Ухвала

Іменем України

15 грудня 2022 року

місто Київ

справа № 554/357/17

провадження № 61-11948ск22

Верховний Суд, який діє у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Ступак О. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

треті особи: Полтавська міська рада, Перша полтавська державна нотаріальна контора Головного управління юстиції у Полтавській області,

заявник - ОСОБА_4 ,

вирішуючи питання відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Полтавського апеляційного суду від 24 травня 2022 року, ухвалену колегією суддів у складі Карпушина Г. Л., Гальонкіна С. А., Хіль Л. М.,

ВСТАНОВИВ:

І. ФАБУЛА СПРАВИ

Рибальченко О. О. у січні 2017 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: Полтавська міська рада, Перша полтавська державна нотаріальна контора Головного управління юстиції у Полтавській області, у якому просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 34, 50 кв. м, та складається із однієї кімнати, житловою площею 17, 50 кв. м, у тому числі: 1 кімната (2), площею 17, 50 кв. м, коридор (1), площею 3, 60 кв. м, вбудована шафа (3), площею 0, 50 кв. м, кухня (4), площею 8, 50 кв. м, вбиральня (5), площею 1, 00 кв. м, ванна (6), площею 2, 60 кв. м.

Заочним рішенням від 31 жовтня 2017 року Октябрський районний суд м. Полтави задовольнив позов ОСОБА_1 .

Суд визнав за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 34, 50 кв. м, житловою площею, 17, 50 кв. м, у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідачка ОСОБА_3 , не погодившись із ухваленим рішенням суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу. Суд апеляційної інстанції неодноразово залишав без руху апеляційну скаргу ОСОБА_3 з метою подання скаржником заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження заочного рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 31 жовтня 2017 року.

Ухвалою від 07 лютого 2018 року Апеляційний суд Полтавської області повернув апеляційну скаргу ОСОБА_3 .

Заявник повторно звернулася із апеляційною скаргою на заочне рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 31 жовтня 2017 року.

Ухвалою від 08 червня 2018 року Апеляційний суд Полтавської області відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 з тих підстав, що вона у визначений строк не подала заяву про поновлення строку на апеляційне провадження.

Постановою від 18 грудня 2019 року Верховний Суд відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_3 про закриття провадження у справі № 554/357/17.

Суд залишив без задоволення касаційну скаргу ОСОБА_3 , ухвали Апеляційного суду Полтавської області від 07 лютого 2018 року та від 08 червня 2018 року - без змін.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 померла.

ОСОБА_4 , який не брав участі у розгляді справи по суті вимог в суді першої інстанції, 12 січня 2022 року звернувся до Октябрського районного суду м. Полтави із заявою про залучення його до участі у справі як правонаступника ОСОБА_3 .

Стислий виклад змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Ухвалою від 12 січня 2022 року Октябрський районний суд м. Полтави залишив без задоволення заяву ОСОБА_4 про залучення його до участі у справі як правонаступника.

Суд першої інстанції встановив, що на момент подання цієї заяви у провадженні Октябрського районного суду м. Полтави не перебувала на розгляді справа № 554/357/17, заочне рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 31 жовтня 2017 року набрало законної сили, тож відносини, з приводу яких виник спір у справі № 554/357/17, вирішені, а тому немає підстав для залучення до участі у справі правонаступника.

Постановою від 24 травня 2022 року Полтавський апеляційний суд залишив без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_4 , ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 12 січня 2022 року - без змін.

Суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції про те, що судовий розгляд у справі № 554/357/17 завершено, у провадженні суду першої інстанції не перебувала на розгляді справа № 554/357/17, а заочне рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 31 жовтня 2017 року набрало законної сили 10 січня 2018 року.

Додатково суд апеляційної інстанції зазначив, що заміна відповідача може відбуватися лише на певних стадіях судового процесу (відкриття провадження у справі; підготовче провадження; врегулювання спору за участі судді; розгляд справи по суті; прийняття рішення по суті спору (якщо відбувається перегляд справи - апеляційне провадження; касаційне провадження); виконання рішення), проте не поза судовим розглядом. Оскільки немає спору, вирішення якого тривало б на час звернення з таким клопотанням, тому право бути відповідачем у порядку правонаступництва у ОСОБА_4 не виникло.

ІІ. АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Короткий зміст вимог касаційної скарги

Заявник ОСОБА_4 01 грудня 2022 року із використанням системи «Електронний суд» направив до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати постанову Полтавського апеляційного суду від 24 травня 2022 року.

Узагальнені доводи осіб, які подали касаційну скаргу

Касаційна скарга обґрунтовується тим, що можливість заміни сторони у справі передбачається правилами ЦПК України на будь-які стадії судового процесу та у тих випадках, коли процесуальні строки розгляду справи, зокрема на подання апеляційної скарги та заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, підлягають поновленню.

ІІІ. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Верховний Суд, дослідивши подану касаційну скаргу та додані до неї документи, зробив висновок, що у відкритті касаційного провадження потрібно відмовити з таких підстав.

Право, застосоване судом

У пункті 2 частини першої статті 389 ЦПК України визначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, зазначені у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Відповідно до пункту 28 частини першої статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо заміни сторони у справі (процесуальне правонаступництво) або сторони виконавчого провадження.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

За правилом частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Зі змісту оскаржуваного судового рішення Верховний Суд встановив, що касаційна скарга є очевидно необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо його незаконності та неправильності.

Такий висновок Верховний Суд зробив з огляду на таке.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Відповідно до частин першої та другої статті 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.

Частиною першою статті 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду.

Зазвичай, ухваленням рішення закінчується провадження в суді першої інстанції як стадія судового процесу.

На стадії після ухвалення судового рішення правила ЦПК України передбачають вирішення судом певних процесуальних питань: ухвалення додаткового судового рішення (стаття 270 ЦПК України); виправлення описок і очевидних арифметичних помилок у судовому рішенні (стаття 269 ЦПК України), незалежно від набрання рішенням суду законної сили.

Певні процесуальні питання, зокрема, пов`язані з переглядом судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами (глава 3 ЦПК України) суд може вирішувати виключно після набрання ними законної сили.

Враховуючи зміст статті 55 ЦПК України, суд першої інстанції може здійснити заміну сторони у справі її правонаступником до закінчення судового розгляду або під час вирішення судом певних процесуальних питань, згаданих раніше.

Це пов`язано із тим, що з моменту вступу правонаступника у судовий процес, він користується правами та несе обов`язки особи, яку він замінив. З моменту закінчення судового розгляду справи судом першої інстанції вирішення питання процесуального правонаступництва знаходиться, як правило, поза межами повноважень цього суду та лише у окремих випадках під час вирішення цим судом певних процесуальних питань підлягає розгляду судом першої інстанції. У всіх інших випадках таке питання може бути вирішено під час апеляційного і касаційного провадження у справі у зв`язку з поданням відповідних скарг.

Суди першої та апеляційної інстанцій встановили, що у цій справі провадження у суді першої інстанції закінчилося ухваленням Октябрським районним судом м. Полтави рішення від 31 жовтня 2017 року, яке набрало законної сили 10 січня 2018 року.

Заяву про заміну сторони у справі ОСОБА_4 подав 12 січня 2022 року, тобто після закінчення судом першої інстанції розгляду справи по суті пред`явлених позовних вимог та набрання рішенням суду першої інстанції законної сили. Разом із заявою про заміну сторони у справі заявник не подавав до суду першої інстанції будь-яких процесуальних звернень та заяв щодо вирішення судом процесуальних питань, під час розгляду яких суд мав би також вирішувати й процесуальне питання заміни сторони у справі.

Підсумовуючи, здійснивши аналіз зазначених положень чинного законодавства та встановивши фактичні обставини справи, суди першої та апеляційних інстанцій зробили обґрунтований висновок, що на момент подання ОСОБА_4 згаданої заяви про заміну сторони у справі суд першої інстанції не був вправі вирішувати питання процесуального правонаступництва, оскільки розгляд справи був завершений, невирішених процесуальних питань, про які зазначено в цьому рішення, у суду першої інстанції не було.

Аналогічний правовий висновок щодо повноважень суду першої інстанції вирішувати питання про процесуальне правонаступництво сформулював Верховний Суд у постанові від 22 березня 2021 року у справі № 200/6387/20-а, у якій зазначено, що суд першої інстанції може допустити заміну сторони у справі її правонаступником до закінчення судового розгляду. Це пов`язано із тим, що з моменту вступу правонаступника у судовий процес він користується правами та несе обов`язки особи, яку він замінив.

З моменту закінчення судового розгляду справи вирішення питання процесуального правонаступництва знаходиться поза межами повноважень суду першої інстанції, однак таке питання може бути вирішено під час апеляційного і касаційного провадження.

Також подібний правовий висновок зробив Верховний Суд у постанові від 08 грудня 2022 року у справі № 4450/4060/18, відповідно до якого після набрання судовим рішенням законної сили процесуальне законодавство не передбачає заміни сторони у справі в порядку статті 52 КАС України, оскільки інакше це призведе до зміни судового рішення, що є недопустимим.

Враховуючи, що ця норма права регулює аналогічні правовідносини, що і стаття 55 ЦПК України, містить тотожне правило про заміну сторони на будь-якій стадії судового процесу, є можливим застосувати такий правовий висновок у справі, яка переглядається.

Касаційна скарга, окрім загальних посилань на можливість заміни сторони в порядку правонаступництва на будь-якій стадії судового процесу та у тих випадках, коли процесуальні строки розгляду справи підлягають поновленню, не містить доводів, у чому саме полягала помилка суду апеляційної інстанції у застосуванні правил ЦПК України під час вирішення вимог заяви ОСОБА_4 про заміну сторони у справі.

На підставі аналізу касаційної скарги Верховний Суд встановив, що ОСОБА_4 має намір звернутися із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, у зв`язку з чим заявник і подав до суду першої інстанції лише заяву про залучення правонаступника у справі для звернення до цього суду у подальшому, але вже як повноправний учасник справи.

Верховний Суд зробив висновок, що саме у разі звернення ОСОБА_4 до суду першої інстанції із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами він матиме можливість згідно зі статтею 55 ЦПК України одночасно із поданням такої заяви просити залучити його як правонаступника сторони у справі.

Звернення виключно із заявою про залучення правонаступника у справі після закінчення судового розгляду справи № 554/357/17 позбавляє Октябрський районний суд м. Полтави можливості вирішувати питання процесуального правонаступництва ОСОБА_4 , проте якщо він таку заяву направить одночасно із іншим процесуальним зверненням до суду, то в такому випадку заява про залучення правонаступника у справі підлягатиме розгляду судом першої інстанції.

Так само заявник не довів, що звертався із апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції як правонаступник відповідача.

Верховний Суд, переглянувши рішення суду апеляційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги і на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, дійшов висновку, що доводи касаційної скарги не спростовують правильність висновків суду апеляційної інстанції, на законність судового рішення не впливають.

Врахувавши наведені обставини, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про залишення без задоволення заяви ОСОБА_4 про залучення до участі у справі правонаступника.

Загальні висновки

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод

(далі - Конвенція); якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. ЄСПЛ зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення ЄСПЛ у справі «Дія 97» проти України» від 21 жовтня 2010 року).

Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду (§ 42 рішення ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України» № 3236/03).

З урахуванням наведеного, Верховний Суд визнає підставним висновок, що правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права не викликає розумних сумнівів, а касаційна скарга ОСОБА_4 на постанову Полтавського апеляційного суду від 24 травня 2022 року є необґрунтованою.

Згідно з частиною четвертою статті 394 ЦПК України у разі якщо суд дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, суд постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Керуючись пунктом 2 частини першої, частиною другою статті 389, частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Полтавського апеляційного суду від 24 травня 2022 року за заявою про залучення до участі у справі правонаступника сторони за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: Полтавська міська рада, Перша полтавська державна нотаріальна контора Головного управління юстиції у Полтавській області. про визнання права власності на майно в порядку спадкування, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття судом та оскарженню не підлягає.

Судді: С. О. Погрібний

І. Ю. Гулейков

О. В. Ступак