ПОСТАНОВА

іменем України

24 травня 2022 року м. Кропивницький

справа № 396/483/21

провадження № 22-ц/4809/672/22

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах Чельник О.І. (головуючий, суддя-доповідач), Єгорової С.М., Черненка В.В.

за участю секретаря судового засідання Антошиної А.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Згода»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 07 квітня 2022 року, у складі судді Русіної А.А.,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Згода» (далі по тексту - ТОВ «Згода») про розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення заборгованості за орендною платою.

В обґрунтування позову вказала, що 29 травня 2007 року між ОСОБА_3 та ТОВ «Згода» був укладений договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:0320 площею 4,624 га, який було зареєстровано в Кіровоградській регіональній філії ДП Центр ДЗК при Держкомземі України від 29 травня 2007 року за №73. 21 березня 2012 року сторонами укладено додаткову угоду про внесення змін до вищевказаного договору, яку було зареєстровано в Управлінні Держкомзему у Новоукраїнському районі за №00869. Даною угодою строк договору продовжено до 17 травня 2022 року. 26 листопада 2015 року ОСОБА_4 отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом №1881 після смерті ОСОБА_3 , що складалася із земельної ділянки площею 4,624 га, яка розташована на території Помічнянської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області та належала померлій на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії КР №086351. 14 квітня 2016 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 укладено договір міни земельних ділянок №556, який посвідченого приватним нотаріусом Новоукраїнського районного нотаріального округу Українською Н.М. Відповідно до вказаного договору позивач набула право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :02:002:0320 площею 4,624 га, яка знаходиться на території Помічнянської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Листом від 18 липня 2019 року вона повідомила відповідача, що їй на підставі договору міни земельних ділянок від 14 квітня 2016 року №556 належить земельна ділянка з кадастровим номером :02:002:0320 площею 4,624 га, яка розташована на території Помічнянської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області. Листом-повідомленням від 07 лютого 2020 року вона вимагала від відповідача виплатити заборгованість по орендній платі. Відповідач на вказаний лист відповіді не надав та в порушення розділу III договору оренди земельної ділянки від 29 травня 2007 року №73 (зі змінами) допустив систематичну несплату орендної плати за 2019-2020 роки. Вважала, що несплата відповідачем орендної плати протягом двох років (2019-2020 роки) у строки, встановлені договором, є систематичною несплатою відповідачем орендної плати та істотним порушенням договору, що є підставою для розірвання договору оренди. Відповідно до загальнонаціональної нормативної грошової оцінки земель та розділу III договору оренди земельної ділянки від 29 травня 2007 року №73 (зі змінами) орендна плата за земельну ділянку з кадастровим номером :02:002:0320 за 2019-2020 роки становила:

- 2019 рік: 151261,5 грн (нормативна грошова оцінка земельної ділянки станом на 31.12.2019) х 4,5 % (орендна плата, яка встановлена у договорі) = 6806,76 грн;

- 2020 рік: 151261,5 грн (нормативна грошова оцінка земельної ділянки станом на 31.12.2020 х 4,5 % (орендна плата, яка встановлена у договорі) = 6806,76 грн;

Тому, просила стягнути з відповідача заборгованість за орендною платою за 2019-2020 роки у розмірі 13613,52 грн. Крім того, вважала, що відповідачем порушені строки внесення орендної плати за 2019- 2020 роки, яка встановлена договором оренди земельної ділянки від 29 травня 2007 року №73 (зі змінами), тобто, боржник прострочив виконання грошового зобов`язання, тому позивач має право на отримання від відповідача трьох процентів річних від простроченої суми, а саме:

- 2019 рік: 6806,76 грн (сума заборгованості станом на 01.01.2020) х 3% : 365 = 0,55грн х 451 днів (кількість днів прострочення по 07.04.2021) = 248 грн;

- 2020 рік: 6806,76 грн (сума заборгованості станом на 01.01.2021) х 3% : 365 = 0,55грн х 73 дня (кількість днів прострочення по 07.04.2021) = 40,1 грн.

Посилаючись на зазначені обставини просила суд стягнути з відповідача на користь позивача за прострочення внесення орендної плати за 2019 - 2020 роки 3% річних у розмірі 288,1 грн.

Рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 07 квітня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Степаненко А.І., подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права, просила вказане рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення її позовних вимог.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

У судовому засіданні апеляційного суду адвокат Степаненко А.І., який діє в інтересах ОСОБА_1 , просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідач у судове засідання свого представника не направив. Про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Колегія суддів постановила ухвалу про слухання справи у відсутності представника відповідача на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами по справі, що 29 травня 2007 року між орендодавцем ОСОБА_3 та орендарем ТОВ «Згода» укладено договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:0320 площею 4,624 га, який було зареєстровано в Кіровоградській регіональній філії ДП Центр ДЗК при Держкомземі України від 29 травня 2007 року за №73 (а.с.10).

21 березня 2012 року між ОСОБА_3 та ТОВ «Згода» укладено додаткову угоду про внесення змін до вищевказаного договору, яку було зареєстровано в Управлінні Держкомзему у Новоукраїнському районі за №00869, та якою було продовжено строк дії договору до 17 травня 2022 року (а.с.15).

14 квітня 2016 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 укладено договір міни земельних ділянок №556, який посвідченого приватним нотаріусом Новоукраїнського районного нотаріального округу Українською Н.М. Відповідно до вказаного договору позивач набула право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :02:002:0320 площею 4,624 га, яка знаходиться на території Помічнянської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.16-18).

18 липня 2019 року листом-повідомленням ОСОБА_1 повідомила ТОВ «Згода», що вона є власником земельних ділянок, розташованих на території Помічнянської сільської ради та ще трьох земельних ділянок, зокрема земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:0320. Вказує, що додає інформаційні довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та повідомляє, що договори оренди на вказані земельні ділянки продовжувати не буде (а.с.20).

Вказаний лист направлений рекомендованим поштовим відправлення на адресу ТОВ «Згода», який отримано 25 липня 2019 року (а.с.20).

Листом-повідомленням від 07 лютого 2020 року позивач вимагала від відповідача виплати орендної плати за 2017, 2018, 2019 роки за користування земельними ділянками з кадастровим номером :02:002:0320 та ще три кадастрові номери інших земельних ділянок та попередила, що вразі відмови від виплати орендної плати за використання зазначених земельних ділянок змушена звернутися до суду. В листі вказано, що додає реквізити для перерахування коштів (а.с.21).

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що заявлені позивачем вимоги щодо розірвання договору земельної ділянки не знайшли свого підтвердження.

Апеляційний суд не може погодитись з такими висновками суду, виходячи з такого.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Правовідносини сторін за договором оренди землі регулюються спеціальним Законом України «Про оренду землі», ЗК України та загальними нормами ЦК України щодо підстав дострокового розірвання договору.

За загальними правилами статті 651 ЦК України умовою розірвання договору оренди в односторонньому порядку є істотне порушення умов договору та інші випадки, встановлені договором та законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до статті 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Пунктом "д" частини першої статті 141 ЗК України передбачено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є, зокрема, систематична несплата орендної плати.

Частинами першою-четвертою статті 148-1 ЗК України визначено, що до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов`язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки.

У разі переходу права власності на земельну ділянку, що перебуває у постійному користуванні, від держави до територіальної громади або від територіальної громади до держави до набувача земельної ділянки переходять права та обов`язки власника земельної ділянки за правовідносинами постійного користування нею.

Особа, яка набула право власності на земельну ділянку, протягом одного місяця з дня набуття права власності на неї зобов`язана повідомити про це її користувачів із зазначенням:

кадастрового номера (за наявності), місця розташування та площі земельної ділянки;

найменування (для юридичних осіб), прізвища, ім`я, по батькові (для фізичних осіб) нового власника;

місця проживання (знаходження) нового власника, його поштової адреси;

платіжних реквізитів (у разі, якщо законом або договором передбачена плата за користування земельною ділянкою у грошовій формі).

Повідомлення надсилається користувачу земельної ділянки рекомендованим листом з повідомленням про вручення або вручається йому особисто під розписку.

Як убачається з письмових доказів по справі ОСОБА_1 , на виконання ст. 148-1 Земельного Кодексу України, листом від 18 липня 2019 року повідомила ТОВ «Згода», що їй на підставі договору міни земельних ділянок від 14 квітня 2016 року №556 належить земельна ділянка з кадастровим номером :02:002:0320 площею 4,624 га, яка розташована на території Помічнянської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, на підтвердження чого додала інформаційні довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.20). Крім того, у вказаному листі позивач зазначила своє місце проживання та реєстраційний номер облікової картки платника податків, що не позбавляло права ТОВ «Згода» виконати своє зобов`язання шляхом направлення поштового переказу орендної плати за вказаними реквізитами.

