Номер провадження: 22-ц/813/1741/22
Справа № 509/2881/19
Головуючий у першій інстанції Козирський Є. С.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.11.2022 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого - Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я.,

за участю секретаря - Малюти Ю.С.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ;

відповідач - Таїровська селищна рада Овідіопольського району Одеської області;

відповідач - ОСОБА_2 ;

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 04 серпня 2020 року у складі судді Козирського Є.С.,

встановив:

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області та ОСОБА_2 про скасування рішення про надання земельної ділянки у власність.

Позов обґрунтовано тим, що рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 15 вересня 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 8 листопада 2017 року та постановою ВС від 11.07.2018 встановлено, що відповідач ОСОБА_2 незаконно набула право власності на її будинок за адресою: АДРЕСА_1 за котрий вона сплатила кошти в повній мірі, та який фактично є її власністю. Вказаним судовим рішенням скасовано правовстановлюючі документи на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , тобто право власності ОСОБА_2 на спірний будинок припинено. Єдиною підставою надання у власність ОСОБА_2 земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 кадастровий номер :02:008:1387 для будівництва і обслуговування житлового будинку - була підстава набуття права власності ОСОБА_2 на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 . Але, позивач, фактично будучи власником житлового будинку не може реалізувати своє прав на отримання у власність земельної ділянки під вказаним будинком, оскільки в Єдиному державному реєстрі прав власності земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 кадастровий номер :02:008:1387 значиться за ОСОБА_2 . Тому позивач вважає, що її право на землю порушується та не визнається відповідачем ОСОБА_2 , а тому задля захисту її прав необхідно скасувати рішення Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області про надання ОСОБА_2 земельної ділянки у власність від 28.04.2015 №1128-VI та рішення Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області від 10.07.2015 №1282-VI про внесення змін до рішення Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області про надання ОСОБА_2 земельної ділянки у власність від 28.04.2015 №1128-VI.

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 04 серпня 2020 року позов задоволено. Скасовано рішення Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області про надання ОСОБА_2 земельної ділянки у власність від 28.04.2015 №1128-VI. Скасовано рішення Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області від 10.07.2015 №1282-VI про внесення змін до рішення Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області про надання ОСОБА_2 земельної ділянки у власність від 28.04.2015 №1128-VI.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та відмовити у задоволені позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що в справі №509/5216/13-ц не розглядалось питання щодо скасування права власності апелянта на земельну ділянку, тому не могло бути скасовано рішенням Овідіопольського районного суду від 15.09.2017. Апелянт вважає, що у позивача відсутні права на землю та матеріали справи, в якій подається ця скарга, не містять доказів, з яких суд першої інстанції міг би правомірно зробити протилежний висновок. Суд першої інстанції також не звернув увагу на те, що рішенням Овідіопольського районного суду від 15.09.2017 у справі №509/5216/13-ц встановлено, що підставою для виникнення права власності у апелянта на спірний будинок були певні документи, які надані до компетентної установи, а саме: технічний паспорт на житловий будинок від 18.12.2013, декларація про готовність об`єкта до експлуатації від 04.10.2011, відповідне рішення правління ЖБК «Марін-Білдер» (за протоколом про закріплення індивідуального житлового будинку, введеного в експлуатацію від 05.11.2013), а спірний будинок був розташований на земельній ділянці, що знаходилась у апелянта у фактичному користуванні (арк. 13,15 рішення Овідіопольського районного суду від 15.09.2017 у справі №509/5216/13-ц). Жодний з перелічених документів не скасовано. Також апелянт зазначив, що в справі відсутні докази, за яким б визначалось наявність передбачених ч.1 ст. 346 ЦК України підстав припинення його права власності на спірний будинок. Усі висновки, за якими суд прийняв оскаржуване рішення, фактично ґрунтуються на висновках щодо припинення права власності апелянта на спірний будинок та наявності такого права у позивача, з якими апелянт не погоджується та вважає, що обставини у цій справі були встановлені судом з порушенням норм процесуального права і не доводяться наявними в справі доказами. Апелянт вважає, що до остаточного вирішення справ №509/4936/18, № 509/1671/20 існує передбачена п.6 ч.1 ст. 251 ЦПК України об`єктивна неможливість розгляду справи, в якої подається ця скарга, про що суд першої інстанції був проінформований в заяві про зупинення провадження у справі від 05.05.2020, яка залишилась не розглянутою.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просила рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідачі в судове засідання 22.11.2022 року не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв`язку з чим суд вирішив розглянути справу без їх участі.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, дослідивши доводи наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України судове рішення має відповідати в тому числі на такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам судове рішення відповідає в повній мірі.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Вбачається, що рішенням Овідіопольського районного суду у справі №509/5216/13-ц, від 15.09.2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 08.11.2017 року та постановою Верховного Суду від 11.07.2018 року визнано рішення правління ЖБК "Марін-Білдер" від 08.02.2012 року про виключення ОСОБА_1 зі складу членів ЖБК "Марін-Білдер" недійсним та скасовано його. Відновлено ОСОБА_1 у членстві ЖБК "Марін-Білдер" та поновлено права за законні інтереси ОСОБА_1 , як члена ЖБК "Марін-Білдер". Визнано Свідоцтво право власності на нерухоме майно №16152215 від 15.01.2014 року, видане Реєстраційною службою Овідіопольського районного управління юстиції в Одеській області на ім`я ОСОБА_2 про право власності на нерухоме майно: індивідуальний житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, загальною площею 401.90 кв. м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 недійсним.

Вказаний судовий спір між ОСОБА_1 та ЖБК «Марін-Білдер» тривав з квітня 2012 року та процесі судового розгляду вказаної справи рішенням Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області №1128- VI від 28.04.2014 року передано безоплатно у власність ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,0687 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташованої в АДРЕСА_1 із земель, що перебувають в оренді ЖБК «Марін-Бідер». Таокж рішенням Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області від 10.07.2015 №1282-VI внесено зміни до рішення Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області про надання ОСОБА_2 земельної ділянки у власність від 28.04.2015 №1128-VI.

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 11.03.2020 року у справі №509/4936/18, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду від 28.12.2020 року та постановою Верховного Суду від 18.07.2022 року визнано право власності за ОСОБА_1 на житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 401.90 кв. м.

17.02.2022 ОСОБА_1 здійснила державну реєстрацію права власності на житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 401.90 кв. м.

Отже, враховуючи, що свідоцтво про право власності ОСОБА_2 на спірний житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 в судовому порядку визнано недійсним, за позивачем зареєстровано право власності на цей будинок, тому в порядку ст. 377 ЦК України, ст. 120 ЗК України остання набула право користування земельною ділянкою, яка необхідна для обслуговування набутого нею житлового будинку.

За таких обставин спірні рішення сільради фактично незаконно позбавляють права позивача на користування земельною ділянкою, яка необхідна для обслуговування належного позивачу будинку.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог позивача про визнання незаконними та скасування рішення Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області про надання ОСОБА_2 земельної ділянки у власність від 28.04.2015 №1128-VI, а також рішення Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області від 10.07.2015 №1282-VI про внесення змін до рішення Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області про надання ОСОБА_2 земельної ділянки у власність від 28.04.2015 №1128-VI.

Встановивши фактичні обставини справи, дослідивши надані сторонами докази в їх сукупності, правильно визначивши, які правовідносини випливають із встановлених обставин справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду. Докази та обставини, на які посилається апелянт, були предметом дослідження суду попередньої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 04 серпня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 06.01.2023

Головуючий:

Судді: