МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" лютого 2022 р. Справа №370/325/22

Макарівський районний суд Київської області

у складі: судді Мазки Н.Б.

із секретарем Гребінською Н.П.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні Макарівського районного суду Бучанського району Київської області в смт Макарів Бучанського району Київської області в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою

ОСОБА_1 , заінтересована особа Макарівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про встановлення факту смерті особи в певний час,

в с т а н о в и в:

заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, вказавши заінтересованою особою Макарівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про встановлення факту смерті батька ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Факт смерті ОСОБА_2 посвідчено лікарським свідоцтвом про смерть №500 від 01.12.2021 року, свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 04.12.2021 року, виданим відділом ДРАЦС Антрацитівським міськрайонним управлінням юстиції Міністерства юстиції Луганської Народної Республіки, про що 03.08.2021 року складено запис акту про смерть №2178. Причина смерті: короновірусна інфекція СОVID-19.

Отримати свідоцтво про смерть у Макарівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ встановленого зразка, який може бути прийнято відділом для здійснення реєстрації смерті.

Факт встановлення смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , необхідно для державної реєстрації смерті особи та отримання свідоцтва про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану, який розташований на підконтрольній Українському Уряду території. та в подальшому для звернення до органів Пенсійного фонду для оформлення державної допомоги на поховання.

Заявник ОСОБА_1 просить: встановити факт смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Антрацит Луганської області. Причина смерті: короновірусна інфекція СОVID-19.

Заявник ОСОБА_1 , начальник Макарівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану в Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) в судове засідання не з`явились.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Судом встановлено, що згідно свідоцтву про народження серії НОМЕР_2 , виданому Відділом реєстрації актів цивільного стану Антрацитівського міськрайонного управління юстиції Луганської області Україна, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 ; його батьками вказані: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (а.с.8).

З лікарського свідоцтва про смерть №500 від 01.12.2021 року, яке є остаточним, вбачається, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Місце проживання померлого: АДРЕСА_1 . Місце смерті: місто Антрацит Луганська Народна Республіка. Причина смерті: короновірусна інфекція СОVID-19 (а.с.10).

Відповідно довідки №4 від 28.12.2021 року, виданої виконавчим комітетом Томашівської сільської ради Фастівскього району Київської області, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 , дійсно зареєстрований та проживає (а.с.11).

Виниклі правовідносини, регулюються вимогами абзацу другого ст.257-1 ЦПК України, яким передбачено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 року №1275-р затверджено «Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція», згідно якому місто Антрацит Луганської області відноситься до такої території, де органи державної влади не здійснюють свої повноваження в повному обсязі внаслідок проведення антитерористичної операції.

Відповідно до вимог ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Згідно п.1 Постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями», визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України.

Згідно вимог ч.1-2 ст.4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Відповідно до ч.1-3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Статтею 17 ч.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.

Згідно вимог ст.18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Відповідно ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа, встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або оголошення її померлою.

Розділом 5 «Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні», затвердженими наказом Міністерства юстиції України N52/5 від 18.10.2000 року, із змінами, передбачено, що підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма N106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 року N545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за №1150/13024 (лікарське свідоцтво про смерть); б) фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 року №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за №1150/13024 (фельдшерська довідка про смерть); в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням не судових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.

Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров`я, де настала смерть, та інших осіб.

Оцінюючи надані заявником документи, суд враховує, що смерть особи є юридичним фактом, що має наслідком припинення, зміну та виникнення багатьох правовідносин, а тому має безпосереднє значення для реалізації різними особами своїх прав.

Відповідно до ст.3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

На сьогоднішній час лікарське свідоцтво про смерть, видане органом, який діє поза межами Конституції та законодавства України та не визнається на території України, а також довідка про причину смерті, видана медичним закладом тимчасово окупованої території, не є підставою для реєстрації смерті на території України.

Оцінюючи здобуті докази у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, а заяву такою, що підлягає задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що органи державної влади в місті Антрациті Луганської області тимчасово не здійснюють свої повноваження, тому факт смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в місті Антрациті Луганської області, може бути зареєстрований за межами такої території України.

Керуючись вимогами ст..212-215, 257-1 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

заяву задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Антрацит Луганської області; причина смерті: короновірусна інфекція СОVID-19.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області через Макарівський районний суд Київської області протягом десяти днів.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Суддя