ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/310/22
провадження № 2/753/3418/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" листопада 2022 р. Дарницький районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Лужецької О.Р.,

при секретарі - Григораш Н.М.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа: приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 (далі по тексту - Позивач, ОСОБА_3 ) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 (далі по тесту - Відповідач, ОСОБА_4 ) про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у якому просить стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду в сумі 114 712,17 грн., суму франшизи у розмірі 2 500 грн., витрати за проведення оцінки в розмірі 7 000 грн., моральну шкоду в розмірі 10 000 грн., 5 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу та судовий збір.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що 20 липня 2021 року в м. Києві відповідач ОСОБА_4 , керуючи автомобілем марки «Opel», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , внаслідок порушення правил дорожнього руху вчинив зіткнення з автомобілем марки «Ford Mondeo», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який на час ДТП належав на праві власності позивачу ОСОБА_3 .

Постановою Дарницького районного суду м. Києва у справі від 11 листопада 2021 року, ОСОБА_4 було визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ПрАТ «СК «ВУСО». Страхова сума (ліміт відповідальності страховика) визначена полісом обов`язкового страхування за шкоду завдану майну становить 130 000,00 грн., сума франшизи становить 2 500 грн.

З метою визначення розміру матеріальної шкоди позивач звернувся до суб`єкта оціночної діяльності. За результатами проведеного дослідження 03 серпня 2021 року було оформлено Звіт з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, відповідно до якого вартість матеріального збитку, заподіяного їй, як власнику автомобіля марки «Ford Mondeo», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 після аварійного пошкодження транспортного засобу станом на 28.07.2021 року без врахування вартості пошкодженого транспортного засобу становить 292 375,80 грн., ринкова вартість аварійного транспортного засобу становить 50 801,13 грн. Відповідно вартість матеріального збитку складає 241 574,67 грн. (292 375,80 грн. - 50 801,13 грн.).

Страхова компанія «ВУСО» відшкодувала позивачу страхову суму в розмірі 126 862,50 грн., що є недостатнім для відшкодування завданої шкоди. Таким чином, позивачу повинно бути відшкодовано суму матеріального збитку в розмірі 114 712,17 грн. (241 574,67 грн. - 126 862,50 грн.), суму франшизи у розмірі 2 500 грн., витрати за проведення оцінки в розмірі 7 000 грн., моральну шкоду в розмірі 10 000 грн.

Ухвалою суду від 01 лютого 2022 року по справі відкрито провадження в спрощеному провадженні без повідомлення сторін.

26 березня 2019 року через відділ діловодства суду надійшов відзив на позовну заяву, в якій відповідач, заперечуючи проти позову зазначив, що звіт оцінювача про визначення вартості матеріального збитку викликає сумніви, є неоднозначним та необ`єктивним.

Ухвалою суду від 22 червня 2022 року здійснено перехід з розгляду справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін до розгляду справи в спрощеному провадженні з повідомленням сторін.

Ухвалою суду від 22 червня 2022 року залучено до участі у справі в якості третьої особи Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО».

03 жовтня 2022 року від ПрАТ «СТ «ВУСО» надійшли письмові пояснення, відповідно до яких повідомлено, що ПрАТ «СК «ВУСО» було визнано транспортний засіб марки «Ford Mondeo», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 фізично знищеним, оскільки витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

В той же час, ринкова вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди складає 282 954,65 грн., вартість транспортного засобу після дорожньо- транспортної пригоди склала 84 995,68 грн. 197 958,97 грн. - сума матеріального збитку.

Разом з тим, згідно Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 204782287 від 04.07.2021 року, ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну складає 130 000 грн., франшиза 2 500 грн.

ПрАТ «СК «ВУСО» в повному обсязі і відповідно до положень чинного законодавства виконало свої зобов`язання у встановленому законом порядку, виплативши позивачу страхове відшкодування в розмірі 127 500 грн.

В судовому засіданні, призначеному на 22.11.2022 року представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечував, просив суд відмовити у задоволенні позову, посилаючись на обставини, викладені у відзиві. Крім того, додав, що відповідачем було сплачено суму франшизи в сумі 2 500 грн.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги необхідно задовольнити частково з наступних підстав.

Встановлено, що 20 липня 2021 року в м. Києві відповідач ОСОБА_4 , керуючи автомобілем марки «Opel», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , внаслідок порушення правил дорожнього руху вчинив зіткнення з автомобілем марки «Ford Mondeo», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який на час ДТП належав на праві власності позивачу ОСОБА_3 .

Постановою Дарницького районного суду м. Києва у справі від 11 листопада 2021 року, ОСОБА_4 було визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Позивач є власником пошкодженого в ДТП транспортного засобу «Ford Mondeo», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , що підтверджується матеріалами справи.

Транспортний засіб «Opel», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_4 був застрахованим в ПрАТ «СК «ВУСО», що підтверджується Полісом № 204782287 від 04.07.2021 року. Ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну складає 130 000 грн., франшиза 2 500 грн.

У зв`язку із настанням страхового випадку страхова компанія здійснила страхове відшкодування збитків внаслідок вчинення ДТП у розмірі 127 500 грн., що підтверджується копією платіжного доручення від 17.08.2021 року.

Згідно копії ремонтної калькуляції № 2154958 від 03.08.2021 року вартість ремонту автомобіля без ПДВ становить 418 746,42 грн., а ринкова вартість ТЗ на дату ДТП до отриманих пошкоджень - становить 282 954,65 грн., ринкова вартість на дату ДТП з урахуванням отриманих пошкоджень під час ДТП- 84 995,68 грн.

За таких обставин сума невідшкодованого збитку становить - 70 458,97 грн. (282 954,65 грн. - 84 995,68 грн. - 127 500 грн.).

Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до п. 9.4 ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування.

Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Відповідно до ст. 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну майну потерпілого.

Забезпеченим транспортним засобом є транспортний засіб, зазначений у чинному договорі ОСЦПВВНТЗ та експлуатований особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована (п. 1.7 ст. 1 Закону № 1961-IV).

Особами, цивільно-правова відповідальність яких застрахована, є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду (п. 1.4 ст. 1 Закону № 1961-IV).

У зв`язку із настанням страхового випадку страхова компанія здійснила страхове відшкодування позивачу збитків внаслідок вчинення ДТП у розмірі 127 500 грн.

Згідно з ст.7, ст.10, ст. 11 ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінка майна проводиться на підставі договору про оцінку майна між суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання та замовником оцінки. Замовниками оцінки можуть бути особи, яким майно належить на законних підставах або у яких майно перебуває на законних підставах, а також ті, які замовляють оцінку майна за дорученням зазначених осіб.

Відповідно до ч.1 ст. 30 Закону № 1961-IV - «Транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди».

Отже в розумінні Закону № 1961-IV, а саме ст. 30, автомобіль «Ford Mondeo», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 вважається фізично знищеним, оскільки його ремонт є економічно необґрунтованим.

Відповідно до п. 2, ст. 30 Закону № 1961-IV, якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком.

У постанові Верховного Суду від 11 червня 2019 року в справі № 755/253/16-ц вказано, що порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який згідно зі статтею 8 ЦК України (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду.»

Оскільки вартість майнового збитку, завданого ОСОБА_3 пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини ОСОБА_4 , керуючої транспортним засобом, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, то із ОСОБА_4 на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (різницею між вартістю ТЗ до ДТП та вартістю ТЗ після ДТП) та отриманим страховим відшкодуванням.

Будь-яких належних та допустимих доказів на спростування розміру шкоди, встановленої висновком спеціаліста від 03.08.2021 року завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, стороною відповідача не надавалось. Клопотання про призначення експртизи відповідач не заявляв.

За таких обставин, вимоги про стягнення майнової шкоди підлягають задоволенню частково в сумі 70 458,97 грн., оскільки знайшли своє підтвердження належними доказами.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладенні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Згідно полісу № 204782287 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ліміт за шкоду, заподіяну майну складає 130 000 грн., франшиза 2 500 грн.

За таких обставин суд вважає необхідним стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 суми франшизи в розмірі 2 500 грн.

Будь-яких належних доказів сплати відповідачем на користь позивача суми франшизи в розмірі 2 500 грн. відповідачем не надано.

Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно із ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Сторонами не заперечується, що майно ОСОБА_3 було пошкоджено внаслідок неправомірних дій ОСОБА_4 , у зв`язку з чим позивач зазнав душевних страждань, що полягали у відчутті страху під час ДТП, зміні звичного способу життя внаслідок неможливості користуватися автомобілем.

За таких обставин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди в розмірі 3 000 грн.

З ОСОБА_4 також підлягають до стягнення на користь ОСОБА_3 , витрати, пов`язані з оцінюванням завданої шкоди в розмірі 7 000 грн., що підтверджується копією квитанції від 03.08.2021 року.

Вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу, суд виходить із диспозиції ч.1 ст. 137 ЦПК України, у відповідності до якої, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Так, згідно ч.2 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн. позивачем надано до суду Договір № 015-1/Л21 від 12.10.2021 року, Додаток № 1 до Договору, Акт виконаних робіт по наданню правничої допомоги, Ордер серії КС № 345642, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, квитанцію № 718807 від 29.12.2021 року на оплату послуг згідно Договору в розмірі 5 000 гр.

Розподіляючи витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу під час розгляду справи, суд дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи документи є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у вказаному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір доведений, документально обґрунтований та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат.

За таких обставин суд приходить до висновку, що зазначені витрати підлягають стягненню з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 в розмірі 5 000 грн.

Відповідно до ст. 133, 141 ЦПК України на користь позивача необхідно стягнути судовий збір з відповідача пропорційно задоволеним вимогам в розмірі 829,58 грн.

На підставі вищевикладеного та ст. 22, 1166, 1187, 1194 ЦК України, ст. 3, 9, 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», керуючись ст. 12, 13, 81, 82, 133, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа: приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_4 ) матеріальну шкоду у розмірі 70 458,97 гривень, суму франшизі в розмірі 2 500 гривень, моральну шкоду в розмірі 3 000 гривень, 7 000 гривень витрат, пов`язаних з оцінюванням завданої шкоди, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 гривень та судовий збір у розмірі 829,58 гривень.

У іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

СУДДЯ О.Р.ЛУЖЕЦЬКА