Справа № 2/593/416/2022
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" грудня 2022 р. суддя Бережанського районного суду Тернопільської області Крамар В. М. ознайомившись з позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2022 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав.

16 листопада 2022 року ухвалою судді Бережанського районного суду позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав залишено без руху та надано позивачу строк для оформлення позовної заяви відповідно до вимог ст. 177 ЦПК України десять днів з дня вручення ухвали.

Вказану ухвалу прийнято у зв`язку з тим, що: п.8 ч.3 ст. 175 ЦПК України в позовній заяві відсутнє зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Окрім цього, вказаний позов не в повній мірі відповідає вимогам ст. 177 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 177 ЦПК України у разі необхідності до позовної заяви додаються клопотання та заяви позивача про звільнення (відстрочення, зменшення) від сплати судового збору. Згідно з ч.4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Не зважаючи на вказане позивачем, судовий збір не сплачено, в позовній заяві позивачем вказано, що «відповідно до п.14 ч.2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір не справляється за подання заяви, апеляційної та касаційної скарги про захист прав малолітніх та неповнолітніх осіб».

§1 Глави 4 Розділу І ЦПК України визначено, хто є учасником справи, зокрема, в ст. 56 ЦПК України врегульовано участь у судовому процесі органів та осіб, яким законом надано право звертатись до суду в інтересах інших осіб. Ч.1 та 5 ст. 56 ЦПК України встановлено, що у випадках, встановлених законом, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи можуть звертатися до суду із заявами про захист прав, свобод та інтересів інших осіб або державних чи суспільних інтересів та брати участь у цих справах; у разі відкриття провадження за позовною заявою особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (крім прокурора), особа, в чиїх інтересах подано позов, набуває статусу позивача.

Зважаючи на те, що в позовній заяві позивачем вказано лише ОСОБА_1 та не вбачається, що останній звернувся з вказаним позовом до суду в порядку ст. 56 ЦПК України, то немає підстав вважати, що останній звернувся до суду з вказаним позовом на захист прав малолітніх та неповнолітніх осіб, і, як наслідок, випливає висновок, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом у власних інтересах, а не про захист прав малолітніх та неповнолітніх осіб, тобто позовна заява не належить до таких, з яких не справляється судовий збір.

Відповідно до п.п. 2 п. 1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання позивачем фізичною особою позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору встановлена в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що у 2022 році становить 992,40 грн.

Зважаючи на вказане, позивачу слід сплатити за подачу вказаної позовної заяви судовий збір в розмірі 992,40 грн.

У зв`язку з цим, відповідно до ч.1 ст. 185 ЦПК України позивачу в ухвалі зазначено вказані недоліки позовної заяви, спосіб і строк усунення недоліків, а саме: ОСОБА_1 слід подати до суду оновлену позовну заяву, в якій слід зазначити про наявність у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви. Окрім цього, позивачу слід додати до позовної заяви документ, що підтверджує сплату судового збору в розмірі 992,40 грн. за другу позовну вимогу немайнового характеру, який належить сплатити на рахунок UA0019749, отримувач коштів ГУК у Терн.обл./тг м.Бережани/22030101, , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), МФО 899998, код класифікації доходів бюджету 22030101, призначення платежу *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті); Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Бережанський районний суд Тернопільської області (назва суду, де розглядається справа), або обґрунтоване клопотання (заява) позивачки про звільнення (відстрочення, зменшення) від сплати судового збору.

Ухвалу суду від 16 листопада 2022 року отримано позивачем 28 листопада 2022 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та роздруківкою з електронного сервісу відстеження поштових відправлень АТ «Укрпошта».

Виходячи з наведеного, останній день на усунення недоліків наведених в ухвалі суду від 16 листопада 2022 року з врахуванням ч.6 ст. 272 ЦПК України припадає на 08 грудня 2022 року.

Не зважаючи на вказане, позивачем вимоги ухвали від 16 листопада 2022 року у встановлений строк не виконано, позовну заяву з дотриманням вимог ст. ст. 175, 177 ЦПК України не оформлено.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається не поданою і повертається позивачеві.

Ч.7 ст. 185 ЦПК України встановлено, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Виходячи з наведеного, позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав слід вважати неподаною та повернути її позивачу. Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Такий висновок, цілком узгоджується з висновком Верховного Суду викладеному у постанові Верховного Суду від 22.09.2019 року по справі № 705/5060/18 (провадження № 61-3331св19), в якій Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вказав:

«Повертаючи позовну заяву ОСОБА_1 як неподану, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, зазначив, що заявник отримав копію ухвали суду .... , однак у наданий судом строк недоліки позовної заяви не усунув. Проте, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах "Осман проти Сполученого королівства" від 28 жовтня 1998 року та "Креуз проти Польщі" від 19 червня 2001 року. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Якщо законом визначений порядок для вчинення певних дій, такий порядок в силу вимог вітчизняного та Європейського законодавства повинен дисциплінувати осіб, що звертаються до суду та не допустити судовий процес у безладний рух, так як право на суд не є абсолютним.

Разом з тим, відповідно до практики Європейського суду з прав людини право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), має тлумачитися з урахуванням верховенства права, яке вимагає, щоб сторони у справі мали ефективний судовий засіб, що давав би їм можливість заявляти про свої громадянські права. Таким чином, це положення втілює "право на суд", право на доступ до якого, тобто право на звернення до суду у цивільних справах, є лише одним аспектом; однак, це аспект, який фактично дає можливість скористатися додатковими гарантіями, викладеними в пункті 1 статті 6 Конвенції.

Суд також зазначає, що Конвенція покликана гарантувати не права, які є теоретичними або ілюзорними, а права, які є практичними та ефективними. Це особливо стосується гарантій, закріплених у статті 6 Конвенції, з огляду на важливе місце, яке в демократичному суспільстві займає право на справедливий суд з усіма гарантіями відповідно до цієї статті. Правила, що регулюють офіційні кроки та строки, які мають бути дотримані при подачі апеляційної скарги або заяв на судовий перегляд, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя та дотримання, зокрема, принципу правової визначеності.

Суд нагадує, що національні органи влади, зокрема суди, мають вирішувати проблеми тлумачення внутрішнього законодавства, їх роль обмежується перевіркою відповідності результатів такого тлумачення Конвенції. Це стосується, зокрема, тлумачення судами процесуальних норм, таких як строки подання документів або подання апеляцій (рішення у справі "Кунерт проти Польщі", заява N 8981/17, від 04 квітня 2019 року).

Отже, залишаючи позовну заяву без руху, ОСОБА_1 був поінформований про обов`язок виправити недоліки вказаної заяви, а саме: привести її зміст та форму відповідно до вимог статей 175,177 ЦПК України.

Отже, оскільки ОСОБА_1 не подав позовну заяву, яка повинна відповідати вимогам статтей 175, 177 ЦПК України, і таким чином, не вичерпав наявних засобів захисту свого права, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про визнання позовної заяви неподаною та її повернення.

Таким чином доводи касаційної скарги про те, що судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій перешкоджають та обмежують право позивача на доступ до правосуддя, колегія суддів не бере до уваги з огляду на вищевикладене.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення ("Серявін та інші проти України", заява N 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Вказані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій є достатньо мотивованим.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на законність судових рішень не впливають, а зводяться до незгоди заявника із висновками судів.»

Керуючись ч. ч. 3, 6, 7 ст. 185, ст.ст. 354, 355, п.15.5 розділу ХІІІ ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав вважати неподаною та повернути її позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідний суд, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: