Постанова

Іменем України

21 грудня 2022 року

м. Київ

справа № 383/1273/21

провадження № 61-4809св22

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Дундар І. О., Коротуна В. М., Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач -ОСОБА_1 ,

відповідачі: голова Кетрисанівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області Поліщук Віктор Васильович, Кетрисанівська сільська рада Кропивницького району Кіровоградської області,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргуОСОБА_1 на ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 02 травня 2022 року у складі колегії суддів: Мурашка С. І., Голованя А. М., Карпенка О. Л.,

ВСТАНОВИВ:

Історія справи

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся з позовом, у якому просив:

визнати незаконною та протиправною бездіяльність голови Кетрисанівської сільської ради Поліщука Віктора Васильовича щодо невнесення в порядок денний чергової сесії 11 сесії Кетрисанівської сільської ради, яка відбулася 29 жовтня 2021 року розгляд клопотання від 24 вересня 2021 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2 га у власність шляхом безоплатної передачі для ведення особистого селянського господарства;

стягнути з Кетрисанівської сільської ради на її користь моральну шкоду в розмірі 1 000 000 грн, завдану неналежним виконанням головою Кетрисанівської сільської ради своїх службових обов`язків і посадових повноважень, визначених у пунктах 1 і 8 частини 4 статті 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»;

зобов`язати голову Кетрисанівської сільської ради Поліщука В. В. внести в порядок денний чергової сесії Кетрисанівської сільської ради питання щодо розгляду її клопотання від 24 вересня 2021 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2 га у власність шляхом безоплатної передачі для ведення особистого селянського господарства;

зобов`язати голову Кетрисанівської сільської ради Поліщука В. В. направити на її адресу рішення, прийняте Кетрисанівською сільською радою за результатами розгляду її клопотання від 24 вересня 2021 року, рекомендованим повідомленням із повідомленням про його вручення.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 30 грудня 2021 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом

ОСОБА_1 . Роз`яснено позивачу право на звернення з позовом до суду в порядку адміністративного судочинства.

Короткий зміст рішень суду апеляційної інстанції

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 07 лютого 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 30 грудня 2021 рокузалишено без руху та надано строк, який не може перевищувати десять днів з моменту отримання копії ухвали суду, для усунення її недоліків, а саме сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Апеляційний суд вказав, що безпідставними є посилання заявника про звільнення від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір». Роз`яснено, що відповідно до підпункту 9 пункту 1 частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» визначено ставку судового збору за подання апеляційної і касаційної скарги на ухвалу суду, а тому у разі подання апеляційної скарги на ухвали суду судовий збір має бути сплачено незалежно від того, чи передбачено Законом України «Про судовий збір» справляння судового збору за подання тих заяв, за результатами розгляду яких постановляються відповідні ухвали.

28 квітня 2022 року ОСОБА_1 подав до Кропивницького апеляційного суду клопотання, в якому просив відкрити провадження за його апеляційною скаргою та повторно вказав, що він звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір».

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 02 травня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 30 грудня 2021 року повернуто.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що відповідно до підпункту 9 пункту 1 частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» визначено ставку за подання апеляційної і касаційної скарг на ухвалу суду, а тому в разі подання апеляційної скарги на ухвали суду судовий збір має бути сплачено незалежно від того, чи передбачено цим Законом справляння судового збору за подання тих заяв, за результатами розгляду яких постановляються відповідні ухвали.Наведене узгоджується з правовими висновками, викладеними в постановах Великої Палати Верховного Суду від 14 березня 2018 року у справі

№ 660/612/16-ц (провадження № 14-19цс18), від 29 травня 2018 року у справі

№ 915/955/15 (провадження № 12-66гс18), в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2018 року у справі № 752/7347/16-ц (провадження № 61-10168сво18).

Апеляційний суд одночасно вказав, що з аналізу позовних вимог вбачається, що позивачем в позовній заяві заявлено не тільки про відшкодування шкоди, а й інші позовні вимоги немайнового характеру, зокрема про визнання бездіяльності незаконною та зобов`язання відновити порушене право внесення до порядку денного його клопотання.

Тому позивач, подаючи апеляційну скаргу на ухвалу Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 30 грудня 2021 року, не звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір».

Копію ухвали Кропивницького апеляційного суду від 07 лютого 2022 року про залишення апеляційної скарги без руху було вручено адресату 21 квітня

2022 року. Проте, у встановлений судом строк вимоги ухвали Кропивницького апеляційного суду від 07 лютого 2022 року не виконанні, недоліки апеляційної скарги не усунуті. Тому апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід вважати неподаною та повернути заявнику.

Аргументи учасників справи

У травні 2022 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, у якій просить ухвалу апеляційного суду скасувати і передати справу до апеляційного суду для продовження розгляду.

Касаційну скаргу мотивовано тим, що згідно з пунктом 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

Дія пункту 13 частини другої статті 3 указаного Закону розповсюджується на всі три судові інстанції. Зазначена норма Закону не звільняє від сплати судового збору, а встановлює право не справляти (не сплачувати) судовий збір за подання подібних позовів як у суді першої інстанції так і в судах інших інстанціях, а отже превалює над іншими положеннями Закону України «Про судовий збір».

Суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Така правова позиція підтримується Великою Палатою Верховного Суду в постановах у справах № 243/5078/17 від 21 листопада 2018 року; № 490/9823/16-ц від 12 грудня 2018 року та

№ 61/12676/17 від 12 грудня 2018 року. «Доступ до правосуддя» обмежується судом з підстави несплати скаржником судового збору за подання апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції, за подання якої судовий збір не справляється.

Апеляційний суд помилково застосував постанову Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2018 року у справі № 915/955/15 (провадження № 12-66гс18), в якій регулюються господарські відносини між двома юридичними особами, відносини між якими нічого спільного до цього цивільного позову про право на власність не мають. Це є обмеженням доступу до суду і унеможливлює подальший розгляд справи.

Рух справи

Ухвалою Верховного Суду від 14 червня 2022 року відкрито касаційне провадження в цій справі.

В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначено, що наведені у касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені абзацом 2 частини другої статті 389 ЦПК України.

18 липня 2022 року ухвалою Верховного Суду справу призначено до судового розгляду.

26 жовтня 2022 рокуухвалою Верховного Суду справу передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

23 листопада 2022 рокуухвалою Великої Палати Верховного Суду справуповернуто на розгляд колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Позиція Верховного Суду

Заявником до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону (пункт 3 частини четвертої статті 356 ЦПК України).

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (частина друга статті 133ЦПК України).

У рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням за конституційним зверненням асоціації «Дім авторів музики в Україні» щодо офіційного тлумачення положень пункту 7 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» у взаємозв`язку з положеннями пункту «г» частини першої статті 49 Закону України «Про авторське право і суміжні права» від

28 листопада 2013 № 12-рп/2013 зазначається, що сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів є складовою доступу до правосуддя, який є елементом права особи на судовий захист, гарантованого статтею 55 Конституції України.

Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду (пункт 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір»).

Зазначене положення стосуються виключно позовних вимог про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

Щодо інших позовних вимог ОСОБА_1 про визнання незаконною та протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, то в цій частині законом вимагається сплата судового збору.

Системний аналіз наведених положень закону з урахуванням правових висновків Верховного Суду свідчить про те, що оскільки ставка судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу є фіксованою, тому незалежно від того, що судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування моральної шкоди, враховуючи, що у справі пред`явлені інші позовні вимоги, за які передбачено сплату судового збору, тому за подання такої апеляційної скарги заявник зобов`язаний сплатити судовий збір, визначений законом (див. висновок Верховного Суду в ухвалах від 28 квітня 2022 року в справі

№ 383/1269/21 (провадження № 61-3824ск22), від 19 травня 2022 року в справі № 383/25/22 (провадження № 61-4373ск22), від 20 травня 2022 року у справі

№ 383/1270/21 (провадження № 61-3966ск22)).

Тому правильним є висновок апеляційного суду, що ОСОБА_1 в позовній заяві порушується питання не тільки про відшкодування шкоди, а й інші позовні вимоги немайнового характеру, за подання до судуапеляційної і касаційної скарги на ухвалу суду ставка судового збору встановлена у фіксованому розмірі (підпункт 9 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір»), тому за подання такої апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції у цій справі заявник зобов`язаний сплатити судовий збір, визначений законом.

Враховуючи, що у клопотанні від 28 квітня 2022 року про відкриття провадження за його апеляційною скаргою ОСОБА_1 посилався на ті ж підстави звільнення його від сплати судового збору, які були предметом оцінки апеляційним судом в ухвалі від 07 лютого 2022 року, інших підстав для звільнення від сплати судового збору не зазначив, недоліки апеляційної скарги не усунув, тому у суду апеляційної інстанції були наявні передбачені частиною третьою статті 185 ЦПК України підстави для повернення апеляційної скарги особі, яка її подала.

За таких обставин апеляційний суд зробив правильний висновок про наявність підстав для визнання неподаною та повернення апеляційної скарги

ОСОБА_1 .

Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань (частина друга статті 410 ЦПК України).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги не дають підстави для висновку про те, що оскаржена ухвала апеляційного суду постановлена без додержання норм процесуального права. У зв`язку з наведеним колегія суддів Верховного Суду вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, ухвалу апеляційного суду змінити залишити без змін.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України у постанові суду касаційної інстанції має бути зазначено про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки ОСОБА_1 при поданні касаційної скарги судовий збір не сплачував посилаючись на пункт 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» та враховуючи висновки Верховного Суду за наслідком розгляду касаційної скарги, такий судовий збір підлягає стягненню з нього на користь держави в сумі 496,20 грн.

Керуючись статтями 141, 400, 406, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 02 травня 2022 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір, у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, в розмірі 496,20 грн.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: І. О. Дундар

В. М. Коротун

Є. В. Краснощоков

М. М. Русинчук