Зокрема, як убачається з договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:0320 площею 4,624 га, який було зареєстровано в Кіровоградській регіональній філії ДП Центр ДЗК при Держкомземі України від 29 травня 2007 року за №73 (із додатковою угодою від 21 березня №00869), реквізити орендодавця визначалися наявністю прізвища ім`я та по батькові, ідентифікаційним кодом та адресою. Ані договір, ані додаткова угода не містять вимоги надання саме банківських реквізитів для виплати орендної плати.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статей 21, 22 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Орендна плата може справлятися у грошовій, натуральній та відробітковій (надання послуг орендодавцю) формах. Сторони можуть передбачити в договорі оренди поєднання різних форм орендної плати. Внесення орендної плати оформлюється письмово, за винятком перерахування коштів через фінансові установи.

Враховуючи зазначене колегія суддів вважає помилковим висновок суду про те, що вказаним листом позивач не повідомила відповідача на підставі яких саме документів стала власником земельної ділянки, та не повідомила платіжних реквізитів, на які вона бажає отримувати орендну плату.

Крім того, помилковим є висновок суду першої інстанції про те, що позивач не довів належними та допустимими доказами того, що у 2020 році він звернувся до відповідача з листом-повідомленням від 07 лютого 2020 року. На думку апеляційного суду зазначений лист-повідомлення взагалі не має правового значення для вирішення даного спору, оскільки це звернення було повторним, а для належних виплат орендної плати за спірний період достатньо отриманого відповідачем 25 липня 2019 року листа-повідомлення від 18 липня 2019 року (а.с.20).

Також помилковим є висновок суду першої інстанції про те, що оскільки вимога про стягнення заборгованості за орендною платою є похідною від вимоги про розірвання договору оренди землі, а для розірвання договору оренди землі підстави відсутні, тому ця позовна вимога не підлягає задоволенню.

Для вирішення питання про стягнення заборгованості з орендної плати за 2019-2020 роки суд зобов`язаний встановити, чи дійсно існує така заборгованість. Оскільки матеріали справи не містять доказів того, що з позивачем проведено розрахунок зі сплати орендної плати за 2019-2020 роки, вказана позовна вимога підлягає задоволенню.

Згідно з розділом ПІ договору оренди земельної ділянки від 29 травня 2007 року №73 (зі змінами) орендна плата вноситься орендарем з 01 серпня по 31 грудня щорічно в розмірі 4,5 відсотків від нормативної грошової оцінки земель, переданих в оренду, з обов`язковим врахуванням коефіцієнта індексації грошової оцінки земель. Орендар має право в односторонньому порядку збільшувати розмір орендної плати. Орендна плата сплачується у натуральній, відробітковій, а при взаємній згоді сторін і в грошовій формі.

Відповідно до вимог статті 124 Земельного кодексу України передача землі в оренду здійснюється на підставі цивільно-правової угоди.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

У статті 21 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди.

За положеннями статті 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Частиною першою статті 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Водночас у пункті «д» частини першої статті 141 ЗК України передбачено таку підставу припинення права користування земельною ділянкою як систематична несплата земельного податку або орендної плати.

Отже, згідно зі статтями 13, 21 Закону України «Про оренду землі» основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. У разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки може бути підставою для розірвання такого договору.

Відповідно до частини другої статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної (два та більше випадків) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки, що також є істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє позивача можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що його земельну ділянку використовує інша особа.

Відповідно до розділу Ш «Орендна плата» договору оренди земельної ділянки від 29 квітня 2007 року №73 було викладено в новій редакції додатковою угодою від 21 березня 2012 року №0869, в якому відсутнє застереження, що у грошовій формі орендна плата отримується в касі відповідача.

Тому колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 не дотрималася умов договору, вустановлений розділом ІІІ договору строк з 01.08.2019 по 31.12.2019 та з 01.08.2020 по 31.12.2020 не з`являлася до каси ТОВ «Згода» для отримання орендної плати за 2019 та за 2020 роки, оскільки договір оренди не передбачає такого обов`язку орендодавця кожного року отримувати орендну плату у касі підприємства.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 31 липня 2020 року у справі № 479/1073/18.

Враховуючи ту обставину, що доводи позивача про несплату орендної плати впродовж 2019-2020 років відповідачем не спростовані, а несплата орендної плати протягом двох років є істотним порушенням прав позивача, апеляційний суд приходить до висновку про доведеність позовних вимог та необхідності розірвання договору оренди та стягнення заборгованості за орендною платою.

Відповідно до загальнонаціональної нормативної грошової оцінки земель та розділу III договору оренди земельної ділянки від 29 травня 2007 року №73 (зі змінами) орендна плата за земельну ділянку з кадастровим номером :02:002:0320 за 2019-2020 роки становила:

- 2019 рік: 151261,5 грн (нормативна грошова оцінка земельної ділянки станом на 31.12.2019 р.) х 4,5 % (орендна плата, яка встановлена у договорі) = 6806,76 грн;

- 2020 рік: 151261,5 грн (нормативна грошова оцінка земельної ділянки станом на 31.12.2020р.) х 4,5 % (орендна плата, яка встановлена у договорі) = 6806,76 грн;

Крім того, позивач вважає, що відповідачем порушені строки внесення орендної плати за 2019- 2020 роки, яка встановлена договором оренди земельної ділянки від 29 травня 2007 року №73 (зі змінами), тобто, боржник прострочив виконання грошового зобов`язання, тому позивач має право на отримання від відповідача трьох процентів річних від простроченої суми, яку розраховує так:

- 2019 рік: 6806,76 грн (сума заборгованості станом на 01.01.2020 p.) х 3% : 365 = 0,55грн х 451 днів (кількість днів прострочення по 07.04.2021 рік) = 248 грн;

- 2020 рік: 6806,76 грн (сума заборгованості станом на 01.01.2021 p.) х 3% : 365 = 0,55грн х 73 дня (кількість днів прострочення по 07.04.2021 рік) = 40,1 грн.

Тому, з відповідача на користь позивач підлягає стягненню заборгованість за орендною платою за 2019-2020 роки у розмірі 13613,52 грн та 3% річних у розмірі 288,1 грн, що у загальному розмірі складає 13901,06 грн.

Крім того, адвокатом Степаненком А.І., який діє в інтересах ОСОБА_1 , було подано клопотання про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 понесених витрат на правову допомогу (а.с.116).

Згідно з положеннями статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Правничу допомогу ОСОБА_1 , як в суді першої інстанції, так і в апеляційному суді надавав адвокат Степаненко А.І., повноваження якого, як представника, підтверджено договором про надання правової допомоги від 25 лютого 2021 року №6 та ордерами від 25 лютого 2021 року Серії ВА 1013325 та від 18 квітня 2022 року Серії ВА 1031786 (а.с.27,117, 122).

Відповідно до опису робіт (наданих послуг) адвокатом Степаненком А.І. їх загальна вартість складає 5380 грн (а.с.119).

Згідно з актом прийому-передачі виконаних робіт по наданню правової допомоги ОСОБА_1 було сплачено 02 квітня 2021 року 5380 грн вартості послуг (а.с.118).

За таких обставин, колегія суддів вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 5380 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявним в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення не відповідає вимогам ст.263 ЦПК України щодо законності і обґрунтованості, висновки суду не відповідають обставинам справи, що призвело до неправильного застосування судом норм матеріального права, а відтак і помилкового визначення юридичних наслідків цих обставин. Зазначене відповідно до вимог ч.1 ст.376 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Частиною 13 ст. 141 ЦПК України передбачено, що у разі, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати у розмірі 4540 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яку подано в її інтересах адвокатом Степаненком Андрієм Івановичем, задовольнити.

Рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 07 квітня 2022 рокускасувати та ухвалити нове.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Розірвати договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення загальною площею 4,624 га з кадастровим номером :02:002:0320, укладений 29 травня 2007 року між орендодавцем - ОСОБА_3 та орендарем - Товариством з обмеженою відповідальністю «Згода», зареєстрований у Кіровоградській регіональній філії ДП Центр ДЗК при Держкомземі України, запис у Державному реєстрі земель 29 травня 2007 року за номером 73.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Згода» (, знаходиться за адресою: вулиця Центральна, 84, смт Добровеличківка, Новоукраїнський район, Кіровоградська область, 27000) на користь ОСОБА_1 заборгованість за орендною платою у розмірі 13613 (тринадцять тисяч шістсот тринадцять) грн 52 коп, три відсотки річних у розмірі 288 (двісті вісімдесят вісім) грн 10 коп, всього 13901 (тринадцять тисяч дев`ятсот одна) грн 06 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Згода» (, знаходиться за адресою: вулиця Центральна, 84, смт Добровеличківка, Новоукраїнський район, Кіровоградська область, 27000) на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 4540 (чотири тисячі п`ятсот сорок) грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Згода» (, знаходиться за адресою: вулиця Центральна, 84, смт Добровеличківка, Новоукраїнський район, Кіровоградська область, 27000) на користь ОСОБА_1 витрати за професійну правничу допомогу у розмірі 5380 (п`ять тисяч триста вісімдесят) грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 02 червня 2022 року.

Головуючий суддя О.І. Чельник

Судді C.М. Єгорова

В.В. Черненко