Справа № 638/3101/15-ц
Провадження № 2/638/2193/22
РІШЕННЯ

Іменем України

23 листопада 2022 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді Подус Г.С.,

при секретарі Веліток Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Банк Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

Представник позивача ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість за Кредитним договором № КЛ3901/08 від 05.02.2008 р в розмірі 118 965,95 грн. (сто вісімнадцять тисяч дев`ятсот шістдесят п`ять грн. 95 коп.) Стягнути з ОСОБА_1 на користь Позивача судові витрати, понесені ним при подачі позовної заяви у сумі 1 189,66 грн.

В подальшому від представника АТ «Банк «Фінанси та кредит» надійшла заява Вх. №68726 від 21.12.2021 року, в якій зазначено, що спір виник з кредитного договору №005-Р/003129 від 30.01.2008 року, однак АТ «Банк «Фінанси та кредит»» наразі не є кредитором за означеним договором, адже відповідно до договору відступлення прав вимоги №000474-с від 13.02.2018 року право вимоги за кредитним договором №005-Р/003129 від 30.01.2008 року перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал».

В судове засідання представник позивача не з`явився, причини неявки та поважність їх пропуску суду не повідомив.

Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву Вх. №23193 від 04.11.2022 року про слухання справи за її відсутності, проти задоволення позовних вимог заперечувала, та клопотала суд про застосування строку позовної давності.

Стосовно твердження представника позивача, щодо відступлення прав вимоги по спірному кредитному договору, варто зазначити наступне.

Між ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал»» та АТ «Банк «Фінанси та кредит» 13.02.2018 року укладено договір про відступлення прав вимоги №000474-с, в тому числі за кредитним договором №005-Р/003129 від30.01.2008, боржником за яким є ОСОБА_1 , за умовами якого АТ «Банк «Фінанси та кредит» відступає ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал»», а ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал»» набуває право вимоги Банку до позичальників, зазначених у Додатку №1 до цього Договору за кредитними договорами, з урахуванням всіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстрів у Додатку №1 до цього Договору.

Згідно з витягом з реєстру, долученим до Додаткових пояснень, відсутплене право вимоги за кредитним договором №005-Р/003129 від 30.01.2008 року в розмірі 939464,87 грн., однак дана інформація не відповідає доказам наявним у матеріалах справи, адже і номер договору і дата від якої його укладено і сума заборгованості по договору є іншою, а тому підстави для заміни позивача правонаступником відсутні.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази кожний окремо та у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно достатті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 05.02.2008 р. між Відкритим акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником за всіма права та обов`язками якого є Публічне акціонерне товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на підставі п.1.3. Статуту (надалі «Позивач», «Банк») та ОСОБА_1 (надалі Відповідач або Позичальник) було укладено договір № КЛ3901/08 про відкриття кредитної лінії. (а.с. 5-10)

Відповідно до п.2.1. кредитного договору Банк відкриває під банківську платіжну карту № НОМЕР_2 на умовах забезпеченості, зворотності, строковості та платності відновлювану кредитну лінію з розміром кредитного ліміту в сумі 15000,00 грн. (п`ятнадцять тисяч грн. 00 коп.) із сплатою процентів за користування кредитними ресурсами в розмірі процентної ставки 21% річних, а Позичальник зобов`язується повернути отримані в рахунок відновлюваної кредитної лінії кредитні ресурси в строк до 29.01.2010 року та сплатити проценти за користування кредитними ресурсами в розмірі та у строки, передбачені договором.

13.02.2018 року між ПАТ «Банк «Фінанси та кредит»» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал»» укладено договір про відступлення прав вимоги №000474-с.

Згідно п. 1 Договору, за цим Договором в порядку та на умовах визначених цим Договором Банк відступає, новому кредитору належні Банку, а Новий кредитор набуває права вимоги Банку до позичальників зазначених у Додатку №1 до цього Договору, включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників, за кредитними договорами, в тому числі несанкціонованими овердрафтами, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку №1 до цього Договору та розширеного електронного реєстру. (а.с.67-69)

Згідно реєстру Додатку №1 до Договору про відступлення прав вимоги №000474-с,кредитний договір №005-Р/003129 від 30.01.2008 року, залишок по тілу кредиту 939464,87 грн.

Отже судом встановлено, що хоч позивач і стверджує про відступлення прав вимоги відносно відповідача до третьої особи, однак дослідивши матеріали справи встановив, що в реєстрі Додатку №1 до Договору про відступлення прав вимоги №000474-с, зазначені інші дані, аніж ті які стосуються предмету позову по справі №638/3101/15.

Станом на 20.08.2014 року Позивач нарахував Відповідачу заборгованість за Кредитним договором № КЛ3901/08 від 05.02.2008 в розмірі 118 965, 95 грн. (сто вісімнадцять тисяч дев?ятсот шістдесят п?ять гривень, 95 коп.) з яких: Заборгованість за кредитним договором: 00.00 грн.; Заборгованість прострочена (несанкціонована) за кредитним договором - 8 656, 55 грн.; Нараховані відсотки по заборгованості - 2 836. 20 грн.; Нараховані відсотки по простроченій (несанкціонованій) заборгованості - 107473,20 грн.

3 Розрахунку суми заборгованості по кредитному договору з 05.02.2008 по 20.08.2014 року вбачається, що нарахування відсотків по простроченій (несанкціонованій) заборгованості відбувалось в період 01.07.2009 - 20.08.2014 року. При цьому строк повернення кредитних коштів, отриманих за цим Договором та сплати відсотків за користування кредитними ресурсами встановлений п. 3.2. Договору - 29 січня 2010 року.

Строк договору також визначений в Заявці Позичальника про встановлення кредитного ліміту на приватну платіжну картку в сумі 15 000.00 грн. на термін 24 місяці, до 29.01.2010 року.

Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст.1054 Цивільного кодексу України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, тобто норми про договір позики.

На підставі ч.1 ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч.1 ст.1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Частиною 1 ст.1056-1Цивільного кодексу України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Згідно ст. 610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення.

Відповідно до ч. 1 ст.1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, на підставі ч.2 якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідачем по справі заявлено клопотання про застосування строків позовної давності.

Відповідно до вимог ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки, а ч. 2 ст. 258 ЦК України встановлено спеціальну позовну давність щодо пені тривалістю один рік.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Договір кредиту №КЛ3901/08 укладено 05.02.2008 року, згідно п. 2.1 строк дії договору до 29.01.2010 року.

До Дзержинського районного суду м. Харкова з позовними вимогами ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»» звернулись лише 10.03.2015 року. (а.с. 1)

Підстави переривання строку позовної давності встановлені ст.264 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, адже позивач прострочив строк позовної давності.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 263, 265 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

У задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства «Банк Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду до або через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня виготовлення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 06.12.2022 року.

Суддя: