ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/7039/22
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
13 грудня 2022 року . Дарницький районний суд м. Києва в складі
головуючого судді Колесника О.М.
при секретарі Єрош Т.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Маджіф Україна», Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради про визнання трудових відносин припиненими та зобов`язання внесення змін до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань,
В судове засідання представник позивача не з`явилася, однак надала заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити.
Представник відповідача ТОВ «Маджіф Україна» в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, з заявами чи клопотаннями про неможливість розгляду справи у його відсутність до суду не звертався, відзиву не надав.
Представник відповідача Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради в судове засідання не з`явився, однак надіслав заяву в якій просив суд розгляд справи проводити за його відсутністю та відмовити у задоволені позовних вимог.
За таких підстав, судом, відповідно до положень ст.ст. 223, 280 ЦПК України, визнано за можливе ухвалити у даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та за погодженням позивача та її представника.
Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Як передбачає ч.3, ст.12 та ч.1, ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.82 ЦПК України.
Як встановлено в судовому засіданні, 23.04.2007 року ОСОБА_1 було обрано керівником ТОВ «Маджіф Україна» та, відповідно до норм законодавства, відомості про позивача, як керівника товариства були внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що підтверджується відповідним витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.11-16).
У червні позивач був звільнений з посади директора ТОВ «Маджіф Україна», у зв`язку із чим були припинені трудові відносини. У подальшому позивачем не приймалося жодних рішень, які б стосувалися діяльності товариства, документи та печатку ТОВ «Маджіф Україна» позивачем були передані представнику учасника ТОВ «Маджіф Україна» у червні 2007 року, у зв`язку з чим позивач вважав себе звільненим. З моменту звільнення з посади за власним бажанням, згідно ч. 1 ст. 38 Кодексу законів про працю України, позивач фактично припинив виконувати свої функціональні обов`язки, як директор ТОВ «Маджіф Україна».
Однак, згідно інформації, яка міститься в ЄДР щодо ТОВ «Маджіф Україна», інформацію про керівника не змінено, тобто ОСОБА_1 і далі вказаний директором ТОВ «Маджіф Україна».
Згідно ч. 1 ст. 62 Закону України «Про господарські товариства» від 19 вересня 1991 року № 1576-ХІІ, у редакції від 13.12.2006 року, що діяла на дату звільнення Позивача з посади директора Товариства (червень 2007 року), у Товаристві з обмеженою відповідальністю створюється виконавчий орган колегіальний (дирекція) або одноособовий (директор). Дирекцію очолює генеральний директор. Членами виконавчого органу можуть бути також особи, які не є учасниками Товариства.
Частиною 1 ст. 99 Цивільного кодексу України передбачено, що загальні збори Товариства своїм рішенням створюють виконавчий орган та встановлюють його компетенцію і склад.
Відповідно до ч.1 ст.31 Закону України «Про товариства з обмеженою відповідальністю та додатковою відповідальністю» від 6 лютого 2018 року № 2275-VIII, загальні збори учасників скликаються у випадках, передбачених цим Законом або статутом товариства, а також: з ініціативи виконавчого органу товариства; на вимогу наглядової ради товариства; на вимогу учасника або учасників товариства, які на день подання вимоги в сукупності володіють 10 або більше відсотками статутного капіталу товариства.
Пунктом 7 ч. 1 ст. 30 Закону України від 6 лютого 2018 року № 2275-VIII визначено, що до компетенції загальних зборів учасників належать в т.ч. обрання одноосібного виконавчого органу товариства або членів колегіального виконавчого органу (всіх чи окремо одного або декількох з них), встановлення розміру винагороди членам виконавчого органу товариства.
Враховуючи вищенаведені норми, припинення повноважень (звільнення) керівника (директора) ТОВ «Маджіф Україна» належить до виключної компетенції Загальних зборів учасників Товариства.
Позивач неодноразово звертався до відповідача ТОВ «Маджіф Україна» шляхом направлення поштовим листом заяви про необхідність скликання учасників товариства і проведення позачергових зборів для обрання уповноваженої особи та зобов`язання її підготувати та подати відповідні документи для внесення змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в ЄДР, а саме щодо відомостей про керівника товариства. Однак, всі направлені звернення повертались відправнику без вручення з поміткою «за закінченням встановленого строку зберігання» (а.с.17-27).
Оскільки загальні збори учасників ТОВ «Маджіф Україна» не відбулися, рішення про звільнення не було прийняте, відповідно, керівник не є звільненим.
Таким чином, уповноважений на звільнення керівника - засновник (єдиний учасник) ТОВ «Маджіф Україна» ОСОБА_3 проігнорував заяву про звільнення позивача з займаної посади й по суті не розглянув її у визначений законодавством України строк, не виконав покладений на нього Статутом і законодавством обов`язок по звільненню позивача з посади керівника товариства та створення нового виконавчого органу.
Згідно з ч. 2 ст. 8 Конституції України, звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.
Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи людини громадянина захищаються судом та відповідно до вимог чинного цивільного процесуального законодавства України кожній особі гарантується право звернення безпосередньо до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.
Згідно ст. 15 Цивільного Кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить звальним засадам цивільного судочинства.
Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 16 ЦК України, одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів судом є припинення правовідношення.
Водночас слід враховувати, що керівник товариства є найманим працівником, на якого поширюються норми КЗпП України.
Згідно ч. 1 ст. 3 КЗпП України, законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності й галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором із фізичними особами.
Частиною 1 ст. 9 ЦК України встановлено, що положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання (...) трудових (...) відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства.
Враховуючи вищезазначене, між ТОВ «Маджіф Україна» та позивачем, відповідно до ст. 24 КЗпП України, укладений безстроковий трудовий договір.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, підставами припинення трудового договору є, зокрема, розірвання трудового договору з ініціативи працівника (ст.ст. 38, 39 КЗпП України).
Відповідно до ч. 1 ст. 38 КЗпП України, директор, як і інші наймані працівники, має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, за два тижні письмово попередивши про це власника або уповноважений ним орган.
За змістом ст. 22 КЗпП України та ст. 43 Конституції України, забороняється будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладені, зміні та припинені трудового договору.
Згідно положень ст. 38 КЗпП України, ст. 30, 31 Закон України від 6 лютого 2018 року № 2275-VIII, право керівнику на звільнення за власним бажанням кореспондує обов`язок учасників товариства провести загальні збори, розглянути заяву керівника про звільнення, та надати відповідні документи до органу, який здійснює адміністративні послуги для внесення змін в ЄДР.
Однак, єдиний учасник ТОВ «Маджіф Україна» не провів загальні збори учасників товариства та заяву позивача про звільнення з посади керівника не розглянув, тоді, як позивач виконав у повному обсязі вимоги закону щодо процедури звільнення за власним бажанням.
Разом з тим, вимоги ОСОБА_1 про зобов`язання Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради внести до ЄДР зміни до відомостей про юридичну особу ТОВ «Маджіф Україна»», що містяться в ЄДР: у рядок «Прізвище, ім`я, по батькові, дата обрання (призначення) осіб, які обираються (призначаються) до органу управління юридичної особи, уповноважених представляти юридичну особу у правовідносинах з третіми особами, або осіб, які мають право вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори та дані про наявність обмежень щодо представництва від імені юридичної особи» додати наступну інформацію: після « ОСОБА_1 - керівник» додати «трудові відносини припинено - рішення Дарницького районного суду міста Києва», після « ОСОБА_1 - підписант» додати «трудові відносини припинено - рішення Дарницького районного суду міста Києва», задоволенню не підлягають з огляду на наступне.
Так, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 25 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться, на підставі судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі чи ЄДР, а також, що надійшли в електронній формі від суду або державної виконавчої служби відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, щодо визнання повністю або частково недійсними рішень засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу.
Вичерпний перелік підстав для відмови у здійсненні державної реєстрації міститься у ч. 1 ст. 28 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань».
Аналіз зазначених правових норм дає підстави дійти висновку про те, що законодавством регламентовано перелік підстав для відмови у державній реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі чи ЄДР, який є вичерпним і не підлягає розширеному тлумаченню.
Частиною 4 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» визначено перелік документів для державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі чи ЄДР, у тому числі змін до установчих документів юридичної особи.
Отже, зі змісту наведених правових норм убачається, що внесення відомостей до ЄДР здійснюється державним реєстратором на підставі поданих заявником документів або на підставі визначеного переліку судових рішень, які набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в державному реєстрі.
Відповідно до ч.4 ст. 188 ЦПК України, не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.
З огляду на викладене, беручи до уваги, що рішення суду, яке набрало законної сили, є самостійною та достатньою підставою для внесення відповідних змін до відомостей про юридичну особу Товариства з обмеженою відповідальністю «Маджіф Україна» у Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань щодо директора товариства, вимоги ОСОБА_1 в частині внесення змін про юридичну особу відповідача, не підлягають розгляду в даному судовому проваджені про припинення трудових відносин.
Відповідно до ч. 1ст. 141 ЦПК Українисудовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст.ст.7, 9, 13, 19, 76, 81, 82, 89, 141, 223, 244, 245, 259, 263-265, 268, 353, 354 ЦПК України, 8, 43, 55 Конституції України, ст.ст. 9, 15, 16 ЦК України, 3, 22, 36, 38 КЗпП України, Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», суд -
Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Маджіф Україна», Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради про визнання трудових відносин припиненими та зобов`язання внесення змін до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань - задовольнити частково.
В задоволені регши вимог - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто Дарницьким районним судом м. Києва за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.
Позивач має право оскаржити рішення до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було проголошено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.
Суддя