Справа № 465/2743/19 Головуючий у 1 інстанції: Ванівський Ю.М. Провадження № 22-ц/811/2514/21 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2022 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого - судді Ніткевича А.В.

суддів - Бойко С.М., Копняк С.М.

секретар Матяш С.І.

з участю позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Курека А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні Львівського апеляційного суду у м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Франківського районного суду м. Львова від 26 квітня 2021 року в складі судді Ванівського Ю.М. у справі за позовом ОСОБА_1 до Львівського комунального підприємства «Магістральне» про зобов`язання зазначити у договорі суми місячного платежу за утримання будинку та прибудинкової території,-

встановив:

У травні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до ЛКП «Магістральне» про зобов`язання зазначити у договорі суми місячного платежу за утримання будинку та прибудинкової території.

Вимоги обгрунтовував тим, що у квартирі АДРЕСА_1 , яку він отримав у спадок, ніхто не зареєстрований та не проживає. Особисто він не був мешканцем вищевказаної квартири, оскільки проживає у власній квартирі у АДРЕСА_2 .

На його запит відповідач надав примірник типового договору про надання послуг з утримання будинків та прибудинкової території від 28 квітня 2017 року, в якому розмір щомісячної плати в п.3 розділу предмет договору не зазначений.

08 червня 2017 року він надав власні зауваження до вищевказаного договору, однак відповідач залишив їх поза увагою. Таким чином позивач вважає, що відповідач приховує розмір щомісячної плати за послуги, оскільки із тексту Договору неможливо встановити її розмір.

На думку позивача, відсутність у договорі суми місячного платежу за ЖКП відповідач використав для отримання неправомірної вигоди, і до суми належної за утримання будинку та прибудинкової території донарахував суму за послуги, які фактично не надав.

Просив зобов`язати відповідача зазначити у Типовому договорі про надання послуг з утримання будинків та прибудинкових територій від 28 квітня 2017 року, ціну послуги за утримання будинку і прибудинкової території стосовно кв. АДРЕСА_1 .

Рішенням Франківского районного суду м. Львова від 26 квітня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Львівського комунального підприємства «Магістральне» про зобов`язання зазначити у договорі суми місячного платежу за утримання будинку та прибудинкової території - відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням позивач ОСОБА_1 оскаржив таке в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі зазначив, що рішення є незаконним та необґрунтованим, таким, що не відповідає дійсним обставинам справи, ухваленим з порушенням норм процесуального права і неправильним застосуванням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В обґрунтування вимог покликається на те, що суд порушив норми ч.3 ст.13 ЦПК України, так як в описовій частині рішення виклад заперечень відповідача здійснив на свій розсуд, тобто розпорядився правами відповідача щодо предмета спору. Замість встановлених судом фактичних обставин справи, суд здійснив посилання на норми статей законів України і роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, в порушення ст. 265 ЦПК України суд в мотивувальній частині рішення не зазначив мотивованої оцінки кожного аргументу, наведеного учасником справи щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову; не зазначив чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права за захистом яких мало місце звернення до суду; не зазначив норми права, на які він посилався і які суд застосував та не зазначив мотиви їх незастосування, хоча він зазначав у позові на титульному аркуші; неправильно послався на ст. 6 ЦПК України, зміст якої не стосується захисту права, свободи та інтересів у спосіб, визначений законами України; в порушення вимог ст. 89 ЦПК України суд неправильно оцінив Договір від 01.06.2019 як допустимий доказ, а тому порушив норми процесуального права і як наслідок ухвалив незаконне рішення.

Просить рішення Франківського районного суду м. Львова від 26 квітня 2021 року скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити. Судові витрати покласти на відповідача.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача ЛКП «Магістральне», просить оскаржуване рішення Франківського районного суду м. Львова від 26 квітня 2021 року залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, межі і доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги виходячи з такого.

Згідно із ч. 1 ст. 367 Цивільно-процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду зазначеним вимогам відповідає.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 .

Будинок АДРЕСА_3 знаходиться в управлінні Львівського комунального підприємства «Магістральне», яке забезпечує надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

28 квітня 2017 року між ЛКП «Магістральне» та ОСОБА_1 укладено Типовий договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Форма та зміст (умови) типового договору затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року №529 «Про затвердження типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій».

Згідно із п. 2 Типового договору виконавець (ЛКП «Магістральне») надає послуги відповідно до встановленого рішення органу місцевого самоврядування тарифу, його структури, періодичності та строків надання послуг.

Розмір щомісячної плати за надані послуги на дату укладення цього договору становить 1 грн. 94 коп. (базовий тариф), без додаткових послуг з вивозу ТПВ і освітлення.

Цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2017. У разі коли за місяць до закінчення дії цього договору однією із сторін не заявлено у письмовій формі про розірвання договору або необхідність його перегляду, цей договір вважається щороку продовженим.

Пунктом 21 вище вказаного Договору передбачено, що договір може бути розірвано достроково у разі: переходу права власності (користування) на квартиру до іншої особи; невиконання його Сторонами умов цього Договору (а.с. 6-9).

Звертаючись до суду із даним позовом про зобов`язання відповідача зазначити у договорі суми місячного платежу за утримання будинку та прибудинкової території, позивач покликався на те, що на відповідачем надано примірник типового договору про надання послуг з утримання будинків та прибудинкової території від 28 квітня 2017 року, в якому розмір щомісячної плати не зазначений, відтак позивач вважає, що відповідач приховує розмір щомісячної плати за послуги, оскільки із тексту Договору неможливо встановити її розмір.

На підтвердження заявлених вимог, позивач надав копії повідомлень на оплату житлово-комунальних послуг, в яких суми щомісячних платежів постійно змінювались в сторону збільшення, про що не було, на його думку, передбачено Типовим договором.

Відповідно до ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За положеннями ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Також, відповідно до ст. 630 ЦК України, договором може бути встановлено, що його окремі умови визначаються відповідно до типових умов договорів певного виду, оприлюднених у встановленому порядку. Якщо у договорі не міститься посилання на типові умови, такі типові умови можуть застосовуватись як звичай ділового обороту, якщо вони відповідають вимогам статті 7 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції чинній на час укладення Типового договору) державна політика у сфері житлово-комунальних послуг базується зокрема на принципі регулювання цін/тарифів на житлово-комунальні послуги, перелік яких визначено цим Законом, з урахуванням досягнутого рівня соціально-економічного розвитку, природних особливостей відповідного регіону та технічних можливостей.

Аналіз зазначених норм свідчить, що умови типового договору, що набули юридичного значення в силу актів цивільного законодавства, є обов`язковими для сторін договору, які не мають права відступити від їх положень і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Таким чином, типовий перелік послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які надавались ЛКП «Магістральне», споживачам до 2019 року були розроблені у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України №529 від 20.05.2009 та затверджені Рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради №561 від 31.05.2011 «Про затвердження тарифів на послуги з утримання будинків та прибудинкових територій для населення у м. Львові індивідуально по кожному будинку» (зі змінами та доповненнями), а також на підставі рішення Львівської міської ради від 09.02.2018 №121 про внесення змін до рішення виконавчого комітету № 561 від 31.05.2011.

Рішення Львівської міської ради публікуються на офіційному порталі м. Львова, що є загальнодоступним джерелом інформації. Розшифрування усіх складових послуг та її вартість відображається у щомісячних повідомленнях про оплату.

Як ствердив відповідач, ЛКП «Магістральне» не могло зазначати у Типовому договорі про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій тарифи за послуги вивезення ТПВ, освітлення МЗК, оскільки такий тариф є змінним і залежить від ряду чинників.

Зокрема, вивезення твердих побутових відходів здійснюється Львівськими комунальними підприємствами та підприємствами не комунальної форми власності. Оплата наданих вищевказаних послуг здійснюється на підставі рахунків, що виставлено підприємствами-перевізниками за фактичні обсяги вивезених твердих побутових відходів. Тарифи розраховані у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил надання послуги з управління багатоквартирним будинком» та Типового договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком від 5 вересня 2018 р. № 712; Наказу Міністерства регіонального розвитку будівництва та житлово - комунального господарства України від 25.12.2013 року №603 «Про затвердження норм часу та матеріально - технічних ресурсів»,норм обслуговування двірників, робітників при утриманні будинків, споруд і прибудинкових територій із змінами внесеними згідно з Наказом № 16 від 06.02.2015 року.

Нарахування оплати за електроенергію для освітлення місць загального користування визначається по кожному будинку окремо, в тому числі і по будинку АДРЕСА_3 , згідно з фактичними показниками будинкових засобів обліку електроенергії з розрахунку на 1 кв. м. загальної площі кожної квартири (між ЛКП «Магістральне» та ПАТ «Львівобленерго» укладено договір про постачання електричної енергії до будинків, які перебувають на балансі ЛКП «Магістральне»).

Пунктом 6 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено право споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб на: 1) захист своїх прав державою; 2) належну якість продукції та обслуговування; 3) безпеку продукції; 4) необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); 5) відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; 6) звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав.

Як свідчать матеріали справи ОСОБА_1 не звертався до ЛКП «Магістральне» щодо надання інформації про перелік житлово-комунальних послуг, їх вартість, загальну вартість щомісячного платежу, структуру цін/тарифів, норми споживання, порядок надання таких послуг, тощо. Його звернення до суду з відповідним позовом свідчить про небажання здійснювати оплату послуг, від яких він не відмовлявся.

Разом з тим, як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 після отримання примірника Типового договору від 28 квітня 2017 року подав до ЛКП «Магістральне» зауваження, в яких фактично просив внести зміни до відповідних пунктів Типового договору. В той же час, жодних підтверджень, що такі зауваження отримані відповідачем матеріали справи не містять.

Відповідно до положень статті 20 Закону України «Про інформацію» за порядком доступу інформація поділяється на відкриту інформацію та інформацію з обмеженим доступом. Будь-яка інформація є відкритою, крім тієї, що віднесена законом до інформації з обмеженим доступом.

Питання надання інформації споживачу комунальних послуг стосовно переліку послуг, тарифів врегульовано також Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Так, відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин) споживач має право одержувати в установленому законодавством порядку необхідну інформацію про перелік житлово-комунальних послуг, їх вартість, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, норми споживання, порядок надання житлово-комунальних послуг, їх споживчі властивості тощо.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин) виконавець зобов`язаний надавати в установленому законодавством порядку необхідну інформацію про перелік житлово-комунальних послуг, їх вартість, загальну вартість місячного платежу, структуру цін/тарифів, норми споживання, режим надання житлово-комунальних послуг, їх споживчі властивості тощо.

Аналогічні норми закріплені і в діючій редакції Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (Закон № 2189-VIII від 09.11.2017). Зокрема у п. 2 ч. 1 ст. 7 цього Закону передбачено, що споживач має право без додаткової оплати одержувати від виконавця житлово-комунальних послуг інформацію про ціни/тарифи, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, норми споживання та порядок надання відповідної послуги, а також про її споживчі властивості.

Таким чином, законом передбачено, що виконавець зобов`язаний надавати споживачу всю необхідну інформацію про ціни/тарифи, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, норми споживання та порядок надання відповідної послуги, а також про її споживчі властивості.

Натомість, позовні вимоги позивача ОСОБА_1 стосуються не зобов`язання відповідача надати інформацію про ціни та тарифи надання відповідної послуги, а про зазначення у Типовому договорі про надання послуг, ціни послуги за утримання будинку і прибудинкових територій, зокрема нарахування плати за вивезення твердих побутових відходів та оплати за електроенергію для освітлення місць загального користування, тариф за які, як зазначено вище, є умовно змінним та залежить від фактично спожитих послуг.

Разом з тим, за змістом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист її особистого немайнового або майнового права чи інтересу у суді.

При цьому положеннями статті 13 цього Кодексу передбачено, що при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства.

Із наведених положень законодавства вбачається, що захист цивільного права полягає в усуненні тих порушень, які перешкоджали в повній мірі його реалізації, також вбачається, що захист полягає у відновленні права, тобто тих його обсягів, які існували до порушення. Із наведених норм права також слідує, що при відновленні порушеного права особі не може бути надано за обсягом більше прав, ніж їх існувало до порушення.

У разі порушення (невизнання, оспорювання) суб`єктивного цивільного права чи інтересу у потерпілої особи виникає право на застосування конкретного способу захисту. Цим правом на застосування певного способу захисту і є права, які існують у рамках захисних правовідносин. Тобто спосіб захисту реалізується через суб`єктивне цивільне право, яке виникає та існує в рамках захисних правовідносин (зобов`язань).

Ефективність захисту цивільного права залежить від характеру вимоги, що висувається до порушника та характеру правовідносин, які існують між позивачем та відповідачем.

Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

Під час оцінки обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним (пункт 57 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17).

Позивачем не доведено, а матеріали справи не містять даних, які б свідчили про порушення відповідачем прав споживача комунальних послуг ОСОБА_1 , а також, що є підстави для задоволення вказаного ним способу захисту, порушених на його думку, прав.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив всі обставини у справі, дав їм належну оцінку та ухвалив законне та обґрунтоване рішення.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення немає.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382 - 384 ЦПК України, суд -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 26 квітня 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 01 червня 2022 року.

Головуючий А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк