РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

14.12.2022 року Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді - Мартьянової С.М.

за участю секретаря - Сеньків А.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог державного нотаріуса Другої Львівської державної нотаріальної контори Шевців Оксани Григорівни про усунення від права на спадкування спадщини за законом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування спадщини за законом, в якій просив суд усунути відповідача від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та визнати за позивачем ОСОБА_1 право власності на 1/3 житлового будинку, загальною площею 145,3 м.кв. за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача - ОСОБА_3 , після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить 1/3 частини будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Після смерті матері спадкоємцем першої черги по закону є позивач та відповідач - син померлої ОСОБА_2 .

06.03.2018 року мати отримала побутову травму складний перелом стегнової кістки і вона не могла самостійно рухатись. Це призвело до того, що мати не могла самостійно себе обслуговувати та потребувала сторонньої допомоги, тобто перебувала у безпорадному стані. Її доглядом, забезпеченням ліками, продуктами та побутовим обслуговуванням займався лише позивач, оскільки відповідач не підтримував відносин з матір`ю та проживає окремо.

Відповідач також після смерті матері не надав жодної допомоги при похованні спадкодавця.

13.03.2018 року позивач надіслав відповідачеві лист з нагадуванням про обов`язок в утриманні та догляді за близьким родичем, проте він ухилився від такого обов`язку.

Відповідач ОСОБА_2 звернувся з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та Державний нотаріус Другої львівської державної нотаріальної контори Шевців О.Г., якою відкрито спадкову справу, проте свідоцтво про право на спадщину спадкоємцям не видавалась.

Оскільки відповідач не надав жодної допомоги спадкодавцеві, яка внаслідок тяжової хвороби потребувала такої, позивач вважає, що він має бути усунутий від права на спадкування за законом.

У зв`язку з вище викладеним позивач і був вимушений звергнутися до суду з даною позовною заявою.

Ухвалою суду від 04.02.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі.

З метою виконання вимог ч.1ст.189 ЦПК України розпочато підготовче провадження у справі. Призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 29.04.2022 року витребувано з Другої львівської державної нотаріальної контори ( м. Львів, вул. Степана Бандери, 3) копію спадкової справи за заявою ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 29.04.2022 року закрито підготовче провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог державного нотаріуса Другої Львівської державної нотаріальної контори Шевців Оксани Григорівни про усунення від права на спадкування спадщини за законом. Призначено справу до судового розгляду по суті.

18.10.2022 року на виконання вимог ухвали суду від Другої Львівської державної нотаріальної контори надійшла копія матеріалів спадкової справи № 72/2019 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 - ОСОБА_3 .

В судове засідання позивач не з`явився, надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином.

Третя особа в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином.

За таких обставин суд приходить до висновку про можливість слухання справи у відсутності сторін, за наявних у матеріалах справи доказів, та у відповідності до вимог ст.ст. 280, 281 ЦПК України, з постановленням заочного рішення.

На підставі ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального пристрою не проводилось.

Дослідивши матеріали справи, суд доходить до наступного висновку.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 3 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом ( ст. 81 ЦПК України).

Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 29.12.2018 року, копія якого міститься в матеріалах справи.

Померла ОСОБА_3 є матір`ю позивача та відповідача, що стверджується свідоцтвами про народження, копії яких міститься в матеріалах справи.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина.

Згідно реєстраційного посвідчення від 14.01.1988 року житловий будинок у АДРЕСА_1 частини зареєстрований за ОСОБА_3 .

Матеріали спадкової справи № 72/2019 після померлої ОСОБА_3 28.12.2018 року містять заяву про прийняття спадщини від ОСОБА_1 , заяву про прийняття спадщини від ОСОБА_2 , копія свідоцтва про право на спадщину за заповітом (дублікат) після померлого ОСОБА_4 , спадкоємцями зазначено в заповіті майна є його дочки - ОСОБА_3 , та внуки померлого ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , спадкове майно, на яке видано це свідоцтво, складається з: жилого будинку разом з господарськими будівлями і спорудами (В-туалет, В- сарай, металічна огорожа і асфальто-бетонна обмотка), розміщеного на земельній ділянці розміром 427,5 кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_1 , належного померлому на підставі дублікату свідоцтва про право на спадщину П`ятої ЛДНК 21.12.1960 року по р. №5663, виданого Пятою ЛДНК 06.04.1984 року по р. №1699, зареєстрованого у Львівському БТІ за №1257, та реєстраційне посвідчення від 14.01.1988 року, що житловий будинок у АДРЕСА_1 частини зареєстрований за ОСОБА_3 .

Як підставу для задоволення позовних вимог позивач зазначає, що відповідач за життя ухилявся від надання допомоги спадкодавцеві, не спілкувався з нею, не цікавився її життям та здоров`ям, не приймав участь у ньому, а тому має бути усунений від права на спадкування.

Так, в матеріалах міститься витяг з медичної карти стаціонарного хворого №6675 від 18.09.2019, в якому вказано хворий ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діагноз: дисплазія кукси шийки матки ІІ ст. Стан після хірургічного лікування. Дата госпіталізації 06.09.2018, дата вибуття зі стаціонару 19.09.2018 року. Супутні захворювання: цукровий діабет ІІ тип, середньої важкості. Гіпертонічна хвороба ІІ ст. ІХС . Дифузний кардіосклероз, та рентгенограма від 07.03.2018.

13.03.2018 року позивач надіслав відповідачеві лист з нагадуванням про обов`язок в утриманні та догляді за близьким родичем.

Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно зі статтею 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Частиною п`ятою статті 1224 ЦК України передбачено, що за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

У пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування" судам роз`яснено, що правило абзацу другого частини третьої статті 1224 ЦК України стосується особи, яка зобов`язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами СК України. Факт ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов`язку. Непред`явлення спадкодавцем, який мав право на утримання, позову про стягнення аліментів до особи, яка претендує на спадщину, не є достатньою підставою для відмови в позові про усунення від права на спадкування.

Правило частини п`ятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов`язані утримувати спадкодавця.

Позбавлення особи права спадкувати - це захід, що має застосовуватися лише в крайньому випадку з урахуванням, передусім, характеру поведінки відповідача.

Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв`язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій.

Крім того, підлягає з`ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу.

При цьому відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Крім того, при розгляді такої справи суду належить з`ясовувати, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб і чи мав спадкоємець матеріальну й фізичну змогу надавати таку допомогу (Постанова Верховного суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 червня 2021 року у справі № 742/1475/19, провадження № 61-17207св20)

Верховний Суд у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 200/21452/15-ц (провадження № 61-18578св18) зазначив, що безпорадним станом спадкодавця є такий стан, під час перебування у якому особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби; він викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. У пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" зазначалося, що безпорадним необхідно розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Безпорадний стан необхідно доводити відповідними записами в медичних документах.

Водночас Верховний Суд врахував, що самий лише факт перебування особи у безпорадному стані не є достатньою підставою для усунення судом спадкоємця від права на спадкування. Відповідно до статті 1224 ЦК України виключно за встановлення сукупності обставин може бути встановлено достатні підстави для усунення спадкоємців від спадкування, зокрема, безпорадній стан спадкодавця та ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги за можливості надання такої.

В свою чергу, позивачем не надано жодних належних, допустимих та безспірних доказів, що є його процесуальним обов`язком, щодо ухилення відповідача від надання матері допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме від відповідача. Тобто, позивачем не наведено переконливих доказів на підтвердження нагальної потреби спадкодавця в отриманні допомоги саме відповідача за умови її надання іншими особами, а також, що відповідач мав матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу.

Проте лише в разі одночасного існування таких обставин, як перебування спадкодавця у безпорадному стані, умисне ухилення спадкоємця від надання допомоги спадкодавцеві та існування потреби спадкодавця саме у допомозі спадкоємця, за умови доведеності зазначених фактів у сукупності, спадкоємець підлягає усуненню від спадкування.

Окрім того, позивач направив вимогу відповідачу за зареєстрованим його місцем проживання, однак достеменно не вбачається чи отримав дану вимогу відповідач, а також в позовній заяві позивачем зазначено іншу адресу фактичного проживання відповідача, за якою вимога не була направлена.

Згідно з п.4 ст.129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ст.2 ЦПК України)

Відповідно до вимог ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. ( ст. 89 ЦПК України)

Враховуючи викладене, беручи до уваги встановлені судом фактичні обставини справи та правовідносини, що їх регулюють, суд приходить висновку, що позов про усунення від спадкування є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

У відповідності до ст.141 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, відносить судові витрати по сплаті судового збору за рахунок позивача у сплаченому при зверненні до суду розмірі.

Керуючись ст. 3, 12, 13, 77, 81, 141, 259, 263-266, 268 ЦПК України, ст.1224 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог державного нотаріуса Другої Львівської державної нотаріальної контори Шевців Оксани Григорівни про усунення від права на спадкування спадщини за законом - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, який його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи,якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги,відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 .

Третя особа: Державний нотаріус Другої Львівської державної нотаріальної контори Шевців Оксана Григорівна, місцезнаходження: м. Львів, вул. СТ. Бандери, б.3.

Повний текст рішення виготовлено 19.12.2022 року.

Суддя Мартьянова С.М.