Провадження № 2/761/6044/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2022 року суддя Шевченківського районного суду м.Києва Савицький О.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом Київського міського центу зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

29.10.2021 р. Київський міський центр зайнятості звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів у вигляді виплаченої допомоги по безробіттю в сумі 8024,99 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 16.09.2020 р. до нього звернувся відповідач із заявами про надання статусу безробітного та про призначення допомоги по безробіттю, за результатами розгляду яких останньому з цієї дати надано статус безробітного та призначено допомогу по безробіттю з 16.09.2020 р. по 16.02.2021 р., як застрахованій особі, з врахуванням страхового стажу. Під час здійснення обміну даними з Пенсійним фондом України позивачем виявлено, що 02.12.2020 р. відповідач, тобто у період перебування на обліку в статусі безробітного, прийнятий на роботу на посаду фахівця з охорони праці до Управління освіти Шевченківської районної в м.Києві державної адміністрації. Отже, з 02.12.2020 р. відповідач працевлаштувавшись та отримуючи за місцем роботи дохід, фактично належав до зайнятого населення та не повідомив про цю обставину позивача під час перебування на обліку. З врахуванням викладеного, позивачем прийнято рішення про повернення нарахованого та виплаченого відповідачу матеріального забезпечення, яке складалось з допомоги по безробіттю, у сумі 8024,99 грн., після чого останньому у досудовому порядку направлено лист-повідомлення з пропозицією повернути отримані кошти, однак до даного часу відповідачем добровільно позивачу вони повернуті не були. Таким чином, оскільки відповідач, перебуваючи на обліку в статусі безробітного, отримував відповідне матеріальне забезпечення, однак працевлаштувавшись та отримуючи дохід фактично належав до зайнятого населення, про що позивача не повідомив, а тому останній звернувся до суду з даним позовом про стягнення з відповідача на свою користь коштів у вигляді виплаченої допомоги по безробіттю у сумі 8024,99 грн.

Ухвалою від 22.11.2021 р. відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву у відповідності до ст. 274 ЦПК України.

З матеріалів справи вбачається, що поштове відправлення, яке містило копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви разом з копіями доданих до неї документів, і направлялось за місцем проживання відповідача, зареєстрованим у встановленому законом порядку, повернулось до суду з відміткою про неотримання його відповідачем з причин закінчення встановленого терміну зберігання.

За даних обставин, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч.8 ст. 178 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 16.09.2020 р. до позивача звернувся відповідач із заявами про надання статусу безробітного та про призначення допомоги по безробіттю, у яких власноруч зазначив, що він не відноситься до категорії зайнятого населення у розумінні ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення» (далі - Закон № 5067-VІ) та через відсутність роботи немає заробітку або інших передбачених законодавством доходів, у тому числі не забезпечує себе роботою самостійно, що підтверджується копіями відповідних заяв від 16.09.2020 р.

Також, відповідач у заяві про надання статусу безробітного від 16.09.2020 р. вказав, що ознайомлений з правами та обов`язками зареєстрованого безробітного, що визначені Законом України «Про зайнятість населення» та Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

Так, за результатами розгляду вказаних заяв відповідно до норм ст. 43 Закону № 5067-VІ, наказом Шевченківської районної філії КМЦЗ № НТ200916 від 16.09.2020 р. відповідачу надано статус безробітного з 16.09.2020 р., тобто з моменту звернення до служби занятості, що підтверджується копією цього наказу.

Водночас, згідно з пп.1, 3, 4 ст. 22, ч. 1 ст. 23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (далі - Закон № 1533-ІІІ) наказом Шевченківської районної філії КМЦЗ № НТ200916 від 16.09.2020 р. відповідачу призначено допомогу по безробіттю з 16.09.2020 р. по 16.02.2021 р., як застрахованій особі з врахування страхового стажу, що підтверджується копією даного наказу.

Позивач зазначає, що при здійсненні обміну даними про особу з Пенсійним фондом України, Шевченківською районною філією КМЦЗ виявлено, що з 02.12.2020 р. відповідач перебуває у трудових відносинах з Управлінням освіти Шевченківської районної в м.Києві державної адміністрації та отримує дохід, тобто у період перебування на обліку в статусі безробітного.

Керуючись п.18 ч.2 ст. 22 Закону № 5067-VІ, п.п.2, 3 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України та Державної податкової адміністрації України від 13.02.2009 р. № 60/62 та постановою правління Пенсійного фонду України від 13.02.2009 р. № 7-1, посадовими особами позивача за результатами перевірки достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати їй матеріального забезпечення, 22.02.2021 р. складено акт № 590 розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону № 1533-ІІІ.

Згідно з висновками, викладеними у вказаному акті, відповідач під час знаходження на обліку, як безробітний, прийнятий на роботу на посаду фахівця з охорони праці до Управління освіти Шевченківської районної в м.Києві державної адміністрації та отримує дохід за цим місцем роботи, що підтверджується довідкою від 15.02.2021 р. № 33/09-459, наказом від 30.11.2020 р. № 148-к/тр, випискою про нарахування заробітної плати за грудень 2020 року.

Згідно з ч.3 ст. 44 Закону № 5067-VІ відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного.

Відповідно до ч.2 ст. 36 Закону № 1533-ІІІ застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Частиною 3 статті 36 Закону № 1533-ІІІ передбачено, що сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач з 02.12.2020 р. фактично належав до зайнятого населення, однак не повідомив позивача під час перебування на обліку, як безробітний, про своє працевлаштування та отримання доходу.

17.03.2021 р. Шевченківською районною філією КМЦЗ видано наказ № 40/291-02/21, відповідно до якого прийнято рішення щодо повернення нарахованого та виплаченого відповідачу матеріального забезпечення у сумі 8024,99 грн., яке складається з допомоги по безробіттю за період з 16.09.2020 р. по 24.02.2021 р., що підтверджується довідкою-рахунком від 01.03.2021 р. № 151.

З метою досудового врегулювання спору, позивачем направлено відповідачу лист-повідомлення від 17.03.2021 № 291.5-943/21 з пропозицією повернути отримані кошти, однак до даного часу відповідачем у добровільному порядку вони повернуті не були.

Відповідно правового висновку, викладеного Верховним Судом у постанові від 27.02.2019 р. в справі № 464/9098/16-ц, укладаючи договір цивільно-правового характеру 05.08.2014 р., особа мала усвідомлювати момент укладення договору, наслідки укладення такого договору, метою якого є отримання грошової винагороди за виконану роботу. Чим порушив положення ч.2 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення» та ч.2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», не повідомивши спеціалістів центру зайнятості про свою зайнятість, намір виконувати роботу, за яку отримувати винагороду.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 1215 ЦК України не підлягають поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та враховуючи те, що відповідач, уклавши договір про надання послуг/виконання робіт та отримуючи за ним дохід, фактично належав з моменту працевлаштування до зайнятого населення, однак свідомо не повідомив про цю обставину позивача під час перебування на обліку, як безробітний, внаслідок чого йому нараховувалось та виплачувалось матеріальне забезпечення, що складалось з допомоги по безробіттю, в сумі 8024,99 грн., суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню, а тому вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача виплачену допомогу по безробіттю у сумі 8024,99 грн.

Крім того, відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2270,00 грн., а всього з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 10294,99 грн. (8024,99 грн. + 2270,00 грн.).

Керуючись ст.ст. 3, 4, 12, 13, 76-81, 133, 141, 259, 263-265, 268, 273, 274, 279, 352-355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Київського міського центу зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення коштів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Київського міського центу зайнятості 10294 (десять тисяч двісті дев`яносто чотири) грн. 99 коп., з яких: 8024 (вісім тисяч двадцять чотири) грн. 99 коп. - виплачена допомога по безробіттю; 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп. - судові витрати по сплаті судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, або після перегляду рішення в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Суддя: