РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2022 року

м. Рівне

Справа № 569/8637/21

Провадження № 22-ц/4815/1451/22

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Майданіка В.В.,

суддів: Боймиструка С.В.,

Хилевича С.В.,

секретар Крижов В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Рівному цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Кочмарьової Тетяни Сергіївни, діючої від імені ОСОБА_1 , на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 29 вересня 2022 року, у складі судді Харечка С.П., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та про визнання права власності на 1/2 частину квартири,

В С Т А Н О В И В :

Стислий виклад позовної заяви, оскаржуваного судового рішення та апеляційної скарги

28 квітня 2021 року ОСОБА_2 звернулась до суду з вказаним позовом до ОСОБА_1 , в якому просила:

--- встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в період з 01 січня 2015 року по 20 грудня 2020 року;

--- визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину придбаної в період спільного проживання квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 38,7 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101.

Свій позов, пославшись, зокрема, на ст.74 СК України, позивачка обґрунтувала наступним.

З 2015 року по 20 грудня 2020 року вона та ОСОБА_4 проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, у цей період вели спільний побут та мали взаємні права та обов`язки притаманні подружжю, що підтверджується належними доказами, зокрема, довідками голови ОСББ "Корольова-17".

25 червня 2020 року, у період спільного проживання, вона (позивачка) та ОСОБА_4 за спільні кошти та з метою задоволення потреб сім`ї придбали однокімнатну квартиру загальною площею 38,7 кв.м за адресою: АДРЕСА_2 , відповідно до нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу квартири.

У даній квартирі АДРЕСА_3 вона та ОСОБА_4 проживали однією сім`єю з 2015 року. Наразі вона продовжує в ній проживати.

11 листопада 2020 року ОСОБА_4 внаслідок падіння отримав важку травму голови. Того ж дня йому було проведено оперативне втручання резекційна трепанація черепа. В післяопераційному періоді стан ОСОБА_4 залишався важким. За весь час перебування ОСОБА_4 на стаціонарному лікуванні в нейрохірургічному відділенні КНП "Центральна міська лікарня" єдиною, хто здійснював догляд за ним та оплачував його лікування, була вона (позивачка).

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 помер. Витрати на його поховання були здійснені одноосібно нею.

Наразі вона (позивачка) продовжує проживати в зазначеній квартирі АДРЕСА_3 . Однак, батько ОСОБА_4 ОСОБА_1 заперечує її права власності на 1/2 частини даної квартири, погрожує їй, незважаючи на те, що коли ОСОБА_5 перебував у важкому стані в лікарні, ОСОБА_1 говорив, що все буде добре і все добровільно врегулюється, лише щоб вона доглянула сина і була поряд з ним.

24.12.2020 року, буквально відразу після смерті та поховання ОСОБА_4 , до вказаної квартири АДРЕСА_3 , де вона (позивачка) проживала спільно з ОСОБА_6 , прибув батько останнього ОСОБА_1 з вимогами та психологічним тиском віддати автомобіль BMW 530D, який купувався ОСОБА_6 , проте був оформленим на ОСОБА_1 . Того ж дня вона, не відійшовши після похорон та смерті ОСОБА_4 , віддала йому автомобіль з приналежними ключами та документами, про що свідчить розписка.

28.12.2020 року вона аналогічним чином віддала ОСОБА_1 , який приїхав з такою вимогою, всі документи на квартиру АДРЕСА_4 , а також банківські квитанції про оплату пайових внесків, ключі тощо. Хоча, зазначила, що вказана квартира АДРЕСА_5 була придбана ОСОБА_6 шляхом виплати ним пайових внесків згідно договору про пайову участь, однак оформлена також на батька ОСОБА_1 . Весь ремонт зазначеної квартири та всі меблі були здійснені та куплені за спільні кошти її (позивачки) та ОСОБА_4 . ОСОБА_1 раніше обіцяв переоформити вказану квартиру АДРЕСА_5 на ОСОБА_4 .

У зв`язку з викладеним позивачка просить задовольнити позов.

Ухвалою суду від 17 травня 2021 року було відкрито провадження у справі за вказаним позовом (а.с.67 т.1).

У своєму відзиві на вказану позовну заяву відповідач ОСОБА_1 подав 07.06.2021 року відзив, в якому просив позовну заяву залишити без розгляду з огляду на таке.

Довідка з ОСББ не може свідчити про спільний побут, оскільки працівники ОСББ могли лише бачити, хто заходив у квартиру померлого ОСОБА_4 чи виходив з неї. Тобто, вказана у довідці інформація є надуманим та нічим не підтвердженим припущенням.

Усі витрати на померлого ОСОБА_4 під час його перебування в комі позивачка здійснювала за його (тобто відповідача) рахунок, адже саме він передав їй гроші на лікування померлого в сумі 2000 доларів США, про що вона "забула" повідомити суд.

Спірна квартира АДРЕСА_3 була придбана за кошти померлого та його родичів, а тому навіть якщо буде встановлено факт проживання позивачки однією сім`єю з померлим, то вказана квартира АДРЕСА_3 не може бути визнана спільною сумісною власністю. При цьому вказав, що зазначена квартира була у власності померлого ОСОБА_4 , який після розлучення з колишньою дружиною ОСОБА_7 повинен був виплатити половину її вартості колишній дружині. Однак, на той момент коштів у нього не було і виплату за квартиру здійснила сестра померлого ОСОБА_8 . Про це свідчить розписка від ОСОБА_7 . Таким чином, купівля частини спірної квартири була здійснена за кошти сестри померлого ОСОБА_9 . Отже, Позивачка не має ніякого відношення до купівлі спірної квартири.

Позивачка безпідставно звинувачує його в погрозах, які він нібито висловлював на її адресу, оскільки нею не надано жодних доказів на підтвердження цього.

У користуванні померлого були гараж та машина на іноземних номерах, однак про це майно позивачка не згадала, натомість згадує про автомобіль BMW 530D, який зареєстрований на відповідача.

Посилання позивачки на обставини щодо квартири АДРЕСА_4 , яка належить відповідачу, не стосуються предмета спору.

Позивачка не надала доказів на підтвердження факту проживання спільно з померлим не менше 5 років. Крім того, ОСОБА_7 підтвердить, що позивачка в період з 2015 року до смерті ОСОБА_10 не проживала з останнім постійно, оскільки померлий підтримував тісний зв`язок з колишньою дружиною і вони періодично жили разом у спірній квартирі АДРЕСА_1 . Також, позивачка на похоронах померлого, при свідках, неодноразово говорила сину померлого про те, що періодично проживала з ним останні 2 роки.

Щодо поховання померлого, то позивачка оплатила лише вартість гробу та вартість перевезення тіла з міста Рівне в село, де він був похований. Всі інші витрати (за похоронну службу в храмі, за оренду машини, за поминальним обід, за оздоблення штучними квітами і т.д.) здійснив відповідач зі своєю дружиною батько і мати померлого.

Навіть якщо суд протиправно встановить факт проживання позивачки та померлого однією сім`єю, то позивачка входить лише до 4-ї черги спадкування за законом. Натомість у померлого є живі спадкоємці 1-ї, 2-ї і 3-ї черг, першими з яких є син та батьки померлого. Отже, можливе рішення суду прямо впливає на права відповідача та права інших спадкоємців померлого (а.с.114-118 т.1).

У відповіді на відзив відповідача ОСОБА_1 позивачка просить її позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, посилаючись на таке.

Зазначила, що у відзиві відповідач виклав свої міркування, однак не надав докази на підтвердження обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень.

Також зазначила, що відповідач визнає факт того, що саме вона (позивачка) здійснювала догляд за ОСОБА_6 в період його хвороби, визнає наявність родинних стосунків у неї (позивачки) з родичами ОСОБА_4 .

Вказала, що розписка від 25.06.2020 року від ОСОБА_7 про нібито отримання нею від ОСОБА_9 7600 доларів США в якості 1/2 частини від вартості спірної квартири АДРЕСА_3 є фіктивною, адже жодні кошти ОСОБА_11 для ОСОБА_7 чи ОСОБА_4 для купівлі спірної квартири АДРЕСА_3 не передавалися. Дана розписка використовується як засіб недобросовісної процесуальної боротьби та спосіб вивести майно з розподілу. При цьому послалася на висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 06.03.2019 року у справі №317/3272/16. Про фіктивний характер розписки, як вважає позивачка, свідчить написання її не безпосередньо померлим ОСОБА_6 (і оформлення позики між ним та його сестрою). Немає жодних доказів того, що ОСОБА_5 уповноважував/просив сестру ОСОБА_12 надати гроші для ОСОБА_7 .

Також зазначила про те, що презумпцію спільності права подружжя на майно, яке набуте в період шлюбу, може бути оспорено одним з подружжя, при цьому тягар доказування покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Також вказала, що не погоджується з доводами відповідача про те, що посилання на обставини щодо іншої квартири (квартири АДРЕСА_5 ) не стосуються предмету доказування.

Також, зазначила, що у цій справі є неправильним посилання відповідача на норми спадкового права, оскільки позов поданий на підставі норм сімейного права.

Посилається на помилковість міркувань відповідача про те, що позивач подав заяву в порядку окремого провадження.

Крім того, вказала на хибність посилань відповідача про не проживання позивачкою з померлим з 2015 року однією сім`єю, оскільки він (померлий) підтримував зв`язок з колишньою дружиною ОСОБА_7 . При цьому послалася на те, що рішенням Рівненського міського суду від 05.07.2013 року було розірвано шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (а.с.131-136 т.1).

Ухвалою суду від 21 жовтня 2021 року до участі у розгляді справи в якості співвідповідача було залучено ОСОБА_3 , сина померлого ОСОБА_4 , який разом із сторонами у цій справі прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4 (а.с.221 т.1).

У своєму відзиві на вказану позовну заяву співвідповідач ОСОБА_3 подав 24.11.2021 року відзив, в якому просив у задоволенні позову відмовити з огляду на таке.

Зазначив, що обставини, викладені позивачкою у позові, не відповідають дійсності. З 2011 по 2017 рік він (відповідач ОСОБА_3 ) навчався у Тернопільському державному медичному університеті. До моменту його одруження, 17.02.2017 року, він, будучи студентом, регулярно приїжджав до батьків у м. Рівне. Часто залишався на декілька днів проживати у батька за місцем його постійного проживання по АДРЕСА_2 . Однак, ніяка жінка з батьком там не проживала.

17.02.2017 року він (відповідач ОСОБА_13 ) одружився в м. Рівному. Весілля допомагали організувати його батько ОСОБА_4 та мама ОСОБА_7 . Зазначає, що його батьки хоча й були розлучені офіційно, але вони підтримували стосунки. У цей час вони були однією сім`єю, батько часто залишався у ОСОБА_7 на ніч. Батьку ОСОБА_14 ніхто не дзвонив з приводу його відсутності, не турбувався. Будь-яких відомостей про існування другої дружини батька не було. ОСОБА_5 не повідомляв ні йому (його сину), ні колишній дружині про стосунки з іншою жінкою і вони цього не знали. Не говорили про це і його друзі та родичі.

Також вказав, що на самому весіллі його батько був увесь час з його мамою ОСОБА_7 , іншої жінки з ним не було.

З лютого 2017 року він (співвідповідач) у батька вже не проживав, бо винаймав з дружиною квартиру, але вони з батьком часто зустрічалися. Батько не повідомляв йому, що має іншу жінку.

Про ОСОБА_15 , йому (співвідповідачу) стало відомо, коли він дізнався, що його батько перебуває у КНП "Центральна міська лікарня". Він з своєю матір`ю, ОСОБА_7 , прийшли в лікарню, щоб вияснити, що сталося з батьком, поговорити з лікарем. Нейрохірургічне відділення тоді перебувало на карантині, було закритим і доступу туди не було. Обдзвонивши родичів, вони дізналися від сестри батька ОСОБА_11 , що до батька ОСОБА_4 ходить ОСОБА_16 , яка є медпрацівником. Також від ОСОБА_17 вони дізналися, що ОСОБА_1 передав ОСОБА_18 кошти для покупки ліків та всього необхідного. Його (тобто співвідповідача) не пускали до батька у відділення в лікарні, дозволили з ним побачитись тільки одного разу завдяки допомозі лікаря, який проводив операцію його батьку.

Зазначає, що його батько був похований в с. Дубівка Вараського району (колишній Володимирецький р-н). Похованням батька займався його дід ОСОБА_1 .

Щодо придбання у 2020 році спірної квартири АДРЕСА_1 , зазначає, що вказана квартира була придбана його батьками 11.01.2002 року під час перебування їх у зареєстрованому шлюбі, тому дана квартира відповідно до ст.60 СК України була спільною сумісною власністю подружжя і батькові умовно належало 1/2 ідеальна частка цієї квартири. В 2020 році його батько ОСОБА_5 викупив свою 1/2 частину цієї квартири у його матері ОСОБА_7 та заплатив за її придбання 7 500 доларів.

Також вказав, що його батько ОСОБА_5 після розлучення з його матір`ю ОСОБА_7 не одружувався і не планував одружуватися. Його батько був юридично обізнаний, оскільки довгий час працював у міліції. І якби він мав серйозні почуття до позивачки ОСОБА_2 та такі ж наміри створити з нею сім`ю, то він би офіційно уклав з нею шлюб. А стосунки свого батька з ОСОБА_2 розцінює як мимовільні, зазначивши, що після розлучення з його (співвідповідача) матір`ю батько мав такі ж стосунки і з іншими жінками (а.с.226-227 т.1).

У відповіді на відзив співвідповідача ОСОБА_3 представник позивачки адвокат Кузьменюк-Волошина Н.М. просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, посилаючись на таке.

Викладені вказаним співвідповідачем обставини частково не відповідають дійсності, а частково неправдиві. В кінці 2017 року від свахи ОСОБА_4 позивачка та ОСОБА_5 дізналися про відрахування його сина, співвідповідача, з останнього семестру медичного університету. Після цього ОСОБА_5 був у пригніченому стані, адже він багато коштів давав на навчання сина. Після цього з кінця 2017 року до самої своєї смерті ОСОБА_5 не розмовляв з сином, співвідповідачем.

Також вказала, що на весіллі сина ОСОБА_5 був лише на офіційній частині, на святкування не пішов.

Також зазначила про неправдивість обставин щодо купівлі спірної квартири АДРЕСА_3 , викладені співвідповідачем, адже вони спростовуються змістом укладеного договору (а.с.244-246 т.1).

У своєму поясненні на відповідь на відзив співвідповідач ОСОБА_13 просив у позові відмовити за безпідставністю. При цьому зазначив про те, що стосунки з батьком ОСОБА_6 були поновлені вже в липні 2018 року, коли він закінчив Львівський медичний інститут та повідомив про це батька. Обставини відрахування свого часу його з навчання жодним чином не впливає на предмет спору (а.с.12-14 т.2).

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 29 вересня 2022 року позов було задоволено. Суд вирішив:

--- встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в період з 01 січня 2015 року по 20 грудня 2020 року;

--- визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/2 частину придбаної в період спільного проживання квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 38.7 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101;

--- стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 в рівних частинах на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору в розмірі 2830,05грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка та ОСОБА_4 проживали разом без реєстрації шлюбу з січня 2015 року до дня смерті останнього ІНФОРМАЦІЯ_4 , а також виходив з встановлення того, що позивачка доглядала за ОСОБА_4 в лікарні та займалася організацією ритуальних послуг у м. Рівне. Також суд виходив з відсутності доказів того, що хтось інший, крім позивачки, здійснював догляд, забезпечував медикаментами ОСОБА_4 .

Також суд виходив з того, що особам, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти.

Також суд виходив з того, що до показань свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_7 (про те, що кошти за спірну квартиру колишній дружині ОСОБА_4 передавала ОСОБА_11 , про що вона написала розписку) слід віднестися критично, оскільки договір купівлі продажу спірної квартири був посвідчений нотаріально в присутності сторін цього договору. При цьому суд вважав нелогічним той факт, що особа яка продавала квартиру, передала розписку про отримання коштів третій особі, яка не є стороною договору купівлі-продажу квартири. Також при цьому суд вважав, що вказані покази не узгоджуються з позицією відповідача ОСОБА_1 , який вказував на різне походження коштів на придбання квартир. Також суд вважав, що факт продажу квартири вказує, що ОСОБА_5 та ОСОБА_7 спільного господарства після розлучення не вели.

Також суд виходив з того, що з пояснень сторін убачається, що позивачка до смерті ОСОБА_4 проживала в спірній квартирі АДРЕСА_3 , всі достовірно зазнали про цей факт і ніхто із сторін до неї претензій не мав.

У своїй апеляційній скарзі адвокат Кочмарьова Тетяна Сергіївна, діюча від імені ОСОБА_1 ,просить рішення скасувати і постановити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. При цьому вона послалася на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права та неповне з`ясування обставин справи.

Зокрема, вказала, що суд не врахував ту обставину, що після смерті ОСОБА_4 спадщину прийняли, крім позивачки, також і батько та син померлого (відповідачі у справі). Мати ж померлого відмовилась від спадщини на користь батька померлого. Тому вважає передчасним звернення позивачки до суду з цим позовом, вважає, що вона мала б спочатку в порядку окремого провадження встановити факт проживання з померлим однією сім`єю без реєстрації шлюбу більше 5 років, залучивши в якості заінтересованих осіб усіх спадкоємців, а вже потім, якщо спадкоємці оспорюють чи не визнають право на частку спадкоємця, позивачка могла б звернутись до суду за захистом своїх прав.

Також зазначила, що суд не прийняв до уваги того, що у справі відсутні докази на підтвердження купівлі спірної квартири за спільні кошти позивачки та померлого ОСОБА_4 . При цьому вказала, що спочатку дана квартира була придбана 11.01.2002 року під час перебування сторін у шлюбі і за таких обставин нотаріус Наумець Л.К. мала б з`ясувати, чи перебуває квартира на момент відчуження (25.06.2020 року) в особистій приватній власності продавця, чи не перебуває, та взяти на підтвердження даних фактів відповідні заяви. Також нотаріус мала б перевірити, чи перебуває покупець на момент купівлі квартири в шлюбі, відібравши відповідну заяву.

Також вказала, що судом залишено поза увагою недоведеність факту того, що позивачка проживала постійно з 2015 року у спірній квартирі. При цьому вказала, що суд проігнорував і не зазначив у своєму рішенні покази свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_19 , які спростували даний факт. До Акту сусідів від 29.01.2021р (а.с.36 т.1), на її думку, слід ставитися критично, оскільки зазначені в Акті особи не були допитані в судовому засіданні. До того ж послалася на те, що позивачка у різних документах вказує три різні місця свого проживання, які відмінні від адреси спірної квартири. Зазначила також, що в даний час позивачка проживає у спірній квартирі без належних правових підстав (без реєстрації, без правовстановлюючого документу, без договору оренди квартири тощо).

Також зазначила, що суд не прийняв до уваги недоведеність наявність між ОСОБА_6 та позивачкою усталених відносин протягом 2015-2020рр, які притаманні подружжю. При цьому послалась на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 15.08.2019 року у справі №588/350/15-ц, відповідно до якої факт спільного відпочинку, спільна присутність на святкуванні свят та пересилання коштів без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не можуть свідчити про наявність усталених відносин, які притаманні подружжю. Також при цьому вважає, що довідка ОСББ "Соборна 283" від 07.04.2021р не є доказом того, що сторони вели з 06.12.2019р спільне господарство, оскільки вона підписана не директором ОСББ. До того ж, вказала, квартира АДРЕСА_4 належить батьку померлого ОСОБА_1 .

У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Кузьменюк-Волошина Наталія Михайлівна, яка діє від імені позивачки ОСОБА_2 , просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Справу було призначено до апеляційного розгляду на 13.12.2022 року об 11-30 годині, однак співвідповідач ОСОБА_3 , який був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, до суду не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності. У зв`язку з цим апеляційний суд вважає причину неявки в судове засідання вказаної особи неповажною, вважає, що відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України його неявка не перешкоджає розгляду справи, а тому ухвалив розглянути справу за його відсутності.

Заслухавши доповідача, учасників процесу, що з`явились, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Фактичні обставини, встановлені судом

З матеріалів справи та встановлених судом обставин вбачається наступне.

Згідно заочному рішенню Рівненського міського суду від 05 липня 2013 року у справі №569/9896/13-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_7 про розірвання шлюбу було розірвано шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Рішення суду набрало законної сили 29.07.2013 року (а.с.137 т.1).

Вказаним заочним рішенням встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 01 жовтня 1993 року.

Відповідно до Повідомлення нотаріуса від 28.08.2021р відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_13 є відповідно батьком та сином ОСОБА_4 (а.с.217 т.1).

Згідно Договору купівлі-продажу квартири від 25.06.2020 року між ОСОБА_4 (покупець) та ОСОБА_7 (продавець) було укладено договір купівлі-продажу спірної квартири АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Наумець Л.К., номер реєстру 666. Вартість квартири складає 384 570,00 грн (а.с.249-250 т.1).

Відповідно до вказаного Договору купівлі-продажу квартири від 25.06.2020 року:

--- квартира належить Продавцю на підставі договору купівлі-продажу від 11.01.2002 року (п.2);

--- квартира складається з однієї житлової кімнати площею 20,3 кв.м, її загальна площа 38,7 кв.м (п.3);

--- продаж квартири вчинено за 384 570,00 грн, які покупець сплатив продавцю до оформлення цього договору; продавець своїм підписом під цим договором підтверджує проведення з боку покупця повного розрахунку;

--- продавець не перебуває у шлюбі, а покупець повідомив, що він теж не перебуває у зареєстрованому шлюбі (п.9);

--- сторони договору стверджують, що цей правочин не є фіктивним, не приховує іншого правочину, відповідає їх справжній волі створити для себе юридичні наслідки (п.10).

Із витягу 214052418 з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 25.06.2020 року вбачається, що ОСОБА_4 є власником спірної квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 25.06.2020р (а.с.11 т.1).

Згідно Свідоцтву про смерть серії НОМЕР_1 від 22.12.2020р ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 49 років (а.с.10 т.1).

Із повідомлення Володимирецької районної державної нотаріальної контори вбачається, що після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , заведено спадкову справу №302021, коло спадкоємців складається з :

ОСОБА_13 син (заява про прийняття спадщини №675 від 16.06.2021 року);

ОСОБА_1 батько (заява про прийняття спадщини №401 від 02.04.2021 року;

ОСОБА_20 мати (заява про відмову від спадщини №402 від 02.04.2021 року на користь свого чоловіка (батька померлого ОСОБА_1 );

ОСОБА_16 (заява про прийняття спадщини №731 від 03.02.2021 року) (а.с.217 т.1).

Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_13 заперечували, що у квартирі АДРЕСА_1 з 2015 року разом з ОСОБА_4 проживала ОСОБА_2 , стверджуючи, що позивачку в квартирі ніхто ніколи не бачив і ОСОБА_5 не повідомляв що проживає з жінкою. Про позивачку дізналися коли ОСОБА_5 перебував на лікуванні в нейрохірургічному відділенні Рівненської центральної міської лікарні.

Свідки сторони відповідача ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , суду показали, що ОСОБА_5 проживав сам, мав багато друзів, часто заводив стосунки з жінками, і не мав наміру одружуватися.

Зі свого боку, позивачка ОСОБА_16 суду пояснила, що з ОСОБА_6 проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 2015 року в спірній квартирі АДРЕСА_1 , мали взаємні права та обов`язки, вели спільний побут. Вказала, що вона офіційно працює в Орендному підприємстві санаторій "Червона калина". З січня 2016 року по грудень 2020 року отримала заробітну плату, яка становить 711477,15 грн. ОСОБА_5 мав тимчасові заробітки, останнє його місце роботи інструктор навчання водіння автомобіля з 16.12.2013 року по 3011.2016 рік. Вказала, що спірну квартиру АДРЕСА_3 в 2020 році придбали за спільні кошти. Як подружжя купували меблі, мали закінчити ремонт і проживати в квартирі АДРЕСА_4 , яку придбав ОСОБА_5 , і оформив на свого батька ОСОБА_1 . Однак, внаслідок події, яка сталася з ОСОБА_14 , вони офіційно не одружилися.

Згідно довідки від 23.03.2021р Орендного підприємства санаторій "Червона калина" з січня 2016 року по грудень 2020 року позивачка отримала заробітну плату в розмірі 711477,15 грн (а.с.35).

До матеріалів справи долучені фотографії спільної поїздки в травні 2015 року до Білорусії в м. Брест ОСОБА_4 та ОСОБА_2 (на фото та файлі на СД-диску відображена дата 2015 рік) та фотографії святкування днів народжень та відпочинку з друзями.

Згідно акту від 29.01.2021 року п`ять мешканців будинку АДРЕСА_6 (проживають у квартирах АДРЕСА_7 , АДРЕСА_8 , АДРЕСА_9 , АДРЕСА_10 ) підтвердили, що ОСОБА_2 постійно проживала з ОСОБА_4 як сім`я у квартирі АДРЕСА_1 , вели спільний побут, оплачували вчасно плату на утримання будинку АДРЕСА_6 та мали добропорядні стосунками з сусідами та мешканцями будинку (а.с.36 т.1).

Відповідно до Довідки від 31.03.2021р, виданої головою ОСББ "Корольова-17", ОСОБА_16 та ОСОБА_4 постійно проживали як сім`я з 2015 року у квартирі АДРЕСА_1 . Вони зарекомендували себе з позитивної сторони, вели спільний побут, оплачували вчасно та у повному обсязі плату на утримання будинку, підтримували добропорядні стосунки з сусідами та мешканцями будинку, брали активну участь у обговоренні проблемних питань ОСББ (а.с.37 т.1).

Згідно довідки, виданій головою ОСББ "Соборна 283", ОСОБА_2 та ОСОБА_4 з дати заснування ОСББ, а саме 06.12.2019 року, займалися ремонтом та омеблюванням квартири АДРЕСА_4 та вирішували питання щодо укладання договорів на предмет газопостачання/електропостачання/вивезення побутових відходів, тощо. ОСОБА_2 та ОСОБА_4 завжди брали активну участь в обговоренні проблемних питань ОСББ. ОСОБА_1 в будинку ніхто не знає, до адміністрації ОСББ "Соборна 283" він не з`являвся (а.с.51 т.1).

Відповідно до Договору підряду на виготовлення меблів від 18 травня 2020 року, акту здачі-приймання робіт від 23 вересня 2020 року за адресою АДРЕСА_11 , замовник ОСОБА_2 , виконавець ОСОБА_25 було здійснено замовлення на виготовлення меблів, роботу було прийнято (а.с.174 т.1).

Свідок ОСОБА_25 суду показав, що він дійсно в квартиру АДРЕСА_4 виготовляв та встановлював меблі і розраховувалась з ним ОСОБА_2 .

Згідно довідки КЗ "Обласне бюро судово-медичної" експертизи РОР" від 26.02.2021 року, вбачається, що згідно запису в Журналі реєстрації трупів №440 в судово-медичному морзі, тіло ОСОБА_4 для захоронення та відповідне лікарське свідоцтво про смерть №718 були отримані 21.12.2020 року громадянкою ОСОБА_2 , жителькою АДРЕСА_12 (а.с.29 т.1).

За договором про надання послуг від 20.12.2020 року та акту-прийняття виконаних робіт від 21.12.2021 року ФОП ОСОБА_26 , надано ритуальні послуги та послуги транспортування на суму 13100грн, замовник ОСОБА_2 (а.с.31-32 т.1).

Згідно довідки лікуючого лікаря ОСОБА_27 убачається, що ОСОБА_4 з 11.11.2020 року по ІНФОРМАЦІЯ_4 (помер) перебував на лікуванні в нейрохірургічному відділенні Рівненської центральної міської лікарні з діагнозом «Внутрішньочерепна травма з переломом кісток склепіння черепа, крововиливами в речовину та під оболонки головного мозку». За весь час перебування ОСОБА_4 на стаціонарному лікуванні єдиною, хто забезпечувала догляд, оплачувала лікування, продуктовими сумішами для зондового харчування, засобами догляду, була ОСОБА_2 (а.с.14 т.1).

Матеріали справи містять копії чеків та квитанцій на придбання медикаментів та матеріалів на лікування ОСОБА_28 в період 11.11.2020 року по 20.12.2020 року, надані позивачкою (а.с.15-28 т.1).

Разом з тим, сторони не заперечували, що відповідач ОСОБА_1 передавав ОСОБА_2 2000 доларів США на лікування ОСОБА_28 .

В судовому засіданні свідки ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , підтвердили факт спільного проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , як особи які їх добре знають, спілкувалися з ними, і сприймали їх як чоловіка та жінку.

Свідки ОСОБА_32 , ОСОБА_33 показали, що вони знають про стосунки ОСОБА_2 та ОСОБА_4 як чоловіка та жінки, оскільки мали дружні стосунки, разом відпочивали та відвідували батьків позивача. Достовірно знають про те, що саме ОСОБА_34 та ОСОБА_14 робили ремонт квартири на АДРЕСА_13 .

З досліджених в судовому засідання СМС повідомлень між ОСОБА_35 та ОСОБА_36 , убачається що саме позивачка забезпечувала догляд за ОСОБА_28 .

Відповідно до копії розписки від 25.06.2020 року, яка написана на адресу ОСОБА_11 від імені ОСОБА_7 , остання зазначила про те, що вона отримала від ОСОБА_11 гроші в сумі 7600 доларів США в якості 1 /2 від вартості квартири АДРЕСА_1 (а.с.125 т.1).

В судовому засіданні ОСОБА_11 заперечувала про стосунки позивачки з її братом ОСОБА_6 . Вказала, що позивачці її батько передавав гроші на лікування ОСОБА_14 . Пояснила, що кошти 7500 доларів США за купівлю квартири АДРЕСА_1 вона передала ОСОБА_7 , а їй передав її батько відповідач ОСОБА_1 . В той же час вказала, що у її брата ОСОБА_14 проблем з фінансами не було.

Свідок ОСОБА_7 суду також пояснила, що після розлучення стосунки з ОСОБА_28 були хороші. Кошти за квартиру АДРЕСА_1 їй передавала ОСОБА_11 , про що вона написала розписку.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтвердив факт того, що весною 2020 року ОСОБА_5 та ОСОБА_16 приїжджали до них в село Дубівка, Вараського району, він сприйняв позивачку як знайому ОСОБА_14 . Коли ОСОБА_14 потрапив у лікарню, він передав 2000 доларів США на його лікування саме ОСОБА_2 . Під час перебування ОСОБА_14 в лікарні він зупинявся ночувати в квартирі по АДРЕСА_1 , де проживала позивачка ОСОБА_37 . Після смерті сина ОСОБА_14 саме вона на його вимогу повернула документи на автомобіль та квартиру. Пояснив, що кошти на купівлю спірної квартири по АДРЕСА_1 в 2020 році передавав він. Квартиру АДРЕСА_4 купував за власні кошти, які мав із ведення особистого господарства.

При апеляційному розгляді справи позивачка вказала, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі до 2005 року, тоді шлюб було розірвано у судовому порядку.

Таким чином, сторонами у справі не заперечується, що позивачка ОСОБА_16 та ОСОБА_28 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , в період часу, який є предметом розгляду (з 01.01.2015 року по 20.12.2020 року) не перебували в будь-якому іншому шлюбі.

Нормативно-правове обґрунтування та позиція суду апеляційної інстанції

Відповідно до ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно зі ст.74 СК України:

--- якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними (частина 1);

--- на майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу (частина 2).

Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них певних прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно.

Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків.

Згідно із ч.4 ст.368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Ураховуючи викладене, особам, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти.

Презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними у період шлюбу, може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10.04.2019 року у справі № 647/1814/17.

Під час розгляду справи судом першої інстанції обґрунтовано встановлено, що позивачка та ОСОБА_28 проживали разом без реєстрації шлюбу з січня 2015 року до дня смерті останнього, ІНФОРМАЦІЯ_4 , що вони вели спільний побут, спільне господарство та мали взаємні права та обов`язки. Також судом встановлено, що вказані особи за час спільного проживання придбали спірну квартиру під час перебування у фактичних шлюбних відносинах.

Суд повно, всебічно дослідив обставини справи та дав належну оцінку зібраним у справі доказам (показам свідків, довідці ОСББ "Корольова-17" від 31.03.2021р, акту від 29.01.2021 року), а тому прийшов до свого вірного висновку, залишивши поза увагою показань відповідачів, свідка ОСОБА_11 та даних, які містяться у розписці від 25.06.2020 року, зазначаючи, що є нелогічним той факт, що особа, яка продавала квартиру, передала розписку про отримання коштів третій особі, яка не є стороною договору купівлі-продажу квартири.

При цьому апеляційний суд враховує й те, що, укладаючи договір купівлі-продажу квартири від 25.06.2020 року, покупець ОСОБА_28 самостійно розпорядився своїми правами та визнав той факт, що спірна квартира, яку він купує, повністю належить на праві власності його колишній дружині, її продавцю ОСОБА_7 , на підставі договору від 11.01.2002 року. Тобто, він за власним вибором не поширив режим спільної сумісної власності на вказану квартиру, яка була куплена продавцем ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_5 , а саме під час шлюбу з ним ( ОСОБА_6 ).

Отже, висновки суду першої інстанції підтверджено матеріалами справи та не спростовано скаржником.

Доводи апеляційної скарги не обґрунтовані вимогами закону, належними доказами і є такі, що висновки суду не спростовують.

Зокрема, не можуть бути прийняті до уваги посилання на передчасність пред`явлення цього позову з огляду на необхідність спочатку в порядку окремого провадження встановлення факту проживання з померлим однією сім`єю без реєстрації шлюбу більше 5 років, залучивши в якості заінтересованих осіб усіх спадкоємців. При цьому суд апеляційної інстанції виходить з помилкового тлумачення скаржником відповідних норм законодавства.

Також, слід залишити поза увагою й посилання скаржника на відсутність доказів на підтвердження купівлі спірної квартири за спільні кошти позивачки та померлого ОСОБА_4 та на підтвердження проживання останнього однією сім`єю з позивачкою. При цьому апеляційний суд враховує наявні у справі докази спільного проживання позивачки та ОСОБА_4 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з січня 2015 року до дня смерті останнього, ІНФОРМАЦІЯ_4 (покази свідків, довідка ОСББ "Корольова-17" від 31.03.2021р, акт від 29.01.2021 року тощо), а також враховує ненадання відповідачами, які є спадкоємцями покупця спірної квартири, належних доказів на спростування поширення на спірну квартиру під час її купівлі 25.06.2020 року режиму спільної сумісної власності. Щодо посилань скаржника на зазначення позивачкою різних адрес свого проживання, крім спірної квартири, то це на думку апеляційного суду не містить в собі підстав для спростування встановлених судом обставин та скасування рішення. Також апеляційний суд враховує зміст відповідного договору купівлі-продажу від 25.06.2020 року, згідно з яким продаж квартири, власником якої є продавець ОСОБА_7 , вчинено за 384 570,00 грн, які покупець сплатив продавцю до оформлення цього договору, а продавець своїм підписом під цим договором підтверджує проведення з боку покупця повного розрахунку. Також апеляційний суд відхиляє доводи щодо недотримання нотаріусом під час укладання договору від 25.06.2020 року відповідної процедури, оскільки це не відповідає матеріалам справи.

Крім того, підлягають відхиленню й посилання скаржника на неспроможність довідки ОСББ "Соборна 283" від 07.04.2021р та належність квартири АДРЕСА_4 батьку померлого, ОСОБА_1 . При цьому апеляційний суд виходить з того, що зазначені доводи, як і решта, не впливають на правильність прийнятого рішення та не містять в собі підстав для скасування чи зміни рішення.

Висновки суду апеляційної інстанції

Оскільки суд першої інстанції прийняв рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України це є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу адвоката Кочмарьової Тетяни Сергіївни, діючої від імені ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 29 вересня 2022 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складення повного тексту постанови 14 грудня 2022 року.

Головуючий Майданік В.В.

Судді: Боймиструк С.В.

Хилевич С.В.