печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

"10" листопада 2022 р.

Печерський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого судді Головко Ю. Г.,

за участю секретаря судових засідань Солонухи Д. Л.,

представника позивача АТ «Альфа-Банк» Самокиши В.Ю.,

представника відповідача ОСОБА_3.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Печерського районного суду м. Києва від 21.08.2013 у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності,

В С Т А Н О В И В :

Заочним рішенням Печерського районного суду м. Києва від 21.08.2013 позов Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності задоволено повністю. В рахунок часткового погашення заборгованості ОСОБА_1 за Договором про надання відновлювальної кредитної лінії №10/29/4955 від 28.12.2007 у розмірі 5 459 000 грн. 00 коп. звернуто стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за ПАТ «Укрсоцбанк» права власності на чотирикімнатну квартиру АДРЕСА_1 .

08.11.2021 до Печерського районного суду м. Києва Д`яченко К. Я. засобами поштового зв`язку подав заяву про перегляд заочного рішення Печерського районного суду м. Києва від 21.08.2013 у цивільній справі № 757/14419/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності, посилаючись на те, що відповідач був позбавлений можливості захищати свої права та законні інтереси, оскільки не отримував судові виклики та не був присутній в судовому засіданні, та не отримував текст заочного рішення. Вказана заява надійшла до суду та зареєстрована 16.11.2021.

Згідно Розпорядження керівника апарату Печерського районного суду м. Києва Ліннік Н. В. № 246 від 21.09.2022 заяву про перегляд заочного рішення по справі № 757/14419/13-ц призначено до проведення повторного автоматизованого розподілу справи, у зв`язку із задоволенням заяв про самовідвід суддів.

Повторним автоматизованим розподілом заяву про перегляд заочного рішення у справі № 757/14419/13-ц 21.09.2022 передано судді Головко Ю.Г.

У судовому засіданні представник відповідача заяву підтримав та просив скасувати заочне рішення Печерського районного суду м. Києва від 21.08.2013 у цивільній справі № 757/14419/13-ц та переглянути справу за участю відповідача.

Представник позивача в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення заяви про перегляд заочного рішення, просила залишити заяву без розгляду, як таку що подана внаслідок зловживання процесуальними правами.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

15.12.2017 набув чинності Закону України №2147-VІІІ від 03.10.2017, яким Цивільно-процесуальний кодекс України викладено в новій редакції.

Згідно із ч. 3 ст. 3 ЦПК України (в редакції від 15.12.2017), провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до п. 9 ч. 1 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 15.12.2017), справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Таким чином, справа повинна бути розглянута за правилами, що діють після набрання чинності ЦПК України від 03.10.2017 редакції Закону України №2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03.10.2017.

В судовому засіданні встановлено, що 21.08.2013 Печерським районним судом міста Києва було ухвалено заочне рішення у справі № 757/14419/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності, яким позовні вимоги задоволено.

Згідно з ч. 3 ст. 287 ЦПК України, у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою зокрема скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 288 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Водночас, статтею 284 ЦПК України встановлений строк звернення до суду учасника справи із заявою про перегляд заочного рішення, який становить тридцять днів з дня проголошення заочного рішення, а у разі, коли учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Окрім того, ч. 2 ст. 228 ЦПК України в редакції 2004 року, який був чинний на день ухвалення заочного рішення, що є об`єктом перегляду, був встановлений строк звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення суду - десять днів з дня отримання його копії.

Як вбачається з матеріалів справи, копії заочного рішення у справі № 757/14419/13-ц від 21.08.2013 надіслані відповідачу у серпні 2013 за адресами: АДРЕСА_2 (місце реєстрації відповідача, крім цього дана адреса зазначена у Договорі про надання відновлювальної кредитної лінії №10/29/4955 від 28.12.2007) та АДРЕСА_3 . Однак, вказані відправлення повернуті до суду без вручення адресату із відміткою поштового відділення «за закінченням встановленого строку зберігання».

07.04.2014 представник відповідача ОСОБА_2 ознайомилася з матеріалами справи, що підтверджується заявою та відповідною розпискою (а.с. 100, т.1)

15.04.2014 на адресу Печерського районного суду міста Києва надійшла заява представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення у справі № 757/14419/13-ц від 21.08.2013.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 30.04.2014, яка набрала законної сили за результатами апеляційного розгляду, вказана заява про перегляд заочного рішення у справі № 757/14419/13-ц від 21.08.2013 залишена без розгляду, у зв`язку з надходженням клопотання про відмову від такої заяви (а.с. 112, т. 1).

Відтак, відповідач ОСОБА_1 з квітня 2014 року знав про наявність вказаної вище судової справи, про що й зазначає в поданій поштовим зв`язком 08.11.2021 заяві про перегляд заочного рішення, яка зареєстрована судом 16.11.2021.

Наразі суд розглядає заяву про перегляд заочного рішення Печерського районного суду міста Києва від 21.08.2013 з якою ОСОБА_1 звернувся 08.11.2021.

Аналізуючи зазначені вище обставини, суд приходить висновку, що заявником пропущено строк звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення суду, передбачений чинним ЦПК України в редакції 2017 року, а також ЦПК України в редакції 2004 року, який був чинний на дату ухвалення рішення.

Згідно з ч. 1, 6, 8 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Виходячи з принципу змагальності в цивільному процесі, прав та обов`язав сторін у справі, визначених ЦПК України, суд виключно з ініціативи та в межах доводів сторін може поновити строк на звернення до суду за обґрунтованим їх зверненням.

У разі пропущення строку звернення до суду належить обґрунтувати поважність причин пропущення такого строку.

Поважними причинами можуть вважатися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтвердженні належними доказами.

Аналіз практики ЄСПЛ свідчить про те, що у процесі прийняття рішень щодо поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, ЄСПЛ виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак, у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних, об`єктивних, непереборних, не залежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Перелік поважних причин, які враховуються для поновлення пропущеного строку, законом не встановлено, вони визначаються у кожному конкретному випадку, виходячи з певних обставин, які мають юридичне значення. Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними і пов`язані з дійсними істотними труднощами для вчинення процесуальних дій.

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників цивільного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених ЦПК України певних процесуальних дій. Інститут строків в цивільному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у цивільних відносинах, а також стимулює учасників цивільного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

У пункті 47 рішення у справі «Устименко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що рішення про поновлення строку на оскарження може порушити принцип правової визначеності та свобода розсуду судів при вирішенні питання про поновлення не є необмеженою. У кожному випадку суди мають встановлювати, чи виправдовують причини поновлення строку на оскарження втручання у принцип остаточності судового рішення.

Дотримання строків є однією з гарантій додержання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся із скаргою до суду вищої інстанції, відносини стають стабільними.

Верховний Суд у постанові від 25.02.2020 у справі № 755/5323/16-ц та у постанові від 16.12.2019 у справі № 286/1130/13-ц акцентував увагу на тому, що безпідставне поновлення процесуального строку є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність.

Таким чином, оскільки із дня ухвалення рішення (21.08.2013) та до дати звернення ОСОБА_1 із заявою до суду (08.11.2021) минуло понад вісім років, ненадання заявником доказів про поважність причин пропуску звернення із заявою до суду, суд вважає, що ОСОБА_1 без поважних причин пропустив строк для подання до суду заяви про перегляд заочного рішення у справі №757/14419/13-ц від 21.08.2013 за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності.

Заявником ОСОБА_1 поважних причин, які б свідчили про наявність об`єктивно непереборних обставин для подання заяви про перегляд заочного рішення не зазначено, доказів на підтвердження неможливості подачі заяви про перегляд заочного рішення у визначений процесуальним законом строк не надано.

Більш того, суд звертає увагу на той факт, що заявник 15.04.2014 реалізував таке право та звертався до Печерського районного суду міста Києва суду із заявою про перегляд заочного рішення від 21.08.2013, від якої в подальшому відмовився.

Частиною 3 ст. 287 ЦПК України, у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: 1) залишити заяву без задоволення; 2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

З урахуванням правового висновку викладеного Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 09.11.2021 у справі № 214/5505/16, приймаючи до уваги пропущення заявником встановленого положеннями ЦПК України строку для звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення, суд приходить висновку про необхідність залишення заяви ОСОБА_1 без задоволення.

Дана ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та апеляційному оскарженню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 127, 259, 260, 261, 287, 288 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Печерського районного суду м. Києва від 21.08.2013 у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності - залишити без задоволення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя Ю. Г. Головко