Справа № 276/1526/22
Провадження по справі №2/276/371/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2022 року смт. Хорошів

Володарсько-Волинський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Збаражського А.М., за участю:

секретаря судового засідання Ігнатенко О.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника третьої особи ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дітей, з участю третьої особи: Служби у справах дітей Новоборівської селищної ради, -

в с т а н о в и в:

У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , просив визначити місце проживання дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з батьком ОСОБА_1 за місцем його проживання: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що сторони перебували в шлюбі, за час якого в них народилося 2-є дітей: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Після розірвання шлюбу дітей за рішенням суду залишено проживати разом з матір`ю. Починаючи з жовтня 2021 відповідач не цікавиться життям дітей, їх навчанням та вихованням, не відвідує їх за місцем проживання, до навчального закладу не з`являється, вона хворіє та перебуває на лікуванні, через що не може належним чином піклуватись про них. Починаючи з 15.11.2021 діти постійно проживають разом з позивачем. Він повністю опікується інтересами і потребами дітей, піклується про них, займається їх вихованням, розвитком та утриманням. ОСОБА_6 та ОСОБА_7 мають належні умови проживання, повністю забезпечені одягом та всім необхідним для повноцінного розвитку. У нової дружини склались дружні, приязні стосунки з дітьми. Позивач жодним чином не перешкоджає спілкуванню дітей з матір`ю. Разом з тим, з питання визначення місця проживання дітей сторони не дійшли спільних домовленостей.

Ухвалою судді Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 26.09.2022 року відкрито провадження у справі, визначено справу розглядати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 01.11.2022 закрито підготовче провадження та призначено судовий розгляд справи по суті.

В судовому засіданні позивач просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі з підстав, наведених у позовній заяві.

Відповідач заперечила проти реєстрації місця проживання дітей разом з батьком, хоче, щоб діти проживали з нею, постійно виховувала дітей, цікавиться їхнім навчанням та розвитком. На даний час офіційно не працевлаштована, має намір оформити пенсію.

Представник третьої особи повідомила, що з 2017 року сім`я знаходиться на обліку в службі у справах дітей, оскільки діти потрапили в складні життєві обставини. На даний час ОСОБА_6 та ОСОБА_7 проживають разом з батьком, який створив належні умови проживання та виховання, їх розвиток нормальний. Водночас, відповідач не забезпечив належних матеріально-побутових умов, постійно потребує підтримки з боку органу опіки та піклування.

Відповідно до статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених статтею 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом частини 1 статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Встановлено, що в період з серпня 2009 року до лютого 2017 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в шлюбі, від якого мають двох дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вказане підтверджується рішенням Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 01.02.2017, свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 та свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 (а.сп.6, 7, 18).

Зазначеним рішенням суду від 01.02.2017 визначено, що після розірвання шлюбу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 залишити для подальшого проживання з матір`ю - ОСОБА_2 .

Згідно з довідкою виконавчого комітету Черняхівської селищної ради від 05.08.2022 №66 разом з ОСОБА_1 проживають без реєстрації з 15.11.2021 син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.сп.12).

Відповідно до акту обстеження умов проживання від 08.07.2022 за адресою: АДРЕСА_1 , крім ОСОБА_1 проживають ОСОБА_10 та діти: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Діти мають місце для відпочинку, забезпечені одягом та взуттям відповідно до сезону (а.сп.13).

За місцем проживання ОСОБА_1 характеризується позитивно, що підтверджується характеристикою від 08.09.2022 №67, виданою виконавчим комітетом Черняхівської селищною радою (а.сп.10).

ОСОБА_6 та ОСОБА_7 навчаються в Андріївському ліцеї Черняхівської селищної ради, за місцем навчання характеризуються виключно з позитивної сторони. Також зазначено, що навчанням та вихованням дітей займається батько, а мати не приділяє їм належної уваги (а.сп.8-9).

Згідно інформації, наданої КНП «Хорошівська лікарня» Хорошівської селищної ради від 08.11.2022 №07/1010, ОСОБА_2 знаходиться на «Д» обліку у лікаря-психіатра з 2013 року, має діагноз: шизофренія, параноїдна форма, безперервного типу перебігу, галюцинаційно-маячний синдром.

Рішенням виконавчого комітету Новоборівської селищної ради від 31.08.2022 №140 затверджено висновок про доцільність визначення місця проживання дітей: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 разом з батьком - ОСОБА_1 .

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 , яка є рідною тіткою відповідача, повідомила, що ОСОБА_2 у зв`язку з наявною психічною хворобою потребує постійного лікування, вона агресивна, її поведінка неконтрольована. На переконання свідка, дітям краще проживати з батьком, а ніж з матір`ю.

Згідно з частинами 2, 8, 9, 10 статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до статей 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У пункті 1 статті 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (частина перша статті 3 Конвенції).

Відповідно до частини 4 статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Стаття 160 СК України, передбачає, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

За частинами першою, другою статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

У частині першій статті 3 цієї Конвенції закріплено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

При цьому положення вказаної Конвенції, яка ратифікована Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, узгоджуються з нормами Конституції України та законів України, тому, як правильно вважала колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, саме її норми зобов`язані враховувати усі суди України, розглядаючи справи, які стосуються прав дітей.

Відповідно до частин першої та другої статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо її місця проживання.

Таким чином, з досягненням віку 10 років у дитини з`являється право не тільки бути вислуханою і почутою, але й право брати активну участь у вирішенні своєї долі, зокрема, у визначенні місця проживання. Лише в разі збігу волі трьох учасників переговорного процесу - матері, батька, дитини можна досягти миру і згоди.

Аналогічні положення закріплені у статті 12 Конвенції про права дитини, згідно з якою держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю.

Відповідно до статті 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу.

З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з думкою якої потрібно рахуватись, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються.

В судовому засіданні заслухано думку дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які суду повідомили, що хочуть надалі проживати разом з батьком, всім необхідним вони забезпечені, саме він піклується про їхнє виховання та навчання, створює належні умови для розвитку. Проживати з матір`ю було небезпечно, вона кричала, могла себе агресивно поводити, вдавалась до фізичного впливу.

Враховуючи викладене вище, зокрема висновок служби у справах дітей про доцільність визначення місця проживання дітей разом з батьком, приймаючи до уваги думку дітей щодо бажання проживати з батьком, з огляду на створені позивачем належні умови для проживання, виховання, навчання та розвитку дітей, беручи до уваги стан здоров`я відповідача, її ставлення до дітей та відсутність стабільного доходу, суд приходить до висновку, що визначення місця проживання малолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 разом з батьком ОСОБА_1 якнайкраще забезпечить інтереси дітей та їх волевиявлення.

Зважаючи на вищезазначене, позовні вимоги підлягають до задоволення.

З огляду на наведене, керуючись статтями 2, 12, 13, 76-79, 81, 82, 258, 259, 263-265, 268, 273, 274, 277-279, 352, 354 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визначити місце проживання дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , за місцем його проживання.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ; код РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса проживання: АДРЕСА_2 .

Третя особа: Служба у справах дітей Новоборівської селищної ради, адреса: вул.Незалежності, 9а, Житомирського району Житомирської області, .

Повний текст рішення виготовлено 01.12.2022.

Суддя А.М. Збаражський