безспірною.

Проте суд констатує, що позивачем у встановленому порядку не доведена жодна із зазначених обставин. Так, в матеріалах справи відсутня копія кредитного договору №2562874 від 24.03.2016 року, тому суд не може перевірити, в якій формі цей договір укладався та між ким. Позивачем не надано копії оскаржуваного виконавчого напису, що унеможливлює встановлення, чи дійсно він був виданий приватним нотаріусом Остапенко Є.М. та на підставі якого договору, а також стосовно якої саме заборгованості.

Суд позбавлений можливості перевірити, які документи подавались стягувачем для вчинення оскаржуваного виконавчого напису, тому встановити факт того, чи була заборгованість саме такого розміру, чи існувала вона взагалі, чи мала ознаки безспірності, не виявляється можливим.

В силу положень ч. 7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Однак позивачем не було подано клопотання про витребування відповідних доказів, у разі, якщо в їх витребуванні є складнощі. При цьому за текстом позовної заяви видно, що позивач добре орієнтується у кредитно-правових відносинах, в яких вона начебто не брала участі, знає найменування кредитних установ, сум заборгованості, реквізити кредитного договору та виконавчого напису. При цьому будь-якого належного і допустимого доказу в обґрунтування власної позиції, ОСОБА_1 не надано. Суд вважає такі дії позивача недобросовісними, оскільки виникла заборгованість дійсно існує, проте позивач не надала доказів на її спростування чи доведення того, що вона не є безспірною.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може ухвалити рішення лише на підставі пояснень позивача, не дослідивши документи, що подавались для вчинення виконавчого напису. В даному випадку суд повністю сприяв сторонам у реалізації їх процесуальних прав.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Під час розгляду справи судом були створені всі необхідні умови для всебічного та повного дослідження обставин справи. Судові засідання призначались неодноразово. Позивач скористалась професійною правничою допомогою, тому її представник не міг не знати предмет доказування по аналогічним справам та право на подання доказів та їх витребування. Під час підготовки позовної заяви та увесь час перебування справи у провадженні, позивач та представник мали повне право на подання доказів та доведення перед судом їх переконливості.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що позивач не надала належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів в обґрунтування позовних вимог.

За таких обставин суд відмовляє у задоволенні позову за необґрунтованістю та недоведеністю позовних вимог.

На підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати не відшкодовуються. У зв`язку із відмовою у задоволенні позовних вимог, витрати на професійну правничу допомогу також не відшкодовуються.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 43, 76, 78, 81, 258, 259, 261, 263-265, 268, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авансар» (04053, м. Київ, вул. Кудрявський Узвіз, буд. 5-Б, 501/5, ), треті особи, що не заявляють самостійні вимоги на предмет спору приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович (01001, м. Київ, вул. Мала Житомирська, буд. 6/5), приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Селезньов Максим Олександрович (49005, м. Дніпро, вул. Симферопільська, буд. 21б, прим. 263-265), про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів із дня його проголошення особами, що брали участь у судовому засіданні, а особами, які не брали участі в судовому засіданні протягом 30 днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили протягом 30 днів з дня його проголошення, якщо не буде оскаржено у встановленому порядку.

Суддя Ігор КОНДРАШОВ