Провадження № 2-з/756/231/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2022 року місто Київ

Суддя Оболонського районного суду міста Києва Ткач М.М., розглянувши матеріали заяви представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Костенко Марини Ігорівни про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на стороні позивача: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання відсутності права вимоги за кредитним договором (визнання права припиненим), визнання іпотеки припиненою, витребування майна з чужого незаконного володіння,

УСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась з позовною вимогою до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання відсутності права вимоги за кредитним договором (визнання права припиненим), визнання іпотеки припиненою, витребування майна з чужого незаконного володіння.

Ухвалою Оболонського районного суду м.Києва від 28.11.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання відсутності права вимоги за кредитним договором (визнання права припиненим), визнання іпотеки припиненою, витребування майна з чужого незаконного володіння.

08.12.2022 представником позивача подано до суду заяву про забезпечення вищезазначеного позову, в якій він просив суд забезпечити позов шляхом: накладення арешту на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; заборони здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо квартири за адресою: АДРЕСА_1 ; заборони проводити реєстрацію та зняття з реєстрації будь-яких осіб у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити вчиняти будь-які дії спрямовані на виселення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 з квартири за адресою: АДРЕСА_1 ; заборони АТ «Альфа-Банк» вчиняти будь-які інші правочини щодо квартири за адресою: АДРЕСА_1 , спрямовані на здачу її в найм іншим особам, проведення реєстрації та зняття з реєстрації місця проживання будь-яких осіб в квартирі, здійснювати оцінку ринкової вартості цієї квартири, вчинення будь-яких інших правочинів до набрання рішенням по справі законної сили.

В обґрунтування заяви зазначено, що позивач отримала ухвалу Оболонського районного суду м.Києва від 19.10.2022 у справі №756/8860/22 про зняття з реєстраційного обліку, визнання такими, що втратили право користування майном. Внаслідок перевірки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було з`ясовано, що квартира позивача на праві приватної власності належить Акціонерному товариству «Альфа Банк», підстава для державної реєстрації: Іпотечний договір №014-663-ЗП, серія та номер 2754 виданий 16.04.2008. Відтак, зазначає представник позивача, підставою виникнення права власності АТ «Альфа Банк» на спірне нерухоме майно є іпотечний договір, тобто іпотекодержатель скористався позасудовим способом звернення стягнення та за ним зареєстровано право власності га предмет іпотеки на підставі ст.37 Закону України «Про іпотеку». Про вказані дії позивач не знала, не отримувала жодних повідомлень, документів тощо про те, що її квартира вже не належить їй та її сім`ї. Позивач вважає такі дії відповідача незаконними, такими, що порушують право власності на вказане майно. Зазначається, що відповідачем була істотно порушена процедура звернення стягнення на предмет іпотеки.

Оскільки у даному випадку, оспорюється перехід права власності на вказану квартиру, що наразі згідно інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, зареєстрована за відповідачем, який може здійснити дії направлені на відчуження вказаної квартири будь-яким іншим особам, в тому числі і добросовісним набувачам, передати квартиру в оренду (найм), відтак існує загроза утруднення виконання рішення суду у даній справі у разі задоволення позову, що позбавить позивача можливості належним чином захистити свої особисті майнові права.

За вказаних обставин просить заяву про забезпечення позову задовольнити, оскільки у разі незастосування заходів забезпечення позову існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Відповідно до норми ч. 1 ст. 153 Цивільного процесуального кодексу України (далі-ЦПК України) сторони в судове засідання не викликались.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача.

Частиною 1 ст. 150 ЦПК України встановлено перелік видів забезпечення позову, відповідно до якого позов забезпечується:1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд може застосувати кілька видів заходів забезпечення позову, перелік яких визначений ч. 1 ст. 150 цього Кодексу, а також іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби ст.13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Частиною 1 ст. 151 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, предмет позову та обгрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обгрунтуванням його необхідності.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

У своєму правовому висновку, сформульованому у постанові від 31 січня 2019 року у справі № 761/45074/17, Верховний Суд, зазначив, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Слід зазначити, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася із такою заявою, позовним вимогам.

Обсяг позовних вимог має відповідати виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Зі змісту позовних вимог, убачається, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 , на яку представник ОСОБА_1 просить накласти арешт та заборонити здійснювати щодо неї будь-які реєстраційні дії та її відчуження, є спірним майном, яке входить до предмету поданого позову.

Згідно із витягу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 02.02.2022 право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , 27.01.2022 зареєстровано за Акціонерним товариством «Альфа-Банк»; підстава для державної реєстрації: Іпотечний договір №014-663-ЗП, серія та номер 2754 виданий 16.04.2008.

Оскільки на сьогодні право власності на вказану квартиру зареєстровано за Акціонерним товариством «Альфа-Банк», останнє може вчинити дії щодо відчуження зазначеного майна на користь третіх осіб, що може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Невжиття заходів забезпечення позову у вигляді арешту на спірну квартиру, що через ризик її відчуження може істотно ускладнити ефективний захист прав позивача у випадку задоволення позову.

Верховний Суд у своїй постанові від 20 березня 2019 року у справі № 759/3390/18 вказав, що забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Ураховуючи предмет позову та обсяг позовних вимог, суд вважає, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до ускладнення ефективного захисту прав позивача та утруднить виконання рішення суду в разі задоволення позову, а тому приходить до висновку про необхідність задоволення заяви у частині накладення арешту на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Також суд враховує, що обраний позивачем вид забезпечення позову є співмірним із позовними вимогами та не порушить прав та інтересів Акціонерного товариства «Альфа-Банк».

Зважаючи на викладене, суд вважає за доцільне вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом з тим, в частині вимог заяви про забезпечення позову шляхом заборони вчиняти будь-які дії щодо спірної квартири, то вони є неконкретизованими (в тому числі щодо суб`єктів виконання), не обгрунтованими та не доведені належними доказами, у зв`язку з чим суд не вбачає підстав для їх застосування.

Вимоги заяви в частині забезпечення позову шляхом заборони АТ «Альфа-банк» вчиняти будь-які правочини щодо квартири, вони не можуть бути задоволені, оскільки вжитий судом захід забезпечення позову у виді арешту є по суті накладенням заборони на право розпоряджатися спірним майном, у тому числі здійснювати його відчуження, з метою його збереження до вирішення справи по суті.

У частині заявленої вимоги забезпечення позову шляхом заборони проводити реєстрацію та зняття з реєстрації місця проживання будь-яких осіб у спірній квартирі, заборони вчиняти будь-які дії, спрямовані на виселення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , суд вважає неспівмірними із заявленими позовними вимогами, оскільки такі вимоги носять позовний характер та з урахуванням предмету позову не можуть бути застосовані у даній справі, а тому в їх задоволенні також слід відмовити.

Керуючись статтями 149, 150-153, 157, 260-261, 353, 354 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Костенко Марини Ігорівни про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання відсутності права вимоги за кредитним договором (визнання права припиненим), визнання іпотеки припиненою, витребування майна з чужого незаконного володіння - задовольнити частково.

Накласти арешт на квартиру, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, загальною площею 69,9 кв.м, житловою площею 40,8 кв.м, що складається з трьох кімнат, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

У іншій частині заявлених вимог - відмовити.

Стягувач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 );

Боржник: Акціонерне товариство «Альфа-Банк» (, адреса місця знаходження: м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд.100).

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Копію ухвали для відома направити учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя М.М. Ткач