БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/2068/2021
Провадження № 2-др/497/2/22
УХВАЛА

про розгляд заяви позивача щодо роз`яснення судового рішення

21.12.22 року Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Кравцової А.В.,

секретар судового засідання Ильєва Д.Д.,

розглянувши за відсутністю сторін у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Болград матеріали справи з заявою ОСОБА_1 про роз`яснення судового рішення у цивільній справі за її позовною заявою до Комунального некомерційного підприємства "Болградська центральна районна лікарня" Болградської міської ради Одеської області про визнання пункту наказу про переведення інженера з охорони праці на неповний робочий час незаконним та його скасування,

ВСТАНОВИВ:

11.05.2022 року до суду надійшла вищезазначена заява про роз`яснення рішення суду у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства "Болградська центральна районна лікарня" Болградської міської ради Одеської області про визнання пункту наказу про переведення інженера з охорони праці на неповний робочий час незаконним та його скасування. Ухвалою суду від 13.05.2022р. судове засідання було призначене на 20.05.2022р., яке було відкладене на 30.05.2022р. та на 25.08.2022р. з поважних причин та повідомленням сторін. 25.08.2022р. від заявника надійшла заява про відкладення розгляду заяви до повернення справи з суду апеляційної інстанції. 18.08.2022р. Одеський апеляційний суд постановив своє рішення за результатами апеляційного перегляду рішення Болградського районного суду Одеської області від 31.03.2022р. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства "Болградська центральна районна лікарня" Болградської міської ради Одеської області про визнання пункту наказу про переведення інженера з охорони праці на неповний робочий час незаконним та його скасування, за апеляційною скаргою Комунального некомерційного підприємства "Болградська центральна районна лікарня" Болградської міської ради Одеської області.

Вищевказаним рішенням Болградського районного суду Одеської області від 31.03.2022р. був задоволений позов ОСОБА_1 до КНП "Болградська ЦРЛ" Болградської міської ради Одеської області, і суд ухвалив: визнати незаконним пункт Наказу №91-К від 04.10.2021р. КНП "Болградська ЦРЛ" Болградської міської ради Одеської області про переведення інженера з охорони праці ОСОБА_1 на 0,75 ставки на неповний робочий час; поновити ОСОБА_1 на повну ставку інженера з охорони праці КНП "Болградська ЦРЛ" Болградської міської ради Одеської області, стягнути з КНП "Болградська ЦРЛ" Болградської міської ради Одеської області на користь ОСОБА_1 недоплачену заробітну плату в розмірі 0,25 ставки за час виконання нею посадових обов`язків у період дії пункт Наказу №91-К від 04.10.2021р. КНП "Болградська ЦРЛ" Болградської міської ради Одеської області про переведення інженера з охорони праці ОСОБА_1 на 0,75 ставки на неповний робочий час, з врахуванням виплаченої за цей час заробітної плати та з врахуванням податків, зборів та обов`язкових платежів; стягнути з КНП "Болградська ЦРЛ" Болградської міської ради Одеської області в дохід держави судові витрати в розмірі судового збору 2977грн.20коп.; допустити до негайного виконання даного судового рішення в частині присудження ОСОБА_1 виплати недоплаченої частини заробітної плати, але не більше, ніж за один місяць.

Вищевказаною постановою Одеського апеляційного суду від 18.08.2022р. суд апеляційної інстанції ухвалив апеляційну скаргу КНП "Болградська ЦРЛ" Болградської міської ради Одеської області залишити без задоволення; рішення Болградського районного суду Одеської області від 13.01.2021р. (за ухвалою про виправлення описки від 31.03.2022р.) залишити без змін. Постанова набирала законної сили з дня її ухвалення, відомостей про її оскарження до Верховного Суду матеріали справи не містять.

Своєю заявою позивачка просить роз`яснити рішення Болградського районного суду Одеської області від 31.03.2022р., стверджуючи, що воно не містить порядку його виконання в частині його негайного виконання щодо поновлення її, позивачки ОСОБА_1 на повну ставку саме з 05.10.2021р.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню, а порядок виконання судового рішення - роз`ясненню з наступних підстав.

Відповідно до ст.271 ЦПК України, «1. За заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення. 2. Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання. 3. Суд розглядає заяву про роз`яснення судового рішення у порядку, в якому було ухвалено відповідне судове рішення, протягом десяти днів з дня її надходження. У разі необхідності суд може викликати учасників справи, державного чи приватного виконавця в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розглядові заяви про роз`яснення рішення. 4. Про роз`яснення або відмову у роз`ясненні судового рішення суд постановляє ухвалу, яку може бути оскаржено».

Таким чином, подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлено до примусового виконання. Зі змісту зазначеної статті вбачається, що роз`яснення рішення суду, можливе в разі, якщо воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз`ясненні рішення. Крім того, Верховний Суд у постанові від 24.07.2020 у справі №128/2734/17 роз`яснив, що суд може роз`яснити судове рішення в разі, якщо нечітким або незрозумілим є зміст його резолютивної частини, як для осіб, щодо яких воно ухвалене, так і для осіб, які будуть здійснювати його примусове виконання.

Звертаючись до суду з заявою про роз`яснення рішення Болградського районного суду Одеської області від 31.03.2022р. позивачка ОСОБА_1 послалася на те, що їй незрозуміло як має виконуватися вказане судове рішення, оскільки ним не вирішене питання про його негайне виконання щодо поновлення на повну ставку її, позивачки ОСОБА_1 , на її посаду з 05.10.2021р.

Враховуючи обставини справи, суд дійшов висновку, що позивачка потребує саме роз`яснення виконання зазначеного судового рішення, оскільки відсутня підстава для ухвалення додаткового судового рішення, адже законність і правильність судового рішення перевірена судом апеляційної інстанції і воно залишене без змін.

Крім того, матеріали справи не містять відомостей, що судове рішення вже виконане, тому дійшов висновку, що заява підлягає розгляду, а її вимоги задоволенню, оскільки позивач потребує такого роз`яснення і має на це право, виходячи з категорії справи - трудовий спір.

Так, дійсно, згідно п.4ч.1ст.430 ЦПК України суд допускає до негайного виконання судові рішення у справах про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, оскільки, відповідно до ст.5-1 КЗпП України, держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Частинами 1,2ст.235 КЗпП України передбачено, що рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, що ухвалене органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню. При цьому, як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 34 постанови від 6 листопада 1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

Отже, оскільки судом не ухвалювалося рішення про поновлення позивачки на роботі у зв`язку з її звільненням, адже вона не була звільнена лише змінені умови її роботи, то і встановлення негайного виконання судового рішення в частині відновлення права позивачки на працю необхідність була відсутня.

Однак, з аналізу вищенаведених норм законодавства та обставин справи вбачається висновок, що з наступного дня після ухвалення рішення Болградського районного суду Одеської області від 31.03.2022р. про відновлення прав позивачки на роботу за умовами праці, які були визначені їй до ухвалення роботодавцем спірного Наказу, поновлення позивачки ОСОБА_1 на повну ставку інженера з охорони праці КНП "Болградська ЦРЛ" Болградської міської ради Одеської області, у відповідача, незважаючи на відсутність такої вказівки у судовому рішенні, але на підставі вимог ст.235 КЗпП України, виник обов`язок щодо його негайного виконання, який має бути реалізований шляхом видання відповідно до законодавства про працю Наказу щодо поновлення ОСОБА_1 на повну ставку інженера з охорони праці КНП "Болградська ЦРЛ" Болградської міської ради Одеської області та внесення відповідного запису до трудової книжки, саме, з наступного дня після дати ухвалення судом судового рішення з 01.04.2022р., оскільки у даному випадку мало місце відновлення права позивачки на умови роботи, в яких вона працювала до ухвалення Наказу відповідача, яким були змінені ці умови роботи і який судом визнаний незаконним.

Крім того, оскільки у даному випадку оплата та режим роботи працівника були змінені в бік погіршення не за волею працівника (позивачки), а за помилкою роботодавця, що встановив суд, тому з моменту ухвалення роботодавцем незаконного Наказу, права позивачки на виконання роботи на умовах, зокрема, оплати її праці, були змінені незаконно, а вказаним судовим рішенням відновлені шляхом зобов`язання відповідача доплатити різницю недоплаченої заробітної плати за цей період, починаючи з дня ухвалення незаконного Наказу.

Таким чином, оскільки відсутня була необхідність поновлювати позивачку на роботі, лише відновлення її права на працю в режимі повного робочого дня і головне отримання нею оплати праці за повною ставкою, саме з дня ухвалення судом рішення, для чого роботодавець мав ухвалити Наказ про відновлення її права працювати на умовах, враховуючи умови оплати, які існували до видання незаконного Наказу і в наступний день, що за днем ухвалення судом рішення.

В разі ж невидання роботодавцем такого Наказу добровільно, право відповідачки на працю за умов, які існували до ухвалення Наказу мають бути відновлені примусово з дня примусового виконання судового рішення, яке може розпочатися лише після отримання нею виконавчого листа та зверенння його до виконання.

Однак виплата недоплаченої заробітної плати підлягає донарахуванню і виплаті ОСОБА_1 з дня ухвалення роботодавцем (відповідачем) КНП «Болградська ЦРЛ» скасованого судовим рішенням незаконного пункту Наказу №91-К від 04.10.2021р. що зазначено у резолютивній частині судового рішення і до повного його виконання до дня ухвалення Наказу про відновлення права позивачки на первісні умови праці на повну ставку тобто, про продовження виконання нею її посадових обов`язків за умов, що існували до 04.10.2021р. включно.

Щодо дати виконання відповідачем судового рішення. Суд встановив наступне.

Згідно з ч.3ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. В разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не прибули у судове засідання без поважних причин. Така позиція сформована рішеннями Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), а саме, від 28 жовтня 1998 у справі «Осман проти Сполученого королівства» та від 19 червня 2001 у справі «Креуз проти Польщі», де зазначив, що реалізуючи п.1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі. Крім того, вказаними рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. А, в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії», ЄСПЛ вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо нього, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Одне з частіших запитань роботодавців і працівників що робити з рішенням суду про поновлення на роботі, і як та коли його виконувати. Це важливе запитання, оскільки в разі несвоєчасного його виконання роботодавець може понести витрати у вигляді середнього заробітку за час не видачі наказу, а працівник «заробити» легкі гроші. Верховний Суд своєю Постановою від 21.01.2019р. у справі №760/9521/15-ц щодо питання негайного виконання рішення суду у трудових спорах вказав, що у роботодавця обов`язок видати наказ про поновлення працівника на роботі виникає відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде дане рішення суду оскаржуватися. Також суд наголосив, що негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно набуває властивостей здійснення і підлягає виконанню не з часу набрання ним законної сили, що передбачено для переважної більшості судових рішень, а негайно з часу його оголошення у судовому засіданні, чим забезпечується швидкий і реальний захист життєвоважливих прав та інтересів громадян і держави.

Обов`язковість рішень суду віднесена Конституцією України (п.9ч.1ст.129) до основних засад судочинства, а тому, з огляду на принцип загальнообов`язковості судових рішень судові рішення, які відповідно до закону підлягають негайному виконанню, є обов`язковими для виконання, зокрема, посадовими особами, від яких залежить реалізація прав особи, підтверджених судовим рішенням.

Законодавством встановлено обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення працівника на роботі і цей обов`язок полягає у тому, що у роботодавця обов`язок видати наказ про поновлення працівника на роботі виникає відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде дане рішення суду оскаржуватися.

30.09.2019 року Верховний суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду підтримав таку позицію в Постанові у справі № 2340/4462/18. Суд додав, що обов`язок роботодавця видати наказ про поновлення працівника не є похідним від дій особи (подання заяви чи виконавчого листа для відкриття виконавчого провадження), яку поновлено на роботі. Належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі необхідно вважати видання власником про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов`язків. За змістом ч.2 ст.65 ЗУ №1404-VIII «Про виконавче провадження» від 02.06.2016р., рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі та внесення відповідного запису до трудової книжки стягувача. Розгорнутий аналіз норм щодо поновлення на роботі викладено в Постанові ВС від 13.11.2019р. у справі №592/4332/17. Так, Верховний Суд зазначив, що відповідно до правової позиції, викладеної Верховним Судом України у постанові від 01.07.2015р. у справі № 6-435цс15, «…законодавець передбачає обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення працівника на роботі і цей обов`язок полягає у тому, що у роботодавця обов`язок видати наказ про поновлення працівника на роботі виникає відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде дане рішення суду оскаржуватися. Виходячи з лексичного значення (тлумачення) поняття «затримка», як «зволікання», «проволока», за змістом норм ст.236 КЗпП України, затримкою виконання рішення суду про поновлення працівника на роботі слід вважати невидання власником (уповноваженим органом) наказу про поновлення працівника на роботі без поважних причин, негайно, після проголошення судового рішення», а, згідно з ч.2ст.233 КЗпП України, в разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком і місячний строк для звернення до суду не застосовується.

Таким чином, вбачається алгоритм дій роботодавця при отриманні рішення про поновленні на роботі: видати наказ про поновлення працівника на роботі, в якому вказати датою поновлення дату звільнення працівника; ознайомити працівника з наказом під підпис; в трудовій книжці зробити запис, наприклад: «Запис №___ є недійсним, поновлений на попередній роботі». Обов`язково вказується номер наказу про поновлення на роботі. На прохання працівника видається «Дублікат» трудової книжки без внесення до неї запису, визнаного недійсним (такий порядок передбачено п. 2.10 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Мінпраці, Мін`юсту і Мінсоцзахисту населення від 29.07.93р. №58); фактично допустити працівника до виконання трудових обов`язків згідно його посади, тобто, надати йому роботу, якою він займався раніше; негайно виплатити всі суми, вказані в рішенні суду (середній заробіток, інфляційні нарахування, моральна шкода).

У випадку, якщо наказ про відновлення права працівника на працю (поновлення працівника на роботі або відновлення умов його роботи) не виданий без поважних причин негайно, після проголошення судового рішення, згідно ст.236 КЗпП, вважається, що це є затримкою виконання рішення суду про поновлення працівника на роботі.

Так, як вказав ВС у постанові від 16.01.2018р. у справі №524/415/16-ц, під затримкою виконання рішення суду про поновлення працівника на роботі є неприйняття роботодавцем наказу про поновлення працівника на роботі після проголошення судового рішення.

А, ст.236 КЗпП встановлено, що в разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, що розглядав трудовий спір про поновлення на роботі працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки. В разі невиконання цього обов`язку добровільно, рішення суду підлягає виконанню в примусовому порядку.

Умови і порядок виконання рішень судів, що підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України «Про виконавче провадження». Від сплати авансового внеску звільняються стягувачі за рішеннями про поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають з трудових правовідносин.

Відповідно до ч.2ст.18 ЦПК України та ч.3 ст.14 КАС України, невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Відповідальність за затримку власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, встановлена ст.236 КЗпП, згідно якої проводиться виплата середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі незалежно від вини роботодавця в цій затримці.

Середній заробіток за своїм змістом є державною гарантією, право на отримання якого виникла у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою роботу з незалежних від нього причин. Закон пов`язує цю виплату виключно з фактом затримки виконання рішення про поновлення на роботі.

Для вирішення питання про наявність підстав для стягнення середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі на підставі ст.236 КЗпП України, суд встановлює: чи мала місце затримка виконання такого рішення, і в разі наявності затримки виконання рішення суд встановлює період затримки, який необхідно рахувати від наступного для після постановлення рішення про поновлення на роботі до дати видання роботодавцем наказу про поновлення на роботі, та, відповідно, зобов`язує провести розрахунок належних до стягнення сум за встановлений період. Така правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 21.03.2018р. у справі №243/2748/16-ц, від 27.06.2019р. у справі №821/1678/16.

Відповідно до ст.75 Закону України «Про виконавче провадження», в разі невиконання без поважних причин рішення про поновлення на роботі виконавець ухвалює постанову про накладення штрафу: на боржника фізичну особу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника юридичну особу 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. В разі повторного невиконання рішення суду штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення. Відповідно до ст.382 КК України, умисне невиконання рішення суду карається штрафом від 500 до 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк до трьох років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю строком до трьох років. Така відповідальність настає за невиконання рішення суду, що набрало законної сили.

Крім того, в разі затримки виконання рішення суду про поновлення на посаді з вини роботодавця відповідно до ст.236 КЗпП України, в працівника, права якого поновлено судовим рішенням, виникає підстава для стягнення з роботодавця на свою користь середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі. Отже, якщо роботодавець не виконує рішення суду, працівник має право звертатись до суду з позовними вимогами про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі. Така позиція викладена у Постанові від 27.11.2019р. у справі №755/10218/17. Суд також зауважив, що відповідно до ч.7ст.43 Конституції України, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Ч.1ст.129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. При звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення (ч.1ст.116 КЗпП України). Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст.27 ЗУ «Про оплату праці» за правилами, що передбачені «Порядком обчислення середньої заробітної плати», який затверджений Постановою КМУ від 08.02.1995р. №100. Відмовки роботодавця щодо поновлення працівника через відсутність вакантної посади є незаконними, оскільки на виконання рішення суду про поновлення працівника на роботі роботодавцю необхідно привести штатний розпис у відповідність до рішення суду, тобто, видати наказ про внесення змін до штатного розпису; видати наказ про поновлення працівника на роботі, внести зміни до трудової книжки працівника; здійснити оплату за весь час вимушеного прогулу і допустити працівника до виконання попередніх обов`язків. Такий порядок поновлення також підтримує Верховний Суд у справі №757/37426/17-ц від 12.03.2019року.

Таким чином, враховуючи останню судову практику щодо моменту виконання рішення суду про поновлення на роботі, у даному випадку, роботодавець (відповідач) мав виконати рішення Болградського районного суду Одеської області від 31.03.2022р. не чекаючи рішення апеляційної інстанції та видати Наказ про відновлення права позиваячки на роботу за умовами 0,75+0,25 ставки і донарахувати й доплатити позивачці недоотриману нею заробітну плату завесь час її роботи в умовах, на які вона не погоджувалася.

В разі, якщо досі це рішення не виконане, суд вважає необхідним на вищевказану заяву позивачки ОСОБА_1 роз`яснити наступне.

Про те, що Одеський апеляційний суд розглядав апеляцію саме відповідача КНП «Болградська ЦРЛ», його представнику напевно відомо, що 18.08.2022р. рішення Болградського районного суду Одеської області від 31.03.2022р. набрало законної сили (в день ухвалення свого рішення судом апеляційної інстанції), а тому воно підлягає виконанню ще з зазначеної дати з 18.08.2022р., оскільки у даному випадку судом не розглядалося відновлення право позивача на працю, яка не була звільнена, а фактично право на оплату праці в розмірі повної ставки за її посадовим окладом. Тому, в разі, якщо рішення суду не виконане, відповідач зобов`язаний, на виконання судового рішення:

- видати Наказ про скасування визнаного судовим рішенням незаконним пункт Наказу №91-К від 04.10.2021р. КНП "Болградська ЦРЛ" Болградської міської ради Одеської області про переведення інженера з охорони праці ОСОБА_1 на 0,75 ставки на неповний робочий час;

- видати Наказ про поновлення ОСОБА_1 на повну ставку інженера з охорони праці КНП "Болградська ЦРЛ" Болградської міської ради Одеської області;

- виплатити ОСОБА_1 недоплачену заробітну плату в розмірі 0,25 ставки за час виконання нею посадових обов`язків у період, що починається з дати, коли почав діяти незаконний пункт Наказу №91-К від 04.10.2021р. КНП "Болградська ЦРЛ" Болградської міської ради Одеської області «про переведення інженера з охорони праці ОСОБА_1 на 0,75 ставки на неповний робочий час» (з врахуванням виплаченої за цей час заробітної плати та з врахуванням податків, зборів та обов`язкових платежів).

Дане судове рішення в частині присудження ОСОБА_1 виплати недоплаченої частини заробітної плати в розмірі за один місяць відповідач мав виконати ще на стадії написання апеляційної скарги, яка підтверджує, що йому було відомо про те, що рішенням суду було допущено до негайного виконання рішення в цій частині.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, та керуючись ст.ст.271,353ч.1п.21,430 ЦПК України, ст.235 КЗпП України, суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити заяву ОСОБА_1 про роз`яснення судового рішення у цивільній справі за її позовною заявою до Комунального некомерційного підприємства "Болградська центральна районна лікарня" Болградської міської ради Одеської області про визнання пункту наказу про переведення інженера з охорони праці на неповний робочий час незаконним та його скасування.

Роз`яснити, що рішення Болградського районного суду Одеської області від 31.03.2022р. підлягає виконанню наступним чином:

- роботодавець позивачки ОСОБА_1 керівник відповідача Комунального некомерційного підприємства "Болградська центральна районна лікарня" Болградської міської ради Одеської області зобов`язаний видати Наказ про поновлення ОСОБА_1 на повну ставку інженера з охорони праці КНП "Болградська ЦРЛ" Болградської міської ради Одеської області;

- виплатити ОСОБА_1 (з дня видання Наказу про порушення права ОСОБА_1 працювати на повну ставку інженера з охорони праці) недоплачену заробітну плату в розмірі 0,25 ставки за час виконання нею посадових обов`язків у період, що починається з дати, коли почав діяти пункт Наказу №91-К роботодавця (відповідача) від 04.10.2021р. «про переведення інженера з охорони праці ОСОБА_1 на 0,75 ставки на неповний робочий час» (з врахуванням виплаченої за цей час заробітної плати та з врахуванням податків, зборів та обов`язкових платежів) та до дати видання Наказу на підставі судового рішення про відновлення права ОСОБА_1 працювати на повну ставку інженера з охорони праці.

Ухвала може бути оскаржена протягом 15-ти днів з дня отримання її копії шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду безпосередньо або через Болградський районний суд Одеської області.

Суддя А.В. Кравцова