Єдиний унікальний номер 142/512/22
Номер провадження 2/142/284/22
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

"16" грудня 2022 р. смт. Піщанка

Суддя Піщанського районного суду Вінницької області Щерба Н. Л. отримавши позовну заяву ОСОБА_1 , яка зареєстрована в с. Студена Тульчинського району Вінницької області, проживає в АДРЕСА_1 , в інтересах якої діє адвокат Кравець Віта Анатоліївна, місце знаходження: АДРЕСА_2 , до Піщанської селищної ради, яка знаходиться в смт. Піщанка Тульчинського району Віннницької області, вул. Центральна,36, про визнання права власності за набувальною давністю, та додані до неї матеріали, -

В С Т А Н О В И Л А :

12 грудня 2022 року на адресу суду через підсистему "Електронний суд" надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Кравець Віта Анатоліївна, до Піщанської селищної ради про визнання права власності за набувальною давністю, у якій представник позивача, посилаючись на статті 335, 344 ЦК України, просить визнати за ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 грудня 2022 року вказану справу було передано для розгляду судді Щербі Н. Л.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі судом встановлено, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статті 175, 177 ЦПК України.

В порушення п. 5 ч.3 ст.175, ч.5 ст.177 ЦПК України, позивачем не вказано про обставини, які вказували б на добросовісність володіння та не надано доказів на їх підтвердження.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму ВССУ № 5 від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

Посилаючись у позові на володіння житловим будинком протягом більш ніж 10 років, позивачем не надано доказів на підтвердження того, що при заволодінні чужим майном вона не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності на спірний будинок за набувальною давністю. Навпаки, зі змісту позовної заяви та заявлених позовних вимог вбачається, що позивачу було відомо, хто був власником спірного будинку, тобто, позивачем не вказано про обставини, які вказували б на добросовісність володіння та не надано доказів на їх підтвердження.

Позивач не зазначає обставин, які на час купівлі будинку по АДРЕСА_3 , перешкоджали оформленню договору дарування чи купівлі-продажу зазначеного будинку в порядку визначеному законом.

Оскільки добросовісність володіння спірним майном є обов`язковим елементом для набуття права власності за набувальною давністю, позивачу необхідно обґрунтувати свої позовні вимоги та надати докази на їх підтвердження.

Згідно з п. 5, п. 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України, позивач у позовній заяві повинен, викласти обставини, якими він обґрунтовує свої вимоги, зазначити докази, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

В порушення п. п. 5, 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України, позивачем не викладено обставини, якими він обґрунтовує свої вимоги щодо існування правовідносин набувальної давності, передбачених ст. 344 ЦК України та не зазначено доказів, які ці обставини підтверджують.

Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Відповідно до частини першої статті 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

Позов про право власності за давністю володіння не може пред`являти законний володілець, тобто особа, яка володіє майном з волі власника, крім випадків, визначених частиною 3 статті 344 ЦК України. Отже, встановлення власника майна і його волі щодо передачі майна у володіння є обставинами, які мають юридичне значення для правильного вирішення спору у справі про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, і підлягає доведенню під час ухвалення судового рішення (така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №924/925/17 та від 22.05.2018 у справі №922/1574/17).

За змістом ст. 344 ЦК України, при набувальній давності тягар доказування лягає на позивача.

З огляду на положення статті та роз`яснення, викладені в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року, набуття права власності на чужі речі за набувальною давністю здійснюється за умови, що річ, яка опинилася у володінні особи, є об`єктивно чужою, володілець суб`єктивно вважає майно своїм, володілець майна має бути добросовісним набувачем, володіння здійснюється протягом усього строку відкрито та продовжувалось безперервно, строк такого володіння нерухомим майном складає 10 років.

Володіння має бути добросовісним, тобто володілець не повинен знати і не міг знати про те, що він володіє чужою річчю, а також обставини, у зв`язку з якими виникло володіння чужою річчю, не давали найменшого сумніву щодо правомірності набуття майна. Позов про право власності за давністю володіння не може пред`явити законний володілець або особа, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є її власником (Постанова Верховного суду від 19.09.2018р., по справі № 296/6949/17).

Добросовісність передбачає, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном, тобто ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном. Така правова позиція висловлена Верховним Судом у Постанові від 27.09.2018р., по справі № 571/1099/16-ц та Постанові від 31.10.1018р., по справі № 683/2047/16-ц.

З наведеного можна зробити висновок, що встановлюючи, чи є володіння добросовісним, насамперед слід встановити, що володілець не знав і не міг знати про те, що володіє чужою річчю, тобто обставини, у зв`язку з якими виникло володіння чужою річчю, не давали найменшого сумніву щодо правомірності набуття майна та, окрім цього, застосування набувальної давності передбачає відсутність титулу (підстави) для виникнення права власності в момент захоплення (заволодіння) чужою річчю. У разі якщо існує інша підстава для виникнення права власності у момент заволодіння, а сторона посилається на строк набувальної давності, слід визнати, що стороною вибрано невірний спосіб захисту, тобто такий, який не відповідає специфіці правовідносин, що виникли (така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.05.2019 по справі №910/17274/17).

В позовній заяві не зазначено з огляду на приписи ч. 1 ст. 2, ч. 1 ст. 4 ЦПК України, ч. 1 ст. 15 ЦК України, як, яким чином і коли відповідач порушив, не визнав чи оспорив права позивача; немає достатніх правових обґрунтувань існування правовідносин набувальної давності, передбачених ст. 344 ЦК України.

Крім того, стаття 95 Цивільного процесуального кодексу України передбачає, що, за загальним правилом, документи мають подаватися в оригіналі або належним чином завіреній копії. Заявник, який подає документи в копіях, має вказати про наявність у нього або іншої особи оригіналу. Засвідчення вірності копії документа оригіналу здійснюється шляхом проставлення власноручного підпису і дати. Особа має право завіряти копії лише тих документів, оригінали яких знаходяться у неї, оскільки 01 вересня 2021 року почав діяти Національний стандарт України «Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів. ДСТУ 4163:2020», затверджений наказом ДП «УкрНДНЦ» від 01.07.2020 № 144. Його положення поширюються на всі без винятку органи державної влади, місцевого самоврядування та юридичних осіб незалежно від форми власності (п. 1.1). Стандарт також містить вимоги до відмітки про засвідчення копій документів (п. 5.26).

Однак, вищезазначені вимоги позивачем дотримані не були.

Згідно вимог ч.1, ч. 2 ст.185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог ст.175, 177 ЦПК України, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись ст.10, 95, 175, 177, 185, 293, 294, 315, 318 ЦПК України, -

У Х В А Л И Л А :

Позовну заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Кравець Віта Анатоліївна, до Піщанської селищної ради про визнання права власності за набувальною давністю, залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків, викладених в ухвалі суду, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали суду про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити, що у разі невиконання вимог ухвали суду у встановлений строк, позовна заява буде вважатися неподаною і повернута позивачу.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя: