Справа № 286/3014/22
УХВАЛА

14 грудня 2022 року

Суддя Овруцького районного суду Житомирської області Гришковець А. Л. , розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Нововелідницького ліцею Словечанської сільської ради Коростенського району Житомирської області про визнання наказу про звільнення з роботи недійсним, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, незаконність утримання заробітної плати у зв`язку із простоєм, стягнення різниці між середнім заробітком та встановленням простою, стягнення моральної шкоди , -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Нововелідницького ліцею Словечанської сільської ради Коростенського району Житомирської області визнання наказу про звільнення з роботи недійсним, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, незаконність утримання заробітної плати у зв`язку із простоєм, стягнення різниці між середнім заробітком та встановленням простою, стягнення моральної шкоди.

При вирішенні питання прийняття справи до провадження було встановлено, що позовна заява не відповідає вимогам ст. 175 ЦПК України.

Так, позовна заява серед іншого, повинна містити і зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них та виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Зі змісту позовних вимог слідує, що позивач просить визнати наказ №21-к від 27.06.2022 про його звільнення з 30.06.2022 з посади вчителя предмету «Захист України» недійсним та поновити його на роботі у якості вчителя предмета «Захист України» з 01.07.2022 Нововелідницького ліцею Словечанської сільської ради, посилаючись на те, що «30.06.2022 він був звільнений з вказаної посади на підставі п.2 ст. 36 КЗпП України у зв`язку із закінченням строку договору. Трудова книжка йому видана не була, незважаючи на його неодноразові звернення.

У день звільнення співробітника підприємство зобов`язано здійснити з ним повний розрахунок і видати трудову книжку із записом про звільнення під розписку в журналі обліку, що передбачено ст.47 КЗпП України.

Якщо затримка у видачі трудової книжки сталася з вини роботодавця, тоді на користь працівника доведеться виплатити середній заробіток за весь час вимушеного прогулу (ст. 235 КЗпП України та п.4.1 Інструкції №58). У такому разі днем звільнення вважатиметься день видачі трудової книжки.

Трудова книжка йому була видана лише 20.10.2022, а тому саме з цього часу він вважається звільненим із займаної посади. Дублікат трудової книжки був заповнений 20.10.2022, а запис в трудовій книжці зроблено 20.06.2022, що свідчить про фальсифікацію трудової книжки на його ім`я, оскільки в ній мається запис про звільнення з роботи, а запис про прийом на роботу відсутній, а тому він вважається таким, що продовжує працювати на роботі до 20.10.2022» .

Аналізуючи виклад обставин, слід відмітити, що є не зрозумілим, що ж було видано позивачу: трудову книжку чи її дублікат, чи трудову книжку і дублікат; якщо дублікат, то причина створення дублікату; посилаючись на положення ст.235 КЗпП України та п.4.1 Інструкції №58 позивач вказує, що якщо затримка у видачі трудової книжки сталася з вини роботодавця, тоді на користь працівника доведеться виплатити середній заробіток за весь час вимушеного прогулу (ст. 235 КЗпП України та п.4.1 Інструкції №58), у такому разі днем звільнення вважатиметься день видачі трудової книжки, однак, поряд з тим просить поновити його на роботі з 01.07.2022.

Крім того, суд звертає увагу, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обліку трудової діяльності працівника в електронній формі» №1217-ІХ від 05.02.2021 було внесено зміни до Кодексу законів про працю України, зокрема ч. 1 ст. 47 викладено в такій редакції:

"Власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника";

у ч. 5 ст. 235 слова "трудової книжки" замінено словами "копії наказу (розпорядження) про звільнення".

Таким чином, зміст позовних вимог щодо незаконного звільнення позивача на підставі п.2 ст. 36 КЗпП України є неузгодженим з його обгрунтуванням.

Четвертою вимогою позовної заяви позивач зазначив «Про визнання незаконним наказу про встановлення простою та утримання заробітної плати», що свідчить про її некоректність як вимоги та незрозумілість.

Взагалі необгрунтованою є і вимога щодо стягнення різниці заробітної плати, встановленої між середнім заробітком та простоєм в розмірі 6603 грн. 51 коп., відсутній належний розрахунок, а також відсутнє зазначення всіх доказів, що підтверджують вищенаведені обставини.

Відтак, з урахуванням викладеного, позовну заяву слід залишити без руху до виправлення вищевказаних недоліків шляхом узгодження змісту позовних вимог з викладом обставин справи, належного обгрунтування кожної вимоги, зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину.

Керуючись ст.185 ЦПК України суддя, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Нововелідницького ліцею Словечанської сільської ради Коростенського району Житомирської області про визнання наказу про звільнення з роботи недійсним, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, незаконність утриманням заробітної плати у зв`язку із простоєм, стягнення різниці між середнім заробітком та встановленням простою, стягнення моральної шкоди залишити без руху і надати позивачеві строк для виправлення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ : А. Л. Гришковець