Провадження № 2/761/2568/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

14 листопада 2022 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді: Савицького О.А.,

при секретарі: Габунії Н.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, Орган опіки та піклування Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав та збільшення розміру аліментів,

встановив:

01.09.2020 р. ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування Шевченківської районної в м.Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав та збільшення розміру аліментів, у якому просить:

- позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно його малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- збільшити розмір аліментів, визначений рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 10.09.2012 р. в справі № 2113/4349/12, що стягуються з ОСОБА_2 на її користь на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме з 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходів), щомісячно, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на 1/3 частину від всіх видів заробітку (доходів), щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі, який 19.11.2013 р. було розірвано на підставі рішення суду. Від шлюбу з відповідачем мають малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідач проживає окремо від позивачки та дитини, жодної участі у вихованні дитини не приймає, про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток не піклується. Таким чином, оскільки вказана поведінка відповідача свідчить про ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, а також свідоме нехтування своїми батьківськими обов`язками, при цьому зазначаючи, що матеріальний стан відповідача значно покращився, а витрати на утримання дитини збільшились, позивачка вважає, що відповідача необхідно позбавити батьківських прав відносно його дитини та збільшити розмір аліментів, а тому звернулась до суду з даним позовом.

Ухвалою від 14.12.2020 р. відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою від 20.05.2021 р. задоволено заяву представника позивача, залучено до участі у справі Орган опіки та піклування Солом`янської районної в м.Києві державної адміністрації як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, а також роз`яснено право подати пояснення щодо позову і відзиву.

Ухвалою від 05.09.2022 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити їх у повному обсязі, проти проведення заочного розгляду справи не заперечував.

Представник третьої особи Органу опіки та піклування Шевченківської районної в м.Києві державної адміністрації в судовому засіданні проти позовних вимог не заперечував.

Представник третьої особи Органу опіки та піклування Солом`янської районної в м.Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явився, однак на адресу суду надійшла його письмова заява, зі змісту якої вбачається, що останній проти позовних вимог не заперечує.

Відповідач в судове засідання не з`явився, свого представника до суду не направив, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку, причин неявки не повідомив та відзиву не подав.

Враховуючи, що представник позивачки не заперечив проти проведення заочного розгляду справи, при цьому відповідач, що належним чином повідомлявся про розгляд справи, в судове засідання не з`явився, відзиву не подав, а тому відповідно до вимог ст.ст. 280, 281 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Вислухавши пояснення представника позивачки та представника третьої особи, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі, який 19.11.2013 р. було розірвано на підставі рішення суду, при цьому від шлюбу мають малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюбу серії НОМЕР_1 , копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , а також копією рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 19.11.2013 р. в справі № 658/4191/13-ц.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивачка, як на підставу для його задоволення у частині вимог про позбавлення батьківських прав, посилається на те, що відповідач проживає окремо від неї та дитини, жодної участі у вихованні дитини не приймає, про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток не піклується, що, в свою чергу, свідчить про ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, а також свідомого нехтування своїми батьківськими обов`язками.

З письмових доказів, які містяться у матеріалах справи, вбачається, що малолітня ОСОБА_3 проживає разом зі своєю матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з довідками директора ДНЗ (ясла-садок) № 430 Шевченківського району м.Києва від 11.04.2018 р., директора Спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів № 97 імені О.Теліги з поглибленим вивченням англійської мови Шевченківського району м.Києва від 17.06.2020 р., директора СДЮШОР м.Києва зі спортивної гімнастики від 18.06.2020 р. та наданих письмових характеристик ОСОБА_1 , вихованням малолітньої ОСОБА_3 займається її мати ОСОБА_1 , в той час як батько дитини - ОСОБА_2 за весь період навчання своєї доньки участі у вихованні останньої не брав, навчанням та досягненнями не цікавився, жодного разу в учбових закладах не з`являвся.

Тобто, вказаними довідками та характеристиками фактично підтверджується свідоме ухилення ОСОБА_2 від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, а також свідоме нехтування своїми батьківськими обов`язками.

Крім того, як вбачається зі змісту висновку Органу опіки та піклування Солом`янської районної в м.Києві державної адміністрації від 29.09.2021 р. № 108-12957 щодо доцільності позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно його малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , враховуючи думку дитини та рішення комісією з питань захисту прав дитини при Солом`янській районній в м.Києві державній адміністрації, керуючись ст.ст. 19, 164, 171 СК України, Орган опіки та піклування Солом`янської районної в м.Києві державної адміністрації вважає за доцільне позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно його малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вимогами ч.ч.1-4 ст. 150 СК України батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину.

У відповідності до ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Принципом 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Водночас, відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Згідно зі ст.ст. 3, 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Також, як роз`яснено в п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та враховуючи, що обставини ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків по належному вихованню дитини знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що позов у частині вимог про позбавлення батьківських прав є обґрунтованим та підлягає задоволенню, а тому вважає за необхідне позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно його малолітньої доньки ОСОБА_3 .

Щодо вимог про збільшення розміру аліментів, суд зазначає наступне.

Відповідно до рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 10.09.2012 р. в справі № 2113/4349/12, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, задоволено, а саме стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходів), щомісячно, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07.08.2012 р. і до досягнення дитиною повноліття.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивачка, як на підставу для його задоволення у частині вимог про збільшення розміру аліментів, посилається на те, що матеріальний стан відповідача значно покращився, при цьому витрати на утримання дитини збільшились.

Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина 3 статті 181 СК України).

При цьому, у частині 1 статті 192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може ухвалити рішення, зокрема, про збільшення розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я особи з якої стягуються аліменти, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому, виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів, при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ч.2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Аналогічні висновки містяться в постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 20.06.2019 р. у справі № 632/580/17 та постановах Верховного Суду від 04.07.2018 р. у справі № 536/1557/17, від 30.06.2020 р. у справі № 343/945/19.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Разом з тим, позивачка не надала суду належних та допустимих доказів на підтвердження зміни матеріального становища відповідача, зокрема отримання ним доходів у більшому розмірі по відношенню до тих, які він отримував станом на дату ухвалення рішення при стягнення аліментів, при цьому збільшення витрат на утримання дитини, про які зазначає позивачка, не свідчить про погіршення її матеріального становища, а фактично є додатковими витратами на утримання дитини.

Крім того, оскільки аліменти за рішенням суду визначені у частці від доходу відповідача, тому відповідно при збільшенні отримуваних ним коштів пропорційно буде збільшуватися розмір аліментів, які отримує позивачка.

За таких обставин, оскільки позивачкою не підтверджено, а судом не встановлено обставин, які в розумінні положень ст. 192 СК України могли б бути підставою для збільшення розміру аліментів, суд приходить до висновку, що позову в частині вимог про збільшення розміру аліментів задоволенню не підлягає у зв`язку з недоведеністю.

Крім того, відповідно до вимог ст.ст. 133, 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 840,80 грн.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 12, 13, 76-81, 133, 141, 259, 263-265, 268, 273, 280-282, 289, 352-355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, Орган опіки та піклування Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав та збільшення розміру аліментів - задовольнити частково.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно його малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В решті вимог позов задоволенню не підлягає.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а також рішення може бути оскаржене позивачем до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м.Києва протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: