ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3446/22 Справа № 212/89/22 Суддя у 1-й інстанції - Дехта Р.В. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2022 року м.Кривий Ріг

Справа № 212/89/22

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Бондар Я.М., Остапенко В.О.

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Геліос»,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу позивачки ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 січня 2022 року, яка постановлена суддею Дехтою Р.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 17 січня 2022 року, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» (надалі ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк»), Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Геліос» (надалі ТОВ «ФК «Геліос») про визнання правочину недійсним.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 січня 2022 року направлено справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», ТОВ «ФК «Геліос» про визнання правочину недійсним до Шевченківського районного суду міста Києва за підсудністю.

В апеляційній скарзі позивачка ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати та направити справу до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неврахування того, що позов подано за місцем завдання шкоди, у порядку ч. 8 ст. 28 ЦПК України, за місцем виконання договору та за місцем проживання позивачки, яка є людиною похилого віку та проживає у місці Кривому Розі.

У відзиві на апеляційну скаргу, до якого додано докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи, представник відповідача ТОВ «ФК «Геліос» зазначає, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм процесуального права, а тому ухвалу суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 2 ст. 369 ЦПК України, оскільки оскаржується ухвала суду, зазначена в п. 9 ч. 1 ст. 353 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Передаючи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», ТОВ «ФК «Геліос» про визнання правочину недійсним за підсудністю до Шевченківського районного суду міста Києва , суд першої інстанції виходив з того, що у відповідності з вимогами ч.2 ст. 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Згідно матеріалів справи, відповідач ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» знаходиться в м. Києві, юридична адреса: вулиця Дегтярівська, будинок 27Т, відповідач ТОВ «ФК «Геліос» теж знаходиться в м. Києві, юридична адреса: вул.Нижній Вал, будинок 7-9, у зв`язку з чим, спір підлягає розгляду за територіальною підсудністю Шевченківським районним судом міста Києва.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року № 3477-IV, інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, закріпленого у п.1 ст.6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

У пунктах 1, 2 та 36 Постанови №3 Пленуму «Про деякі питання визначення юрисдикції та визначення підсудності цивільних справ» від 01 березня 2013 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснив, що Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист та передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (статті 55, 124), а статтею 18 Закону України від 07 липня 2010 року №2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» (далі Закон № 2453-VI) визначено, що суди загальної юрисдикції спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Суди мають враховувати, що забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950, далі Конвенція 1950 року), а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (стаття 8 Закону №2453-VI).

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності.

Підсудність - це розподіл підвідомчих загальним судам цивільних справ між різними судами першої інстанції залежно від роду (характеру) справ, що підлягають розгляду, і від території, на яку поширюється юрисдикція того чи іншого суду.

Територіальна підсудність - це підсудність цивільної справи загальному суду в залежності від території, на яку поширюється юрисдикція даного суду. За її допомогою вирішується питання, яким з однорідних судів підсудна для розгляду відповідна справа.

Критеріями даного виду підсудності зокрема виступають: місце проживання відповідача, місце заподіяння шкоди, місце знаходження спірного майна, місце розгляду первісного позову тощо.

За загальним правилом, якщо інше не встановлено ЦПК України, у відповідності до ч.2 ст.27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Судом встановлено, що відповідачі ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» та ТОВ «ФК «Геліос» знаходиться в м. Києві (юридична адреса відповідача ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк»: м. Київ, вулиця Дегтярівська, будинок 27Т, юридична адреса відповідача ТОВ «ФК «Геліос»: м. Київ, вул.Нижній Вал, будинок 7-9), а тому даний спір підсудний Шевченківському районному суду міста Києва.

Доводи апеляційної скарги про те, що позов подано за місцем завдання шкоди, у порядку ч. 8 ст. 28 ЦПК України, колегією суддів відхиляються, з огляду на наступне.

Згідно з частиною восьмою статті 28 ЦПК України позови, що виникають із договорів, у яких зазначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.

Відповідно до положень наведеної правової норми за місцем виконання договору можуть пред`являтися позови за наявності однієї з таких умов: у договорі зазначене місце виконання; вимоги, заявлені на підставі договору, який можна виконувати тільки в певному місці.

Відповідно до статті 532 ЦК України місце виконання зобов`язання встановлюється у договорі. Якщо місце виконання зобов`язання не встановлено у договорі, виконання провадиться: 1) за зобов`язанням про передання нерухомого майна за місцезнаходженням цього майна; 2) за зобов`язанням про передання товару (майна), що виникає на підставі договору перевезення, за місцем здавання товару (майна) перевізникові; 3) за зобов`язанням про передання товару (майна), що виникає на підставі інших правочинів, за місцем виготовлення або зберігання товару (майна), якщо це місце було відоме кредиторові на момент виникнення зобов`язання; 4) за грошовим зобов`язанням за місцем проживання кредитора, а якщо кредитором є юридична особа, за її місцезнаходженням на момент виникнення зобов`язання. Якщо кредитор на момент виконання зобов`язання змінив місце проживання (місцезнаходження) і сповістив про це боржника, зобов`язання виконується за новим місцем проживання (місцезнаходженням) кредитора з віднесенням на кредитора всіх витрат, пов`язаних із зміною місця виконання; 5) за іншим зобов`язанням за місцем проживання (місцезнаходженням) боржника. Зобов`язання може бути виконане в іншому місці, якщо це встановлено актами цивільного законодавства або випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

У разі, якщо виходити з положень статті 532 ЦК України, місцем виконання грошового зобов`язання за укладеним між сторонами договором позики є місце проживання боржника, а саме місто Кривий Ріг, то, правила цієї статті застосовуються до зобов`язань, виконання яких із урахуванням їх особливостей можливе лише у певному місці. У разі якщо така особливість не визначена (наприклад, пункт 4 частини першої статті 532 ЦК України) і не вбачається зі специфіки спірних відносин, то підсудність справи визначається за загальними правилами підсудності. Договір кредиту, позики не відноситься до тих договорів, виконувати які можна тільки в певному місяці, оскільки повернення коштів може бути здійснене позичальником в будь-який спосіб та в будь-якому місці.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26 квітня 2018 року у справі № 216/3976/15-ц (провадження № 61-16190св18) та постанові Верховного Суду від 06 квітня 2021 року у справі №344/16135/19 (провадження №61-1688св20).

З огляду на те, що позивачка просить суд визнати недійсним правочин, за яким вона не є стороною, та в оспорюваному нею Договорі не було визначено місце виконання зобов`язання, зміст договору не свідчить, що його виконання можливе лише за конкретною адресою або у певному місці, відтак суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що підсудність цієї справи визначається за загальними правилами підсудності, а саме позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань Шевченківського районного суду міста Києва.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України передбачено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Таким чином, згідно наявних в матеріалах справи доказів, колегія суддів не вбачає порушень норм діючого процесуального законодавства України при передачі справи за підсудністю до Шевченківського районного суду міста Києва.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що ухвала є обґрунтованою, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є правильними , у зв`язку з чим вона повинна бути залишена без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивачки ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 січня 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне рішення суду складено 14 грудня 2022 року.

Головуючий:

Судді: