Справа № 591/5987/21
Провадження № 2/591/508/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2022 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Северинової А.С.,

з участю секретаря cудового засідання Рудь В.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

третьої особи ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 591/5987/21 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_4 , про визнання права власності на ј частку квартири, припинення права власності на Ѕ частину квартири, -

в с т а н о в и в:

У серпні 2021 року ОСОБА_5 звернулася до суду з вказаним позовом, який в подальшому уточнила, та мотивує вимоги тим, що 25 грудня 1992 року вона уклала шлюб з ОСОБА_2 . Під час шлюбу вони придбали за спільні кошти Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 , яка була оформлена на відповідача.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 06 квітня 2020 року шлюб між ними було розірвано.

Зазначає, що відповідач оспорює її право власності на ј частину вказаної квартири та чинить їй перешкоди в користуванні спірним майном. Вона запропонувала відповідачу добровільно визначити порядок користування квартирою, проте він відмовився.

Оскільки придбання Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 здійснювалось в період шлюбу та за їх спільні кошти, позивач вважає, що згідно з вимогами чинного законодавства вона має право на її половину. До того ж, у пункті 8 Договору купівлі-продажу від 02 червня 2011 року вона, як дружина покупця ОСОБА_2 , не заперечувала проти купівлі чоловіком означеної квартири, що підтверджується її письмовою заявою, а, отже, наведені обставини свідчать про те, що спірне майно було придбано ними у період спільного подружнього проживання сторін. Отже, вказана квартира є спільною сумісною власністю подружжя.

Посилаючись на вказані обставини, позивачка просить суд визнати Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 спільним майном, набутим сторонами за час шлюбу, визнати за нею право власності на ј частину квартири АДРЕСА_1 та припинити право власності ОСОБА_2 на Ѕ частину цієї квартири.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 20 вересня 2021 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання на 13 жовтня 2021 року.

13 жовтня 2021 року протокольною ухвалою суду підготовче судове засідання відкладено на 01 грудня 2021 року для надання часу для мирного врегулювання спору.

01 грудня 2021 року протокольною ухвалою суду підготовче судове засідання відкладено на 20 січня 2022 року за клопотанням представника відповідача.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 20 січня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 16 березня 2022 року.

Ураховуючи, що Верховною Радою України 24 лютого 2022 року на позачерговому засіданні було запроваджено воєнний стан через вторгнення Росії в Україну, беручи до уваги ситуацію, що склалась у м. Суми на день запровадження такого стану, на підставі п. 1 рішення зборів суддів Зарічного районного суду м. Суми від 24 лютого 2022 року № 5, з метою запобігання загрози життю та здоров`ю учасників судового процесу і працівників суду, з 24 лютого 2022 року дану справу було знято з розгляду до стабілізації ситуації в країні.

Рішенням зборів суддів від 02 травня 2022 року № 11 відновлено здійснення розподілу та розгляд усіх категорій справ, у тому числі цивільних, які перебували в провадженні судді станом на 24 лютого 2022 року. Призначено справу до судового розгляду на 01 червня 2022 року.

01 червня 2022 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено на 19 липня 2022 року у зв`язку із залученням до участі у справі третьої особи ОСОБА_4 .

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_5 адвокат Титор Р.М. позов підтримав та просив задовольнити його у повному обсязі. Відповідач ОСОБА_2 та його представник адвокат Недведський О.О., а також третя особа ОСОБА_4 заперечили проти задоволення позову.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 , яка є тіткою ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , пояснила, що за домовленістю з матір`ю відповідача та третьої особи ОСОБА_7 вона дала їй кошти на придбання квартири в сумі 142 000 грн готівкою, оскільки її сестра після розлучення з чоловіком потребувала житла. Це відбулось в кабінеті керівника структури, де ОСОБА_7 купляла квартиру. Проте на запитання суду в якому році це відбулось, де відбулась передача коштів свідок сказала, що не пам`ятає. Також на запитання представника позивачки свідок підтвердила, що жодних договорів щодо передачі грошових коштів, розрахункових квитанцій нею не видавалось і таких документів не існує.

Заслухавши думку учасників справи, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 25 грудня 1992 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб (а.с. 5).

Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 02 червня 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Юморановою В.М. за реєстровим номером 1186, продавець ТОВ «Імпульс» передав, а покупці ОСОБА_2 та ОСОБА_7 в рівних частках кожний прийняли у власність квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 29-30, 31).

Як зазначено у пункті 8 цього договору, дружина покупця ОСОБА_2 ОСОБА_5 не заперечує проти купівлі чоловіком означеної вище квартири, що підтверджується її письмовою заявою, справжність підпису на якій засвідчено 02 червня 2011 року приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Юморановою В.М. за реєстровим номером 1185.

За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна квартира за адресою: АДРЕСА_2 зареєстрована на праві приватної спільної часткової власності за ОСОБА_7 та за відповідачем ОСОБА_2 , у розмірі Ѕ частки за кожним (а.с. 6).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 померла (а.с. 75).

За даними спадкової справи, заведеної приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Бурбикою Т.А. за померлою ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадщину за законом після її смерті прийняли її сини ОСОБА_2 , відповідач по справі та ОСОБА_4 , третя особа по справі (а.с. 72-95).

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 06 квітня 2020 року шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 було розірвано (а.с. 7).

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (стаття 16 ЦК України).

У статті 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України.

Частиною першою статті 57 СК України встановлено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка, є:

1) майно, набуте нею, ним до шлюбу;

2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування;

3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто;

4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»;

5) земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України.

За змістом статей 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Така правова позиція висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18).

Виходячи з матеріалів справи, спірне майно, а саме: Ѕ частина квартири за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 48,6 кв.м, житловою площею 20,7 кв.м, сторонами було придбано за час перебування у шлюбі, відтак, таке майно є спільною сумісною власністю подружжя, де частки чоловіка та дружини є рівними, що повністю узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18).

Заперечення відповідача та третьої особи про те, що спірна квартира була придбана частково за кошти їх матері ОСОБА_7 , які їй дала свідок ОСОБА_6 , а частково за кошти відповідача та третьої особи, для підтвердження чого вони надали договір купівлі-продажу квартири від 12 жовтня 2009 року, акт прийому-передачі квартири та довідку від 28 жовтня 2010 року про придбання ОСОБА_7 квартири по АДРЕСА_2 суд відхиляє, з огляду на наступне.

Зокрема, частиною 1 статті 635 ЦК України визначено, що попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.

За матеріалами справи договір купівлі-продажу квартири від 02 червня 2011 року посвідчений приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Юморановою В.М. за реєстровим номером 1186 (а.с. 29-30, 31).

Однак, як вбачається з поданого стороною відповідача договору купівлі-продажу квартири від 12 жовтня 2009 року, укладеного між ТОВ «Імпульс» та ОСОБА_7 , він був укладений у простій письмовій формі (а.с. 52-53), тому цей договір не можна вважати попереднім договором.

Крім того, договір купівлі-продажу квартири від 02 червня 2011 року, який став підставою для реєстрації за відповідачем права власності на Ѕ частку спірної квартири, не містить жодного посилання з приводу укладення 12 жовтня 2009 року між ТОВ «Імпульс» та ОСОБА_7 договору купівлі-продажу квартири.

Більше того, досліджені в судовому засіданні матеріали інвентаризаційної справи № 155099 на квартиру АДРЕСА_1 також не містять документів, які були надані стороною відповідача для підтвердження своїх заперечень, окрім договору купівлі-продажу квартири від 02 червня 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Юморановою В.М. за реєстровим номером 1186 (матеріали інвентаризаційної справи № 155099, а.с. 71-72).

Також суд звертає увагу на те, що станом на момент укладення між ТОВ «Імпульс» та ОСОБА_7 договору купівлі-продажу квартири від 12 жовтня 2009 року, акта прийому-передачі квартири, а також довідки від 28 жовтня 2010 року про придбання ОСОБА_7 квартири по АДРЕСА_2 ТОВ «Імпульс» ще не було власником спірної квартири, оскільки набуло право власності на цю квартиру лише 23 травня 2011 року на підставі договору купівлі-продажу квартири (матеріали інвентаризаційної справи № 155099, а.с. 52, 53, 54).

Що стосується показів свідка ОСОБА_6 про передачу нею ОСОБА_7 грошових коштів у сумі, як вона вказала 142 000 грн, то окрім суми переданих коштів свідок не змогла згадати ні року передачі цих коштів, ні місця де це відбулось. При цьому, вона визнала той факт, що жодних розрахункових документів у неї немає, договорів з сестрою вона також не укладала.

Отже, заперечення відповідача та третьої особи про обставини придбання спірної квартири не знайшли свого підтвердження матеріалами справи.

За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_5 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

За правилами частини 3 статті 372 ЦК України у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Оскільки позовні вимоги в частині поділу майна у вигляді Ѕ частки квартири АДРЕСА_1 , яка зареєстрована на праві приватної спільної часткової власності за ОСОБА_2 та визнання за позивачкою ОСОБА_5 та відповідачем ОСОБА_2 права власності по ј частці за кожним на вказану квартиру підлягають задоволенню, тому на підставі ч. 3 ст. 372 ЦК України право власності відповідача ОСОБА_2 на Ѕ частку цієї квартири підлягає припиненню.

Отже, позов підлягає задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу в порядку, встановленому ст. 141 ЦПК України.

Оскільки відповідач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1510 грн 55 коп. підлягають компенсації за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 81, 82, 89, 141, 264, 265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_5 задовольнити.

Визнати Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 спільним майном, набутим за час шлюбу ОСОБА_5 та ОСОБА_2 .

Визнати за ОСОБА_5 та ОСОБА_2 право власності по ј частці за кожним на квартиру АДРЕСА_1 .

Припинити право власності ОСОБА_2 на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 .

Компенсувати ОСОБА_5 за рахунок держави судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1510 грн 55 коп. в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_5 , адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Третя особа: ОСОБА_4 , адреса: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Повне судове рішення складено 28 липня 2022 року.

Суддя А.С. Северинова