Провадження № 2/761/4379/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2022 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого-судді: Пономаренко Н.В..

з участю секретаря: Бражніченко О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в загальному провадженні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба в справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2021 року на адресу Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини, згідно з яким просила суд: визначити місце проживання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із матір`ю ОСОБА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 28.04.2012 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюбу, від якого у них народилась донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Разом з тим, позивач вказує, що їх шлюб з чоловіком не склався і вона змушена була звернутися до Шевченківського районного суду міста Києва з окремим позовом про розірвання шлюбу. За домовленістю сторін, після розірвання шлюбу, донька залишиться проживати з позивачем. Проте, відповідач домовленості не дотримується. На сьогоднішній день ми з відповідачем сімейних відносин не підтримуються, спільного господарства не ведуть, хоч і проживаємо в одній квартирі.

При цьому позивачем зазначено, що відповідач неодноразово погрожував їй, щоб вона покинула квартиру у якій вони всі проживають за адресою: АДРЕСА_1 , свідками чого була донька та сусіди. Вказана квартира зареєстрована за відповідачем. Їхня донька ОСОБА_3 не зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , оскільки відповідач не дає згоди на реєстрацію місця проживання за цією адресою. При цьому донька з народження проживає разом з ними у вказаній кватирі.

Позивачем зазначено, що вона здійснюю постійний догляд за донькою. Вона відвідує заклад дошкільної освіти №423 за адресою АДРЕСА_3 . Крім дитячого садочку позивач водить доньку до танцювальної студії Кіндер Дане в місті Києві, проспект Перемоги, 44. Крім цього, донечка ОСОБА_3 дуже творча, вона любить гімнастику, спорт. Вона багато читає казок доньці, купує розвиваючі книжечки. Вона любить займатися з розвиваючими картками та картинками, вона займаюся з нею прописами, читанням, математикою, розвиває її творчі здібності, організовує ігри та спілкування з ровесниками тощо.

У позові вказано, що працює в закладі дошкільної освіти №423 за адресою АДРЕСА_3 музичним керівником, а також за сумісництвом працює в Спеціалізованій школі І-ІІІ ступенів №82 ім. Т.Г. Шевченка з поглибленим вивченням англійської мови, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , регулярно отримує заробітну плату і може утримувати доньку, що підтверджується довідками з місця роботи.

Позивач вважає, що вона як мати їхньої доньки, усвідомлюючи свою особисту відповідальність за виховання та піклування про неї, створення для доньки належних соціально - побутових умов проживання, збереження психічного та фізичного здоров`я, духовного та розумового розвитку, вважає за необхідне визначити місце проживання ОСОБА_3 разом з нею.

У зв`язку із чим просить суд позов задовольнити.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 12.05.2021 року було відкрито провадження в цивільній справі за вказаним позовом, розгляд якої вирішено проводити за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 23.07.2021 року відмолено в задоволенні клопотання про залучення ОСОБА_5 в якості третьої особи, позов ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 , третя особа : Служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення права користування житловим приміщенням - повернути заявнику ОСОБА_5 .

28.07.2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву (Вхід №71251) у якому відповідач просив суд відмовити позивачу в заявлених позовних вимогах. У якому відповідач зазначив, що з дружиною він прожив майже 9 років в шлюбі. Проте, протягом останніх років їхні шлюбні відносини суттєво змінилися. Позивач провокує сварки, налаштовує доньку проти нього та його родичів тим самим виховує у неповнолітній ОСОБА_3 неповагу та ненависть до них. На даний час, ОСОБА_1 пішла далі своїх звинувачень, вона, щоб позбавити його можливості у вихованні доньки звернулася з неправдивою інформацією щодо мого ставлення до неї до КМЦ гендерної рівності. Відповідач вказує, що переконаний, що їхня донька не повинна виховуватись в такій обстановці, для неї не повинно існувати такого розуміння, що хтось з батьків кращий, а хтось гірший, так як свою дитину, як матір так і батько люблять всією своє любов`ю. Дитину потрібно виховувати з почуттям любові та поваги до своїх батьків, навіть, якщо батьки вирішили розлучитися та проживати окремо один від одного. Також позивач вказує, що обставини викладені у позовній заяві, що вчиненні ним насильства нічим не підтверджені. Окрім того, вважає, що його донька ОСОБА_2 повинна проживати разом з ним в просторому приватному будинку, що належить його матері на праві приватної власності за адресою АДРЕСА_4 . Даний будинок повністю обладнаний всім необхідним для проживання, він комфортний та має площу понад 130 кв. м. В ньому донька має окрему кімнату для відпочинку та навчання, що було недоступно протягом останніх років.

14.09.2021 року до суду надійшла відповідь на відзив позивача.

08.10.2021 року до суду надійшло клопотання позивача про приєднання доказів до матеріалів цивільної справи.

В судовому засіданні 09.02.2022 року протокольною ухвалою задоволено клопотання відповідача ОСОБА_2 та повернуту зустрічну позовну заяву за Вхід №71247 від 28.07.2021 року.

18.02.2022 року до суду надійшло клопотання відповідача ОСОБА_2 про долучення доказів до матеріалів справи та часткове визнання позовних вимог.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 09.02.2022 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду повідомлений належним чином, подав до суду заяву у якій просить розгляд справи проводити за його відсутності, позов визнає частково та просить визначити місце проживання донь ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір`ю - за адресою постійного проживання АДРЕСА_5 .

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про дату та час судового засіданні повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає заявлений позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків , встановлених цим Кодексом.

Визначення обставин, що можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров`я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини другої ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_1 ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб 28.04.2012 року Виконавчим комітетом Понінківської селищної ради Полонського району Хмельницької області, актовий запис № 8 (а.с. 9)

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , який виданий 03.07.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1401, встановлено, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 8).

За змістом ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно ст. ст. 9, 18 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27 лютого 1991 року, № 780-Х11 батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов`язок матері і батька це обов`язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Згідно з ч. 1, 2 і ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Відповідно до Акту №35 оцінки потреб сім`ї затвердженого депутатом Понінківської селищної ради Драганом Дмитром Григоровичем, №3 , місце проживання ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 проживають за адресою: АДРЕСА_5 , з 01.07.2021 року.

Слід зазначити, що згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Також, судом встановлено, що згідно розпорядженням Понінківської селищної ради ОСОБА_1 з 03.09.2021 року прийнято на роботу до Понківської селищної ради на посаду художнього керівника Понінківського Будинку культури з оплатою у розмірі 0,5 ставки посадового окладу та встановлено їй 12 тарифний розряд.

Згідно ч.1 ст. 160 , ч.1 ст. 161 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. У випадку, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Згідно із п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959р., зокрема у принципі 6, проголошено, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

Статтею 9 Конвенції про права дитини, яку ратифіковано постановою ВР за № 789-XII від 27 лютого 1991р., визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

При вирішенні спору щодо місця проживання дітей, суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, вік дітей, майновий стан батьків, що мають істотне значення, а також результати акту №35 оцінки потреб сім`ї Понінківської селищної ради.

Стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року гарантує кожному право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції (пункт 1). При цьому зазначена стаття містить застереження, згідно з яким органи державної влади не можуть утручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб (пункт 2).

Згідно із статтями 1, 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Малолітня дитина не повинна, крім виняткових обставин, відокремлюватися від матері. Суспільство і органи влади повинні забезпечити необхідний догляд за дітьми, які залишилися без піклування сім`ї або без адекватних засобів підтримки.

Аналіз наведених норм права, зокрема й практики Європейського суду з прав людини, дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Крім того, під час вирішення цієї справи суд враховує статтю 51 Конституції України, яка гарантує кожному із подружжя рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Схожа норма міститься також у частині шостій статті 7 Сімейного кодексу України, відповідно до якої рівність прав і обов`язків жінки та чоловіка у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї є однією із загальних засад регулювання сімейних відносин. Це узгоджується з практикою ЄСПЛ, який неодноразово наголошував, що батьки повинні мати рівні права у спорах про опіку над дітьми, і жодні презумпції, які ґрунтуються на ознаці статі, не повинні братись до уваги (рішення у справі «Зоммерфельд проти Німеччини» («Sommerfeld v. Germany») від 08 липня 2003 року, «Цаунеггер проти Німеччини» («Zaunegger v. Germany») від 03 грудня 2009 року).

Оскільки відповідач частково визнав позов, про що вказав безпосередньо в своїй заяві, і це визнання не порушує законних прав та інтересів сторін, суд приймає таке визнання позову.

В даному випадку суд прийшов до висновку, що у спірних правовідносинах найкращим інтересам малолітньої дитини відповідатиме проживання разом із матір`ю за місцем проживання якої створено всі умови для гармонійного розвитку дитини.

Суд також враховує, що доказів того, що мати перешкоджає батьку спілкуватись з дитиною та вчиняє якісь перешкоди для зустрічі батька з ним в процесі розгляду справи не здобуто.

При цьому з матеріалів справи вбачається, що висновку органу опіки та піклування про встановлення порядку участі батька ОСОБА_2 у вихованні дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який затверджений рішенням виконавчого комітету Понінківської селищної ради №188 від 03.02.2022, затверджено спосіб та графік участі батька ОСОБА_2 у вихованні доньки.

Тому, враховуючи вищезазначені норми Закону, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, а саме те, що дитина проживає разом з матір`ю та остання має можливість забезпечувати нормальний всебічний розвиток дитини, виходячи із інтересів дитини, часткове визнання позову відповідачем, суд прийшов до висновку, що слід визначити місце проживання малолітню ОСОБА_3 разом із матір`ю ОСОБА_1 .

Суд вважає, що встановлення саме такого порядку проживання буде повністю відповідати інтересам дитини, а також не буде порушувати права батьків щодо виховання та спілкування з дітьми, тому позов про визначення місця проживання дитини підлягає задоволенню.

Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 908 грн.00 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3, 24, 56, 110, 112, 141, 160, 161 СК України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 12, 13, 81, 89, 141, 206, 258, 265, 280, 281, 352, 354 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

позовну ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба в справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини - задовольнити.

Визначити місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 разом із матір`ю ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 908 грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити учасників:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_6 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_6

Третя особа: Служба у справа дітей та сім`ї Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, , адреса, 01030, м. Київ, бульвар Т. Шевченка, 26/4.

Повний текст рішення складено 12.04.2022 року.

Суддя: