ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 686/29263/21

Провадження № 22-ц/4820/1264/22

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І.,

секретар судового засідання Цугель А.О.

за участю: представника позивача Осадчого Д.О., відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу №686/29263/21 за позовом Комунального підприємства «Південно-Західні тепломережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 травня 2022 року (суддя Мазурок О.В.).

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи та представників учасників справи, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в:

У листопаді 2021 року КП «Південно-Західні тепломережі» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову зазначалось, що КП «Південно-Західні тепломережі» є надавачем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання в квартирі АДРЕСА_1 .

ОСОБА_4 , яка зазначена в особовому рахунку власником квартири АДРЕСА_1 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадщину після її смерті прийняв відповідач ОСОБА_1 , таким чином, набувши право на квартиру та успадкувавши права та обов`язки спадкодавця.

Відповідач отримує послуги з централізованого опалення згідно з тарифами, встановленими Постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг та рішенням Виконавчого комітету Хмельницької міської ради. Проте, не виконує свої обов`язки споживача по оплаті послуг з централізованого опалення, та заборгованість по оплаті за отриману теплову енергію за період з 01лютого 2016 року по 01грудня 2021 року становить 33925 грн 35 коп., сума інфляційних нарахувань за цей період склала 6225гривень 61 копійка, сума 3% річних - 2552 грн 83коп.

В ході розгляду справи позивач подав заяву про уточнення позовних вимог, визначивши відповідачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які прийняли спадщину після матері ОСОБА_4 та, на думку позивача, несуть обов`язок по утриманню майна, яке їм належить, в тому числі сплачувати за надані позивачем послуги з постачання теплової енергії. А тому позивач просив стягнути в рівних частинах з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь КП «Південно-Західні тепломережі» заборгованість за послуги з теплопостачання у розмірі: 2293 грн 61 коп. - за період з 01.02.2016 по 10.01.2017, як частину спадщини померлого спадкодавця ОСОБА_4 , а також за період з 11.01.2017 по 01.04.2022 - в розмірі 37093,24 грн, 6372, 53 грн - інфляційних втрат, 2535, 88 грн - 3% річних,як з власників успадкованої квартири, а всього 48295,26 грн.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 травня 2022 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь КП «Південно-Західні тепломережі», заборгованість за послуги з теплопостачання в розмірі 48295 гривень 26 копійок та по 1035 гривень з кожного сплаченого судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не погоджується з рішенням суду першої інстанції, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову. Вважає оскаржуване рішення суду незаконним та необґрунтованим. Вказує, що зареєстрований у квартирі АДРЕСА_1 , однак дана квартира йому не належить, і з позивачем відповідач жодних договорів про надання послуг не укладав. Судом не взято до уваги, що позивач не надав документів, які б підтверджували дійсну суму заборгованості за надані послуги. Крім того, на момент подання позовної заяви КП «Південно-Західні тепломережі» пропустило позовну давність щодо позовних вимог за період з 01.02.2016 по 07.12.2018, а посилання суду на те, що перебіг позовної давності переривається подачею заяви про видачу судового наказу не заслуговує на увагу. На думку скаржника, рішення суду першої інстанції не містить належної мотивації з посиланням на конкретні норми закону та докази, які б давали підстави для задоволення позову.

У відзиві на апеляційну скаргу КП «Південно-Західні тепломережі» просить залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а рішення Хмельницького суду першої інстанції - без змін, посилаючись при цьому на необґрунтованість доводів апеляційної скарги та правильність висновків суду першої інстанції.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 , відповідач ОСОБА_2 підтримали апеляційну скаргу.

Представник позивача КП «Південно-Західні тепломережі» Осадчий Д.О. в судовому засіданні просив апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п. 3 і п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Частинами 1, 2, 5статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення суду першої інстанції не відповідає.

Задовольняючі позовні вимоги та стягуючи з відповідачів в солідарному порядку заборгованість за послуги з теплопостачання, суд першої інстанції виходив з підставності та обґрунтованості позовних вимог. При цьому, суд встановив наявність боргу з оплати послуг за постачання теплової енергії в розмірі 48295 грн 26 коп.

Однак, такий висновок суду не відповідає обставинам справи і вимогам закону.

Встановлено, що КП «Південно-Західні тепломережі» є надавачем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання в квартирі АДРЕСА_1 .

Згідно зі свідоцтвом про право особистої власності на квартиру від 02.02.1993, виданим Хмельницьким міським управлінням житлово-комунального господарства, власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла (а.с. 49).

Згідно з матеріалами спадкової справи, син спадкодавця ОСОБА_2 04 липня 2017 року звернувся до Першої Хмельницької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_4 (а.с. 48).

На день смерті спадкодавця ОСОБА_4 у квартирі АДРЕСА_1 зареєстроване постійне місце проживання ОСОБА_1 (з 23.03.2006) (а.с. 50). При цьому, ОСОБА_1 заяву про відмову у прийнятті спадщини після смерті матері до нотаріальної контори не подавав, а тому відповідно до приписів ч. 3 ст. 1268 ЦК України, є таким, що прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_4 .

За розрахунками позивача заборгованість за послуги з теплопостачання становить 2293 грн 61 коп. за період з 01.02.2016 по 10.01.2017, а також за період з 11.01.2017 по 01.04.2022 - в розмірі 37093,24 грн, 6372, 53 грн - інфляційні втрати, 2535, 88 грн - 3% річних, а всього 48295,26 грн.

За змістом статей525та526 ЦК України,зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Частиною першою статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частинами першою, другою статті 1220 ЦК України визначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Зі смертю позичальника зобов`язання з повернення коштів включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282ЦК України.

Так положеннями ст. 1281 ЦК України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про борги останнього.

Кредитор має пред`явити свою вимогу до спадкоємців протягом 6 місяців з дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, незалежно від настання строку вимоги, а якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, то не пізніше одного року від настання строку вимоги.

Наслідком пропуску кредитором вказаних строків звернення з вимогою до спадкоємців є позбавлення кредитора права вимоги.

Зазначене узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц (провадження № 14-53цс18).

Відповідно до статті 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен зі спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше.

У разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво у порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника у зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.

Добросовісність - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

У даній справі, встановлено, що боржник по зобов`язаннях по сплаті послуг з теплопостачання за період з 01.02.2016 по 10.01.2017 ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

КП «Південно-Західні тепломережі» 26 червня 2021 рокунадіслало до Другої Хмельницької державної нотаріальної контори претензію кредитора, у якій зазначено, що у червні 2021 року контролерам комунального підприємства стало відомо про смерть боржника ОСОБА_4 . А тому, комунальне підприємство просило повідомити спадкоємців про заборгованість за надані послуги з теплопостачання в розмірі 27485,56 грн (а.с. 67).

Разом із тим, з врахуванням того, що 06.06.2018, звертаючись до суду з заявою про видачу судового наказу (справа №686/12673/18), позивач просив стягнути борг за період з 01.02.2016 по 01.05.2018 лише з сина спадкодавця ОСОБА_1 , вказані обставини свідчить про обізнаність позивача про смерть ОСОБА_4 на час подачі заяви про видачу судового наказу. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 25.06.2021 судовий наказ про стягнення боргу з ОСОБА_1 скасовано (а.с. 20-21). Крім того, позивачем належних та допустимих доказів того, що позивач лише у червні 2021 року дізнався про смерть спадкодавця до суду надано не було.

Частинами 5 та 6 ст. 81 ЦПК України визначено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Таким чином, слід дійти висновку, що позивачу ще до червня 2018 року було відомо про смерть боржника ОСОБА_4 , а тому посилання Комунального підприємства «Південно-Західні тепломережі» у претензії кредитора на те, що про смерть божника ОСОБА_4 підприємству стало відомо лише у червні 2021 року, не відповідає дійсності.

Суд першої інстанції на зазначене не звернув уваги та не з`ясував чи дотримано підприємством визначені статтею 1281 ЦК України строки пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців.

З урахуванням викладеного вище, позовні вимоги Комунального підприємства «Південно-Західні тепломережі» в частині стягнення з відповідачів, як спадкоємців боржника, заборгованості за послуги з теплопостачання за період з 01.02.2016 по 10.01.2017 в розмірі 2293 грн 61 коп. задоволенню не підлягають.

Статтею 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом 6-місячного строку, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Спірні правовідносини виникли у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг і регулюються, зокрема,Законом України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами (пункт 5 частини другої статті 7 вказаного Закону).

Відповідно до висновку Верховного Суду України, висловленого у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц і у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 6 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16).

Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 322 ЦК України).

З урахуванням зазначених норм та обставин справи, відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , як співвласники нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 , в якій були отримані житлово-комунальні послуги з теплопостачання, мають обов`язок сплатити позивачеві їх вартість.

Позивач, звертаючись до суду з позовом 06.12.2021, заявив також вимогу про стягнення боргу за послуги з теплопостачання за період з 11.01.2017 по 01.12.2021, згодом по 01.04.2022 включно (згідно з наданим розрахунком), вважаючи, що позовна давність стосовно оплати за постачання теплової енергії, яку відповідачі не вносили, починаючи з 11.01.2017, перервалася поданням заяви про видачу судового наказу.

Відповідач ОСОБА_1 в суді першої інстанції, до ухвалення судом рішення, у відзиві на позовну заяву просив про застосування наслідків спливу позовної давності до вимог позивача про стягнення заборгованості за період по 07.12.2018 (а.с. 35).

Також суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, вважав, що позовна давність за вимогою про стягнення заборгованості за вказаний період була перервана поданням до суду у червні 2018 року та у квітні 2021 року заяв про видачу судового наказу, та стягнув з відповідачів в тому числі борг за період з 11.01.2017 по 05.12.2018. Проте апеляційний суд вважає, що інститут переривання позовної давності до спірних відносин не застосовується.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя та четверта статті 267 ЦК України).

Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюванийзаконом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє у задоволенні позову через його необґрунтованість. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюванийзаконом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем (див., зокрема, постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 367/6105/16-ц, від 7 листопада 2018 року у справі № 575/476/16-ц, від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (пункт 73), від 28 листопада 2018 року у справі № 504/2864/13-ц (пункт 80), від 5 грудня 2018 року у справах № 522/2202/15-ц (пункт 61), № 522/2201/15-ц (пункт 62) та № 522/2110/15-ц (пункт 61), від 7 серпня 2019 року у справі № 2004/1979/12 (пункт 71), від 18 грудня 2019 року у справі № 522/1029/18 (пункт 134), від 16 червня 2020 року у справі № 372/266/15-ц (пункт 51)).

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (частини перша та друга статті 264 ЦК України). Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (частина третя вказаної статті).

Відповідно до частини першої статті 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення за певними вимогами, зокрема, і про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості (пункт 3 частини першої статті 161 ЦПК України.

Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові від 07.07.2020 у справі №712/8916/17, Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що подання заяви про видачу судового наказу заявник (стягувач) не може використовувати згідно з частиною другою статті 264 ЦК України з метою переривання позовної давності за відповідною вимогою чи за її частиною. На підставі припису частини другої статті 264 ЦК України, переривання позовної давності відбувається у разі подання до суду саме позову до належного відповідача з дотриманням вимог процесуального закону щодо форми та змісту позовної заяви, правил предметної та суб`єктної юрисдикції й інших вимог, порушення яких перешкоджає відкриттю провадження у справі.

Оскільки заборгованість за житлово-комунальні послуги нараховувалась позивачем щомісяця, то, перебіг загальної позовної давності слід відраховувати від кожного щомісячного платежу.

Тому, з врахуванням заяви відповідача про застосування позовної давності, колегія суддів вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідачів заборгованості за послуги з теплопостачання, інфляційних втрат та 3% річних за період з 01.01.2017 по 05.12.2018 задоволенню не підлягають за спливом позовної давності.

Разом з тим, позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання, яка виникла за період з 06 грудня 2018 року по лютий 2022 року в розмірі 26369 грн 08 коп., з якої: 2018 рік: грудень (з 06.12) - 770,38 грн (918,53:31Х26), 2019 рік: січень 1869,27 грн, лютий 1385,94 грн, березень 1362,76 грн, квітень 488,13 грн, жовтень 173,14 грн, листопад 790,29 грн, грудень - 1225,04 грн; 2020 рік: січень 1591,29 грн, лютий 1511,40 грн, березень 1091,85 грн, квітень 443,09 грн, жовтень 448,72 грн, листопад 1101,80 грн, грудень - 1616,55 грн; 2021 рік: січень 1592,77 грн, лютий 1605,37 грн, березень 1310,06 грн, квітень 813,37 грн, жовтень 486,74 грн, листопад 1043,28 грн, грудень - 1404,32 грн; 2022 рік: січень 1667,28 грн, лютий 1346,62 грн, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно зі статтею 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Споживач здійснює оплату житлово-комунальних послуг щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (частина перша статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк (пункт 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630 (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

З огляду на те, що відповідачі прострочили виконання грошового зобов`язання щодо сплати наданих послуг, вони на вимогу позивача повинні сплатити інфляційні втрати та 3% річних від простроченої суми.

З огляду на викладене, сума заборгованості за відсотками з 21.01.2019 по 23.02.2022 включно відповідно до заявленого позивачем та дослідженого судом розрахунку становить 1123 грн 44 коп, які розраховані за формулою: 3% річних від суми боргу за місячним платежем = сума боргу за один щомісячний платіж * 3 : 100 : кількість днів у році, коли мало місце прострочення * кількість днів прострочення цього щомісячного платежу у відповідному році.

Крім того, індекс інфляції розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць, то якщо сума боргу сплачується до 20 числа місяця включно, розрахунок інфляційних втрат починається з наступного за цим місяцем і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. Таким чином, інфляційні втрати за прострочення оплати за послуги з теплопостачання за період з 21.01.2019 по 23.02.2022 становлять 3243 грн 17 коп.

При цьому, відповідно до постанови КМУ №206 від 05.03.2022 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану», заборонено нарахування суми інфляційних втрат та 3% річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги до припинення чи скасування воєнного стану в Україні, а тому позовні вимоги щодо стягнення з відповідачів сум інфляційних втрат та 3% річних за період з 24.02.2022 по 01.04.2022 (кінцева дата визначена позивачем у заяві про уточнення позовних вимог) задоволенню не підлягають.

З урахуванням викладеного вище, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог про стягнення з кожного з відповідачів на користь позивача в рівних частках боргу в сумі 30735,69 грн (26369,08 грн (заборгованість з послуг теплопостачання) + 1123,44 грн (3% річних) + 3243,17 грн (інфляційні втрати)), по 15367 грн 84 коп. з кожного.

Відповідно до частини 13статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог (63,64%) в сумі 1444,63 грн по 722,31 грн з кожного. Крім того, з позивача на користь апелянта ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір, сплачений останнім при подачі апеляційної скарги, пропорційно розміру позовних вимог у задоволенні яких відмовлено (36,36%), що становить 564 грн 49 коп.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 травня 2022 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Комунального підприємства «Південно-Західні тепломережі» (місцезнаходження: м. Хмельницький, вул. Курчатова, 17/1; ідентифікаційний код юридичної особи в ) по 15467 грн 84 коп. заборгованості за послуги з теплопостачання та по 722 грн 31 коп. судового збору з кожного.

В решті позову відмовити.

Стягнути з Комунального підприємства «Південно-Західні тепломережі» на користь ОСОБА_1 564 грн 49 коп. судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 22 грудня 2022 року.

Суддя-доповідач І.В. П`єнта

Судді: А.П. Корніюк

О.І. Талалай