Справа № 682/445/19
Провадження № 2/682/452/2019
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 червня 2022 року м. Славута
Славутський міськрайонний суд Хмельницької області у складі :
головуючого судді Зеленської В.І,
з участю секретаря судових засідань Козир О.П.,
представника позивача - адвоката Костюка В.,
відповідача - ОСОБА_1 ,
представника відповідача - адвоката Жилюка О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,
Свідок ОСОБА_6 показав, що 25 січня 2000 р ОСОБА_7 відчужила йому на підставі договору дарування 7/50 часток житлового будинку в АДРЕСА_4 . Проте, фактично він сплатив ОСОБА_2 за 7/50 часток будинку 900 доларів США.
Від виклику та допиту в судовому засіданні інших свідків сторони відмовились до початку судового розгляду справи по суті.
Заслухавши пояснення сторін, свідка, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного.
Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частини другої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Відповідно до частин першої та другої статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.
Згідно з частиною першою статті 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.
Як слідує із запису акта про укладення шлюбу № 7, відповідач ОСОБА_1 з 27 листопада 1988 року перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_9 . Шлюб розірваний 08 серпня 1991 року (а.с.58).
14 лютого 1997 року ОСОБА_1 та ОСОБА_10 зареєстрували шлюб, що стверджується довідкою Ганнопільської сільської ради Славутського району Хмельницької області № 512 від 22 листопада 2018 року (а.с.18) та записом акта про одруження № 4 від 14 лютого 1997 року (а.с.59).
Сторони мають дочку - ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.13).
Рішенням суду від 25 квітня 2018 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірваний (а.с.20).

Отже, суд знаходить, що позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з листопада 1990 року по 14.02.1997 року задоволенню не підлягають, оскільки з 26 листопада 1983 року по 19 вересня 1996 року ОСОБА_2 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_8 , а отже у суду немає підстав вважати, що у період шлюбу з ОСОБА_8 позивачка перебувала в сімейних відносинах з іншою особою.

Крім цього, факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу може бути встановлений судом лише з 01 січня 2004 року (після набрання чинності СК України), так як Кодекс про шлюб та сім`ю України не передбачав юридичних наслідків для чоловіка та жінки, які проживали разом без реєстрації шлюбу.

Спори про поділ майна осіб, які живуть однією сім`єю, але не перебувають у зареєстрованому шлюбі до 01 січня 2004 року ( набрання чинності СК України), вирішувались згідно з частиною першою статті 17 Закону України «Про власність». Проте, вказана норма Закону до даних правовідносин застосована бути не може, оскільки в ході судового розгляду не доведений факт придбання майна сторонами внаслідок спільної праці членів сім`ї або внаслідок спільної праці сторін, що об`єдналися для спільної діяльності.

Таким чином встановлено, що сімейні відносини між сторонами виникли після реєстрації шлюбу 14 лютого 1997 року, а тому суд вирішує спір про поділ майна подружжя, набутого після 1997 року.

На час виникнення подружніх стосунків між сторонами сімейні відносини регулювалися нормами Кодексу України про шлюб та сім`ю.

Відповідно до ст. 22 КпШС України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також

одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, є

власністю кожного з них (стт. 24 КпШС України).

Відповідно до ст. 28 КпШС України в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.

Відповідно до ст. 60 Сімейного Кодексу України, чинного на час виникнення спірних правовідносин, Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно зі ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.

Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Речі для професійних занять (музичні інструменти, оргтехніка, лікарське обладнання тощо), придбані за час шлюбу для одного з подружжя, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

За ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

Згідно зі ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України.

За приписами ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя (ст. 71 СК України).

Щодо житлового будинку АДРЕСА_1 , то суд вважає, що це майно є приватною власністю ОСОБА_1 та поділу не підлягає, виходячи з наступного.

Будівництво вказаного будинку було розпочате ОСОБА_1 в період шлюбу з ОСОБА_4 у 1989 році, що стверджується довідкою-випискою із по господарської книги №3 с. Клепачі Ганнопільської сільської ради Славутського району Хмельницької області (а.с.73, 112), Довідкою Ганнопільської сільської ради Славутського району Хмельницької області від 21.11.1989 року про те, що гр. с. Клепачі ОСОБА_1 є забудовником і потребує будівельних матеріалів (блоків) для будівництва жилого будинку (а.с.114), Довідкою Ганнопільської сільської ради Славутського району Хмельницької області від 09.04.1991 р №217 про те, що ОСОБА_1 , ОСОБА_4 і син ОСОБА_12 проживали разом в господарстві за № 331; дворогосподарство колгоспне, голова двору ОСОБА_1 ; в липні 1990 р ОСОБА_4 і її син ОСОБА_12 виписалися з даного господарства в с. Довжки Славутського району (а.с.115), свідоцтвом про розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , виданим 12.09.1996 р Славутським відділом реєстрації актів громадянського стану Хмельницької області (а.с.116), рішенням Славутського міського народного суду Хмельницької області від 16 листопада 1993 року про розподіл майна колгоспного двору в с. Клепачі Славутського району Хмельницької області, головою якого є ОСОБА_1 , та виділення ОСОБА_1 майна колгоспного двору і стягнення з нього в користь ОСОБА_4 та її сина ОСОБА_12 2/3 суми вартості вказаного майна (а.с.122-123), розпискою ОСОБА_4 про виконання ОСОБА_1 рішення суду 9а.с.124).

Будівництво житлового будинку АДРЕСА_1 завершене ОСОБА_1 у 1991 році, що стверджується записом про рік побудови житлового будинку в Характеристиці будинку, що міститься в оригіналі Інвентарної справи, сформованої з метою отримання Свідоцтва про право власності на нерухоме майно (інвентарна справа додається), Дослідженням експертів, викладеним на аркуші 12 висновку експертів за результатами проведення комплексної судової будівельно-технічної та товарознавчої експертизи у цивільній справі № 682/445/19 від 20.12.2021 р №494/495/20-26/3569-3597/21-26 (а.с. 38 зворот т. 2), довідкою-випискою із погосподарської книги №5 с. Клепачі Ганнопільської сільської ради Славутського району Хмельницької області, з якої вбачається, що у 1991 р був відкритий окремий особовий рахунок № НОМЕР_3 по колгоспному двору, головою якого вказаний ОСОБА_1 (а.с.73, 112).

Із записів в погосподарській книзі с. Клепачі за 1996-2000 роки та з Довідки Ганнопільської сільської ради Славутського району Хмельницької області від 10.04.2019 р № 274 вбачається, що ОСОБА_2 (дівоче прізвище ОСОБА_13 ) була зареєстрована в АДРЕСА_1 з 06 липня 1998 року (а.с.73, 74), тобто після завершення ОСОБА_1 будівництва спірного житлового будинку.

Розпорядженням №7 голови Славутської районної ради народних депутатів від 25 січня 1994 р вказано з метою забезпечення проведення обліку житлового фонду в районі і подальшого оформлення нотаріальних дій та на виконання постанови Ради Міністрів Української РСР від 11.03.1985 року № 105 «Про порядок обліку державного житлового фонду в Українській РСР» бюро технічної інвентаризації оформити право власності і видати свідоцтва на житлові будинки, зокрема, в селах Клепачівської сільської ради народних депутатів згідно по господарських шнурових книжок та довідок сільських Рад і внести відповідні відомості в реєстрових книжках (а.с.202).

На підставі вказаного розпорядження голови Славутської районної ради народних депутатів від 25 січня 1994 р №7 ОСОБА_1 було видане 26.07.2004 р Свідоцтво про право власності на нерухоме майно домоволодіння у АДРЕСА_1 (а.с. 200-201).

Твердження представника позивачки про те, що вона віддавала доходи від трудової діяльності в СФГ «Клепачі» та кошти від продажу 7/50 частин будинку в АДРЕСА_4 суд до уваги не бере, оскільки встановлено, що спірний будинок закінчений будівництвом у 1991 р, дохід позивачки, отриманий після укладення шлюбу з ОСОБА_1 у СФГ «Клепачі», є незначним (а.с.12), а відчуження 7/50 часток будинку в АДРЕСА_4 здійснене позивачкою на підставі договору дарування (а.с.22), тобто безоплатно, оскільки вказаний договір є чинним та не оспорювався сторонами.

Проаналізувавши докази щодо набуття ОСОБА_1 права власності на житловий будинок в їх сукупності, вимоги ст. 24 КпШС України, відповідно до якої майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, є

власністю кожного з них , суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання будинку по АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя та його поділ є необґрунтованими, недоведеними та задоволенню не підлягають.

Разом з тим, відповідно до висновку комплексної судової будівельно-технічної та товарознавчої експертизи у цивільній справі № 682/445/19 від 20.12.2021 р №494/495/20-26/3569-3597/21-26 (а.с. 38 зворот, 39 т. 2) добудова ванної кімнати до житлового будинку та добудова навісу до хліва по по АДРЕСА_1 , які ймовірно були спільно здійснені сторонами, є самочинним будівництвом і розподілу не підлягають.

З повідомлення Територіального сервісного центру № 6845 Регіонального сервісного центру в Хмельницькій області № 31/22/5-449 від 29.05.2019 р вбачається, що відповідно до відомостей в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів за ОСОБА_1 за період з 01.01.2006 р по 27.03.2019 р було зареєстровано : з 30.10.2007 р по теперішній час - причіп БЗП 7-02 2007 р.в., н.з. НОМЕР_4 (наведене стверджується також свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу а.с.90); з 25.05.2007 р по 21.12.2017 р Міtsubishi Pajero, 2007 р.в., н.з. НОМЕР_2 ; з 31.08.2006 р по 10.10.2018 р причіп бортовий МАЗ 8926, 1992 р.в., н.з. НОМЕР_5 (наведене стверджується також Договором купівлі-продажу транспортного засобу від 10.10.2018 р (а.с.175); з 31.08.2006 р по 30.12.2013 р - автомобіль МАЗ 53371 029, 1992 р.в., н.з. НОМЕР_6 ; з 15.05.1986 по теперішній час - автомобіль АЗЛК 2140, 1982 р.в., н.з. НОМЕР_7 ; з 02.10.2018 р по теперішній час - автомобіль Mercedes-Benz Sprinter 313 CDI, 2005 р.в., н.з. НОМЕР_1 ; з 28.12.2013 р по 28.12.2013 р МАЗ 53371, 1992 р.в., н.з. НОМЕР_8 (а.с.109).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 57 СК особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним до шлюбу.

Дослідивши повідомлення Територіального сервісного центру № 6845 Регіонального сервісного центру в Хмельницькій області № 31/22/5-449 від 29.05.2019 р та на підставі вимог ст. 57 СК України судом встановлено, що автомобіль АЗЛК 2140, 1982 р.в., н.з. НОМЕР_7 , належить ОСОБА_1 на праві особистої приватної власності, так як придбаний ним до шлюбу з ОСОБА_2 ,а саме 15.05.1986 року.

З дослідженого повідомлення вбачається, що автомобіль Міtsubishi Pajero, 2007 р.в., н.з. НОМЕР_2 , придбаний в період шлюбу 25.05.2007 року, автомобіль МАЗ 53371 029, 1992 р.в., н.з. НОМЕР_6 , придбаний в період шлюбу 31.08.2006 р, автомобіль МАЗ 53371, 1992 р.в., н.з. НОМЕР_8 , придбаний в період шлюбу 28.12.2013 р та відповідно до ст. 60 СК України були спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_1 і ОСОБА_2 .

Автомобіль Міtsubishi Pajero, 2007 р.в., н.з. НОМЕР_2 , відчужений ОСОБА_1 21.12.2017 р , що стверджується також договором купівлі-продажу від 21.12.2017 р та іншими документами (а.с.164-165, 158-163, 165-167), автомобіль МАЗ 53371 029, 1992 р.в., н.з. НОМЕР_6 , відчужений ОСОБА_1 30.12.2013 р, автомобіль МАЗ 53371, 1992 р.в., н.з. НОМЕР_8 відчужений ОСОБА_1 28.12.2013 р, тобто в період шлюбу з ОСОБА_2 .

Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно з ч. 2 ст. 65 СК України при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.

ОСОБА_2 не зверталася до суду з позовом про визнання договорів купівлі-продажу автомобіля Міtsubishi Pajero, 2007 р.в., н.з. НОМЕР_2 , автомобіля МАЗ 53371 029, 1992 р.в., н.з. НОМЕР_6 , автомобіля МАЗ 53371, 1992 р.в., н.з. НОМЕР_8 , недійсними як таких, що укладені другим із подружжя без її згоди, хоча ці договори виходить за межі дрібних побутових.

Тому суд знаходить, що вказані автомобілі відчужені за взаємною згодою подружжя в період шлюбу, у суду відсутні правові підстави вважати, що кошти від продажу цих автомобілів були використані не в інтересах сім`ї, а тому поділу не підлягають.

Щодо автомобіля Mercedes-Benz Sprinter 313 CDI, 2005 р.в., н.з. НОМЕР_1 , то вказаний автомобіль визнаний речовим доказом і ухвалою слідчого судді від 23.10.2021 р на нього накладено арешт у кримінальному провадженні № 0000125 від 13.02.2019 р за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України та заборонено ОСОБА_1 володіти, користуватись та розпоряджатись вказаним майном (т. 2 а.с.126, 135, 138-139).

А тому на час розгляду справи судом автомобіль Mercedes-Benz Sprinter 313 CDI, 2005 р.в., н.з. НОМЕР_1 ,розподілу між сторонами не підлягає.

Станом на час набрання законної сили рішенням суду про розірвання шлюбу між сторонами, а саме - станом на 26.05.2018 р (а.с.20 зворот) за ОСОБА_1 зареєстровані транспортні засоби, які підлягають поділу між сторонами: причіп БЗП 7-02 2007 р.в., н.з. НОМЕР_4 ( а.с.90); причіп бортовий МАЗ 8926, 1992 р.в., н.з. НОМЕР_5 ( а.с.175).

ОСОБА_1 та його представник ствердили в судовому засіданні, що причіп бортовий МАЗ 8926, 1992 р.в., н.з. НОМЕР_5 був придбаний відповідачем для здійснення підприємницької діяльності, оскільки ОСОБА_1 зареєстрований фізичною особою-підприємцем (а.с. 88-89).

2 вересня 2020 р. Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №318/1863/17 прийшов до висновку, що майно фізичної особи підприємця (яке використовується для господарської діяльності фізичною особою підприємцем) вважається спільним майном подружжя, як і інше майно, набуте в період шлюбу, за умови, що воно придбане за рахунок належних подружжю коштів.

В ході розгляду справи по суті ОСОБА_1 не довів, що причіп бортовий МАЗ 8926, 1992 р.в., н.з. НОМЕР_5 він придбав в період шлюбу з ОСОБА_2 не за рахунок належних подружжю коштів.

Також судом встановлено, що всупереч вимогам ч. 2 ст. 68 СК України ОСОБА_1 розпорядився (продав 10.10.2018 р за 6400 грн а.с. 174-179) причепом бортовим МАЗ 8926, 1992 р.в., н.з. НОМЕР_5 , що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу без згоди ОСОБА_2 .

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 27 травня 2020 року у справі № 758/6805/17 (провадження № 61-19306св18) у випадку коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

А тому спірний причіп є об`єктом поділу у цій справі.

Враховуючи наведене та для забезпечення здійснення підприємницької діяльності, суд знаходить доведеними позовні вимоги ОСОБА_2 про передачу ОСОБА_1 в рахунок поділу спільного сумісного майна подружжя причепа бортового МАЗ 8926, 1992 р.в., н.з. НОМЕР_5 .

Оскільки ОСОБА_1 продав причеп бортовий МАЗ 8926, 1992 р.в., н.з. НОМЕР_5 , за 6400 грн після розірвання шлюбу - 10.10.2018 р, що стверджується договором купівлі-продажу та договором комісії (а.с.174-179), то суд вважає за необхідне в рахунок поділу спільного сумісного майна подружжя залишити ОСОБА_1 вартість вказаного причепа в розмірі 6400 грн.

Враховуючи згоду сторін, викладену у первісному та у зустрічному позові, а також в ході судового розгляду, про передачу в користування і у власність ОСОБА_1 в рахунок поділу спільного сумісного майна подружжя причепа легкового БЗП 7-02, 2007 р.в., н.з. НОМЕР_4 , суд вважає за можливе такі вимоги задовольнити.

ОСОБА_2 у позові до ОСОБА_1 та ОСОБА_1 у зустрічному позові до ОСОБА_2 заявили вимоги про поділ іншого рухомого майна та виклали його перелік, а саме предметів домашнього вжитку.

Серед вказаного сторонами переліку майна в ході проведення комплексної судової будівельно-технічної та товарознавчої експертизи від 20.12.2021 р №494/495/20-26/3569-3597/21-26, експертом встановлено наявність кутової стінки, м`якої частини, м`якої частини, набір меблів для кухні, набір меблів для вітальні, комод, набір меблів для спальні, набір меблів для спальні, електрична варильна панель (плита), духова шафа «Gorenje», мікрохвильова піч, горизонтальна морозильна камера, морозильна камера, морозильна камера, морозильна камера, холодильник «Аtlant», м`ясорубка «Moulinex», пральна машинка LG, кухонний куточок, кухонний куточок, телевізор «Philips», відеокамера «Sony», ноутбук «Asus», Оприскувач «Sadko», пральна машинка «Indesit». На огляд не надані та не встановлені блендер «Браун», телевізор «Соні», телевізор «Горизонт», четверо свиней та 15 курей (а.с. 52-55 т. 2).

Відповідно до висновку комплексної судової будівельно-технічної та товарознавчої експертизи від 20.12.2021 р №494/495/20-26/3569-3597/21-26 станом на 20.12.2021 р ринкова вартість м`ясорубки «Moulinex» становить 1900,00 грн, пральної машинки LG 3850,00 грн, телевізора «Philips» - 3850,00 грн, відеокамери «Sony» - 475,00 грн, ноутбуку «Asus» - 2437,50 грн, оприскувача «Sadko» - 2300,00 грн, пральної машинки «Indesit» - 1350 грн. Встановити ринкову вартість іншого, виявленого експертом майна не представилось за можливе (а.с.33-61, 62-73).

Таким чином, суд знаходить доведеним наявність у спільній сумісній власності сторін на час розірвання шлюбу предметів домашнього вжитку: кутової стінки, м`якої частини, м`якої частини, набір меблів для кухні, набір меблів для вітальні, комод, набір меблів для спальні, набір меблів для спальні, електрична варильна панель (плита), духова шафа «Gorenje», мікрохвильова піч, горизонтальна морозильна камера, морозильна камера, морозильна камера, морозильна камера, холодильник «Аtlant», м`ясорубка «Moulinex», пральна машинка LG, кухонний куточок, кухонний куточок, телевізор «Philips», відеокамера «Sony», ноутбук «Asus», Оприскувач «Sadko», пральна машинка «Indesit».

В ході судового розгляду, враховуючи вимоги ст.ст. 12, 81 ЦПК України, сторони не надали доказів про наявність у спільній власності подружжя на час розірвання шлюбу: блендера « ОСОБА_14 », телевізора « ОСОБА_15 », телевізора « ІНФОРМАЦІЯ_4 », чотирьох свиней та 15 курей.

З погосподарської книги за період з 1991 по 2018 р вбачається, що станом на 01.01.2018 р у дворогосподарстві рахувалося 3 свиней та 10 гол птиці (а.с.14-17).

Проте, сторони розірвали шлюб 26.05.2018 р і доказів про наявність у підсобному господарстві на час розірвання шлюбу чотирьох свиней та 15 курей суду не надали.

Тому у суду немає підстав вважати, що у спільній власності сторін було четверо свиней, 15 шт. курей, блендер « ІНФОРМАЦІЯ_5 », телевізор «Соні», телевізор «Горизонт», а тому позовні в цій частитні необґрунтовані і недоведені та задоволенню не підлягають.

Судом також встановлено, що у період шлюбу з ОСОБА_1 , а саме 16.06.2005 року позивачка ОСОБА_2 купила однокімнатну квартиру АДРЕСА_5 , що стверджується договором купівлі-продажу (а.с.110), витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.111-112), довідкою Ганнопільської сільської ради від 05.04.2019 р № 258 (а.с.75).

Отже, на підставі ч. 1 ст. 60 СК України однокімнатна квартира АДРЕСА_5 є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 і підлягає поділу в рівних частках відповідно до вимог ст. ст. 69, 70 СК України.

Відповідно до положень статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному із подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному із подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Оцінюючи положення статті 71 СК України як такі, що застосовуються до правовідносин, які виникають при зверненні одного з подружжя до іншого з вимогами про припинення його права на частку у спільному майні, Верховний Суд робить висновок, що ця норма не вимагає обов`язкового внесення на депозитний рахунок грошової компенсації у справах за спорами, в яких про припинення своєї частки у спільному майні і отримання компенсації на свою користь заявляє позивач.

Аналогічні висновки висловлені, зокрема у постановах Верховного Суду від 29 квітня 2020 року у справі № 210/4854/15-ц (провадження № 61-30421св18) та від 03 червня 2020 року у справі № 487/6195/16-ц (провадження № 61-46326св18).

Тому, повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, суд, врахувавши факт згоди ОСОБА_1 на залишення у власності ОСОБА_2 квартири АДРЕСА_5 , а також те, що ОСОБА_2 особисто не користується з 2014 року предметами домашнього вжитку та причепами до автомобілів, оскільки з 2014 року перебуває на заробітках за кордоном, що стверджується в описовій частині рішення Славутського міськрайонного суду від 25.04.2018 р про розірвання шлюбу (а.с. 20), дійшов висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_2 та зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково.

До звернення з позовною заявою до сду ОСОБА_2 звернулася в суд із заявою про забезпечення позову.

Ухвалою судді Славутського міськрайонного суду від 14 лютого 2019 р у справі № 682/445/19 заява ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволена частково та накладено арешт на автомобілі "Мерседес Спрінтер" державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , "Міцубісі Паджеро Спорт" державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , легковий причіп державний реєстраційний номер НОМЕР_4 .

Відповідно до ч. 1, ч. 7 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. У разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Керуючись ст.ст. 4-13, 17, 18, 263, 265, 273 ЦПК України, ст.ст. 60-63, 65, 68-70 СК України, суд

в и р і ш и в

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задовольнити частково.

Виділити у власність ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_5 .

Виділити у власність ОСОБА_1 кутової стінки, м`якої частини, м`якої частини, набір меблів для кухні, набір меблів для вітальні, комод, набір меблів для спальні, набір меблів для спальні, електрична варильна панель (плита), духова шафа «Gorenje», мікрохвильова піч, горизонтальна морозильна камера, морозильна камера, морозильна камера, морозильна камера, холодильник «Аtlant», м`ясорубка «Moulinex», пральна машинка LG, кухонний куточок, кухонний куточок, телевізор «Philips», відеокамера «Sony», ноутбук «Asus», Оприскувач «Sadko», пральна машинка «Indesit», причеп легковий БЗП 7-02, 2007 р.в., н.з. НОМЕР_4 , вартість причепа бортового МАЗ 8926, 1992 р.в., н.з. НОМЕР_5 , в розмірі 6400 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Залишити дію заходів забезпечення позову, визначені ухвалою судді Славутського міськрайонного суду від 14 лютого 2019 р у справі № 682/445/19, протягом дев`яноста днів з дня набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційнорї скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.

Головуючий суддя Зеленська В. І.