Справа № 369/6821/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2022 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в складі головуючого судді Бучко Т.М.

секретар судового засідання Дем`янчук Н.В.

з участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про захист честі, гідності та ділової репутації, відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

Позивач 10 червня 2020 року звернулася в Києво-Святошинський районний суд Київської області з позовом до відповідача про захист честі, гідності та ділової репутації, відшкодування моральної шкоди, спростування недостовірної інформації. Надалі позивач змінила позовні вимоги та, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог від 18 лютого 2022 року, просить поновити пропущений процесуальний строк позовної давності, встановлений законом, визнати причини його пропуску поважними; визнати недостовірною та такою, що порушує права на повагу до її гідності, честі, репутації наступну інформацію, розповсюджену ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яку відповідач поширила в соціальній мережі «Instagram» під фото вібратора у вигляді «уточки» скриншот; « ОСОБА_5 влазит в мою личную жизнь я представляю, что она уточка»; стягнути з ОСОБА_4 на її користь моральну шкоду за розповсюдження недостовірної інформації в розмірі 200000 грн, стягнути з відповідача витрати, пов`язані з проведенням експертиз, в розмірі 11523 грн та судовий збір у сумі 4680 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що перебуває у шлюбі з ОСОБА_6 з 18 червня 2014 року. До шлюбу її прізвище було ОСОБА_7 . З жовтня 2018 року відповідач разом з її чоловіком проживають за адресою: АДРЕСА_1 , мають спільний побут, інтимні стосунки, здійснюють спільні поїздки на відпочинок. В лютому 2019 року відповідач повідомила їй, що має намір вийти заміж за ОСОБА_6 і для цього запропонувала їй дати згоду на розлучення. Якщо вона не надасть згоди, то відповідач буде публікувати на сайтах інтернет-ресурсу образливу інформацію щодо неї. Вона відмовилася від пропозиції. ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідач поширила в соціальній мережі «Instagram» під фото вібратора у вигляді «уточки» скриншот: « ОСОБА_5 влазит в мою личную жизнь я представляю, что она уточка». Зазначена інформація є недостовірною, оскільки не відповідає дійсності. Відповідно до висновку № 9293 від 10 травня 2019 року експертно-комп`ютерного дослідження інформації, яка розташована в глобальній комп`ютерній мережі інтернет, повідомлення користувача «valeriie.ok» у соціальній мережі «Instagram» було оприлюднено 18 лютого 2019 року о 20-21 за київським часом і існувало щонайменше по 28 лютого 2019 року. На фотографіях (світлинах) на сторінці користувача «valeriie.ok» зображена відповідач. Така тривала, неправомірна поведінка відповідача завдала їй моральної шкоди, що виразилась в моральних переживаннях, порушені стосунків з оточуючими людьми в зв`язку з браком часу на відпочинок та постійну втому з причин ситуації, що склалася, постійним нервовим напруженням, нервозністю, роздратуванням та втомою, які проявились внаслідок неправомірних дій відповідача. За висновком соціально-психологічного дослідження експертизи моральної шкоди потерпілої ОСОБА_3 відчуває моральні страждання внаслідок оприлюднення у всесвітній пошуковій системі «Google» (в секс розділі «sexisalwajsinstjle» - секс іграшки для дорослих) твердження про втручання ОСОБА_8 в особисте життя автора шляхом, що асоціюється з функціями «секс-іграшки» для стимуляції клітора. Інформація, поширена щодо неї відповідачем, має негативний характер, оскільки повідомляє третім особам про порушення нею загальновизнаних правил співжиття, прийнятих у суспільстві вимог та принципів етики і моралі, та є такою, що порушує її немайнові права, не є оціночним судженням, а обов`язок доказування її достовірності покладається на відповідача. Поширення окресленої інформації порушує її немайнові права на честь, гідність та ділову репутацію. Поширення неправдивої інформації свідчить про принизливе ставлення відповідача до неї, що в свою чергу впливає на зниження цінності її особи. Також поширенням вказаної інформації відповідач створила негативну соціальну оцінку її особи в очах оточуючих. Внаслідок окреслених порушень її прав має право на відшкодування моральної шкоди. Сума у 200000 грн є мінімальною для відшкодування її душевних страждань, відтак розумною та справедливою. Про поширену відповідачем інформацію їй стало відомо 15 березня 2019 року. З врахуванням вимог та наслідків постанови КБУ від 11 березня 2020 року № 211 та постанови КМУ від 20 травня 2020 року № 392 в Україні було установлено карантин з 12 березня 2020 року до 22 червня 2020 року на всій території України. В зв`язку з цими обмеженнями (неможливість подати позовну заву, отримати докази) вона подала позовну заяву 10 червня 2020 року. В даному випадку оприлюднення недостовірної інформації є продовжуваною дією. Також проводилося досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0001428 від 20 травня 2019 року за ст.151-2 КК в СВ Білоцерківського ВП ГУНП, в рамках якого нею як потерпілою було заявлено 20 червня 2019 року позов до відповідача, який згідно її заяви від 25 лютого 2020 року залишений без розгляду. Позовна давність на вимогу, що випливає із порушення особистих немайнових прав, крім випадків, встановлених законом, не поширюється.

Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Ковальчук Л.М. від 30 листопада 2020 року справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про захист честі, гідності та ділової репутації, відшкодування моральної шкоди, спростування недостовірної інформації прийнято до загального позовного провадження.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 жовтня 2021 року справу передано на розгляд до Рівненського міського суду.

Ухвалою від 9 грудня 2021 року позовну заяву ОСОБА_3 суд прийняв до розгляду та відкрив загальне позовне провадження у справі.

Ухвалою від 29 вересня 2022 року суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою від 14 листопада 2022 року суд відмовив в задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 про відвід судді.

5 травня 2022 року суд отримав відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача адвокат Матюша Є.А. просить відмовити у задоволенні позову у зв`язку з необґрунтованістю та недоведеністю позовних вимог. Заперечення проти позову мотивує тим, що жодна із зазначених позивачем обставин не доведена належними і допустимими доказами. Експертний висновок є похідним доказом від первинного (електронного) доказу - відповідної сторінки на веб-сайті, формою фіксації (копією) якого став скриншот. На основі останньої проводиться експертне дослідження. З візуального огляду зображення, розміщеного під текстом, неможливо зрозуміти, що зображена там річ у вигляді качечки це вібратор, а не дитяча іграшка. Тобто подібний умовивід є лише припущенням. Електронний доказ може розглядатися та братися до уваги судом виключно у разі надання для дослідження його оригіналу. Якщо особа автора контенту у соціальній мережі оспорюється, а зареєструватися у соціальній мережі може будь-хто та під будь-яким іменем, достовірно з`ясувати належність сторінки у цій мережі конкретній людині неможливо, а тому скріншоти із зображенням змісту таких сторінок є неналежним доказом. Належність облікового запису «valeriie.ok» в соціальній мережі «Instagram» відповідачу ОСОБА_4 є нічим не підтвердженим припущенням. Така сторінка могла бути створена ким завгодно, в тому числі самою ж позивачем, її чоловіком, будь-якою третьою особою, в тому числі в результаті злому облікових записів відповідача в інших соціальних мережах та з розміщенням в них посилання на обліковий запис «valeriie.ok» тощо. Припущенням є те, що наявні на сторінці користувача « ОСОБА_9 .ok» фотографії належать відповідачу. Відповідач заперечує публікацію допису подібного змісту у будь-яких соціальних мережах. В контексті неможливості встановити автора допису позивач неправильно обрала або спосіб захисту права, або належного відповідача. Позивач не надала доказів про те, що недостовірна, на її погляд, інформація стосується саме ОСОБА_10 навіть з врахуванням того, що її прізвище до укладення шлюбу в 2014 році було « ОСОБА_7 ». Звичайний пошук у системі «Google» за ключовими словами « ОСОБА_11 » видає численні посилання на різних осіб з таким ім`ям та їхні сторінки в соціальних мережах. Допис не був розміщений на особистій сторінці позивача чи з тегом на її особисту сторінку. Характер текстового допису, який позивач вважає недостовірною інформацією, є очевидно оціночним судженням, оскільки не містить жодних фактичних даних, в тому числі про « ОСОБА_12 ». Єдине, що випливає з цього допису, це те, що, на думку автора, «она влазит в личную жизнь (автора)», і це є оціночним судженням автора про її дії відносно нього. Друга частина допису стосується автора допису і його уяви, подана в сатиричній формі, а тому про достовірність або недостовірність того, що уявляє автор, говорити взагалі не доводиться. Стягнення моральної шкоди, як похідна вимога пов`язана з розповсюдженням недостовірної інформації, не підлягає задоволенню, з огляду на не доведення факту розповсюдження недостовірної інформації. Висновок соціально-психологічного дослідження № 23-05-19 не є висновком експерта в розумінні ст.102 ЦПК для обґрунтування розміру моральної шкоди. Містить посилання на судові рішення лише у двох судових справах з цілком відмінними, ніж у цій справі, фактичними обставинами. У висновку не взято до уваги такі об`єктивні критерії, як нетривалий час існування допису (близько десяти днів); об`єктивна неможливість ознайомлення з дописом великої кількості людей, окрім підписників автора у соцмережі «Instagram»; близьку до нуля ймовірність ознайомлення з цим дописом когось із кола знайомих позивача чи когось, хто міг би пов`язати цей допис саме з нею. Позивач не надала доказів, які б підтверджували наявність та негативний вплив моральних переживань, як то погіршення здоров`я, порушення нормальних життєвих зв`язків тощо. В позовній заяві позивач розголошує незаконно зібрану нею інформацію про обставини особистого життя відповідача, особисті та інтимні стосунки, місце проживання, місце та строки особистих поїздок тощо. Також надає інформацію, в якій фігурує відповідач, з матеріалів попереднього розслідування. Відповідач не надавав позивачу згоди на збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації щодо себе; обставини особистого життя відповідача не містять ознаки правопорушення, що було б підтверджено судовим рішенням. Будь-які докази, отримані внаслідок незаконного втручання позивача в особисте життя відповідача (або які можуть свідчить на користь позивача лише з врахуванням незаконно розголошеної конфіденційної інформації) є недопустимими відповідно до ст.78 ЦПК.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю. Додатково пояснив, що позивач перебувала у шлюбі, жила сімейним життям. Відповідач почала зустрічатися з її чоловіком, втрутилася в їх сім`ю і намагалася її зруйнувати. Стала погрожувати, що якщо позивач не дасть розлучення, то вона буде її ображати. Після неодноразових телефонних розмов, зустрічей відповідач повідомила, що зробить все можливе, щоб опорочити добре ім`я позивача. В кінці лютого 2019 року відбулася зустріч позивача та відповідача, яка була її ініціатором, в кафе в м.Київ, під час якої вони з`ясовували стосунки. 15 березня 2019 року позивач побачила в соціальній мережі Інстаграм на сторінці відповідача спірний допис. Після цього була зустріч між сторонами, де відповідач визнала, що дійсно зробила таке повідомлення про позивача. Відповідачу було відомо, що до шлюбу в позивача було прізвище ОСОБА_7 . Публікацію побачили її знайомі. Позивач є судовим експертом, публічною особою, заміжньою жінкою, а тому порівняння її з сексуальною іграшкою ображає її честь, гідність та ділову репутацію, внаслідок чого вона отримала психологічну травму. Строк позовної давності пропущений з поважної причини, оскільки з 20 березня 2020 року було запроваджено карантин, суди не працювали, докази неможливо було отримати, доступу до матеріалів поліції теж не було. В матеріалах справи відсутня заява відповідача про розгляд справи за її відсутності.

Представник відповідача позов не визнав з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Пояснив, що позивач не довів жодної обставини, на які посилається у позові: що допис стосується ОСОБА_10 , що допис розмістила ОСОБА_4 , що допис взагалі був розміщений, що зміст допису є твердженням, а не оціночним судженням. Відповідач не мала жодного відношення до спірної публікації та вважає позов сфабрикованим з особистих мотивів. Також позивач пропустила строк позовної давності, який сплив ще до запровадження карантину. Про наявність допису позивачу було відомо в кінці лютого 2019 року, а до суду з позовом вона звернулася влітку 2020 року.

Суд, заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши обставини та дослідивши представлені у справі докази, дійшов таких висновків.

Суд встановив, що 18 лютого 2019 року приблизно о 20-21 годині за київським часом було оприлюднене повідомлення користувача valeriie.ok у соціальній мережі Instagram, яке існувало щонайменше по 28 лютого 2019 року, такого змісту: « ОСОБА_5 влазит в мою личкую жизнь, я представляю, что она уточка #sexisalwaysinstyle#fuckyourself#irubmyduckie#germany», що підтверджується висновком № 9293 експертного комп`ютерно-технічного дослідження інформації, яка розташована у глобальній комп`ютерній мережі Інтернет, від 10 травня 2019 року.

ОСОБА_6 та ОСОБА_13 уклали шлюб 18 червня 2014 року, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 , видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області. Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу ОСОБА_14 .

25 червня 2014 року позивач отримала паспорт серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_10 , виданий Білоцерківським МВ Управління ДМС України в Київській області.

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 20 травня 2019 року Білоцерківський відділ поліції Головного управління Національної поліції в Київській області зареєстрував 20 травня 2019 року кримінальне провадження 0001428 за ч.1 ст.151-2 КК України за повідомленням ОСОБА_10 про те, що відносно її чоловіка вчиняється правопорушення, а саме примушування до шлюбу.

Згідно з висновком соціально-психологічного дослідження № 23-05-19, експертиза моральної шкоди потерпілого, як суспільно-етичної категорії громадянського суспільства, від 12 червня 2019 року, затвердженим громадською організацією «Спілка фахівців соціологічних та психологічних досліджень», ОСОБА_3 відчуває моральні страждання внаслідок оприлюднення у всесвітній пошуковій системі GOOGLE (в секс-розділі sexisalwaysinstyle - іграшки для дорослих) твердження про втручання ОСОБА_8 в особисте життя автора шляхом, що асоціюється з функціями «секс-іграшки» для стимуляції клітора; практика правозастосування подібних правовідносин Вищими судами України відносно середньо унормованої особистості потерпілого без проведення спеціальних досліджень свідчить про розумність і справедливість грошового відшкодування моральної шкоди за подібних умов в межах від 2 до 18 мінімальних заробітних плат; психіка під експертної особи має особливості, які об`єктивно посилюють відчуття моральної шкоди за подібних умов в порівнянні з середньо унормованою особистістю потерпілого.

Відповідно до ст.32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Згідно з ч.1 ст.201 Цивільного кодексу України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров`я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім`я (найменування); авторство, свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством.

За нормами ч.3 ст.297 та ч.2 ст.299 ЦК України фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі та про захист своєї ділової репутації.

Відповідно до ч.1 ст.277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

У пункті 4 постанови Пленуму від 27 лютого 2009 року № 1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" Верховний Суд України роз`яснив, що чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту. Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків.

Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право (п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року). За відсутності хоча б однієї з наведених обставин підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, необхідно визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Згідно з ч.1, 2 ст.30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов`язок відшкодувати завдану моральну шкоду.

На підтвердження факту поширення інформації позивач надала висновок експертного комп`ютерного дослідження інформації, яка розташована у глобальній комп`ютерній мережі Інтернет.

За змістом вказаного висновку для дослідження позивачем експерту електронними засобами зв`язку (за допомогою сервісу обміну миттєвими повідомленням Viber) було подано знімок екрану пристрою рухомого зв`язку з повідомленням у соціальній мережі Інстаграм.

Відповідно до положень цивільного процесуального кодексу учасник справи на обґрунтування своїх вимог і заперечень має право подати суду електронний доказ у таких формах: оригінал, електронна копія, засвідчена електронним підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги»; паперова копія, посвідчена в порядку, передбаченому законом (ст.100 ЦПК України). Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом, однак є однією з форм, у якій учасник справи має право подати електронний доказ (ч.3 ст.100 ЦПК України), який, у свою чергу, є засобом встановлення даних, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.76 ЦПК України).

Оригіналом електронного доказу у випадку поширення інформації в мережі Інтернет є відповідний веб-сайт (сторінка), копією якого може бути скриншот, поданий до суду у паперовій формі.

Суд звертає увагу, що сам знімок екрану (скриншот) з повідомленням, що оспорюється, позивач в паперовій формі, посвідченій в порядку, передбаченому законом, до позовної заяви не додала.

Наданий позивачем для дослідження експерта скриншот екрану рухомого зв`язку (знімок 1 на стор.3 дослідницької частини висновку) не засвідчений електронним підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги».

У висновку № 9293 експертного комп`ютерно-технічного дослідження інформації, яка розташована у глобальній комп`ютерній мережі Інтернет, зазначено про оприлюднення 18 лютого 2019 року о 20-21 годині за київським часом повідомлення користувача valeriie.ok у соціальній мережі Instagram, яке має такий зміст: « ОСОБА_5 влазит в мою личную жизнь, я представляю, что она уточка #sexisalwaysinstyle#fuckyourself#irubmyduckie#germany».

Докази того, що вказане повідомлення було розміщене під фото, яке міститься в поданому позивачем експерту знімку екрана, у справі відсутні.

Як зазначено експертом в дослідницькій частині висновку (стор.4), жодна зі спроб отримати повну роздруківку до успіху не призвела.

Посилання на веб-сайт (сторінку), на якому суд міг би дослідити оригінал електронного доказу, позивач не вказала.

Доказів на підтвердження того, що на фото, під яким розміщувався допис користувача, зображений саме відбатож у вигляді «уточки», суду не надано.

Відтак, у суду відсутні підстави вважати, що допис був поширений саме в тому вигляді, який міститься у наданому позивачем для дослідження експерта скриншоті (під фото вібратора у вигляді «уточки»).

Також позивач не надала доказів, що сторінка користувача valeriie.ok у соціальній мережі Instagram належить відповідачу ОСОБА_4 .

Одним з елементів юридичного складу правопорушення, наявність якого є підставою для задоволення позову, є поширення інформації щодо позивача.

Позивач після укладення шлюбу 18 червня 2014 року змінила прізвище ОСОБА_7 на ОСОБА_14 .

В оспорюваній інформації жодної ознаки, яка б вказувала на позивача - ОСОБА_10 (рід занять, місце роботи чи проживання, сімейний стан, родинні зв`язки тощо), не зазначено, а тому відсутні підстави стверджувати, що інформація поширена саме щодо позивача.

Позивач просить визнати поширену інформацію недостовірною.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Перевірити на достовірність можна висловлювання, які містять фактичні дані, на відміну від висловлювань, які є вираженням суб`єктивної думки і поглядів особи, які не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності.

Висловлювання, які викладені у поширеному дописі, не містять фактичних тверджень та викладені у формі уяви автора, а тому не можуть бути визнані недостовірними. Не можна розцінити вказане висловлювання і як образу чи наклеп, оскільки інформація викладена не у ствердній формі.

Оскільки відсутні підстави для висновку, що інформація поширена щодо позивача, покликання позивача на порушення поширенням такої інформації її особистих немайнових прав є безпідставними.

Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження 0001428 від 20 травня 2019 року та пам`ятки про процесуальні права та обов`язки потерпілого не є належними доказами у справі, так як не містять інформації щодо предмета доказування.

Суд не приймає до уваги покликання позивача на протокол допиту потерпілого ОСОБА_6 як доказ перебування чоловіка позивача в інтимних стосунках з відповідачем, шантажування його останньою з метою розірвання шлюбу та приниження нею позивача шляхом опублікування різних постів у соцмережах.

Вирок у кримінальній справі, яким би були встановлені вказані обставини, суду не надано. Клопотання про допит ОСОБА_6 як свідка за правилами цивільного процесуального кодексу позивач не заявляла.

Враховуючи, що позивач не надала належних та допустимих доказів на підтвердження факту ощирення інформації « ОСОБА_5 влазит в мою личную жизнь, я представляю, что она уточка» під фото вібратора у вигляді «уточки», належності облікового запису користувача ОСОБА_9 .ok у соціальній мережі Instagram відповідачу, поширення інформації щодо позивача та порушення поширенням інформації її особистих немайнових прав, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині визнання недостовірною та такою, що порушує права позивача на повагу до її гідності, честі, репутації інформацію, розповсюджену ІНФОРМАЦІЯ_1 в соціальній мережі Instagram.

За положеннями ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає, зокрема, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до п.27 постанови пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» способами захисту гідності, честі та ділової репутації від поширення недостовірної інформації можуть бути, крім права на відповідь та спростування недостовірної інформації, також і вимоги про відшкодування збитків та моральної шкоди, заподіяної такими порушеннями як фізичній, так і юридичній особі. Зазначені вимоги розглядаються відповідно до загальних підстав щодо відповідальності за заподіяння шкоди.

Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Отже, для притягнення особи до цивільно-правової відповідальності підлягають встановленню всі необхідні елементи складу цивільного правопорушення, як підстави деліктної відповідальності, а саме: наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вина останнього в її заподіянні.

Довести наявність цих елементів має саме позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Оскільки позивачем не надано доказів протиправності дій відповідача, позовна вимога про стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягає.

Відповідач у заяві від 4 травня 2022 року, поданій представником відповідача адвокатом Матюшею Є.А., просить застосувати до вимог позивача строк позовної давності.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимогу, що випливає із порушення особистих немайнових прав, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з п.2 ч.2 ст.258 ЦК України до вимог про спростування недостовірної інформації, поміщеної у засобах масової інформації, застосовується позовна давність в один рік. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ст.267 ЦК України).

В п.11 постанови Пленуму від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення» Верховний Суд України роз`яснив, що, встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові на цих підставах, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленої до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійної підставою для цього.

Отже, сплив позовної давності є підставою для відмови в позові у разі доведеності позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги позивачем не доведені, суд відмовляє в позові за безпідставністю.

За правилами ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача.

Беручи до уваги, що суд відмовляє в позові, витрати, пов`язані з проведенням експертиз та сплатою судового збору, відшкодуванню позивачу не підлягають.

Відповідач, в свою чергу, просить стягнути з позивача на її користь витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000 грн.

На підтвердження понесення відповідачем витрат на правничу допомогу надано договір № 22-011 від 28 квітня 2022 року, укладений між ОСОБА_4 та адвокатом Матюшею Є.А., та довідку № 28-04/22 від 28 квітня 2022 року про сплату ОСОБА_4 грошових коштів в сумі 5000 грн адвокату Матюші Є.А.

За приписами ч.1, 2 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Згідно з ч.3 ст.137 ЦПК для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідач не надала суду детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, а тому у відшкодуванні витрат відповідача на правничу допомогу належить відмовити.

На підставі наведеного та керуючись ст.10, 12, 89, 141, 258-259, 263-265, 273, 353, 354 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Відмовити в позові ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про захист честі, гідності та ділової репутації, відшкодування моральної шкоди.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Рівненського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони у справі:

позивач ОСОБА_10 , місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_3 ;

відповідач ОСОБА_4 ; місце проживання: АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_4 .

Повне судове рішення складене 28 листопада 2022 року.

Суддя