Житомирський апеляційний суд
Справа №278/3805/21 Головуючий у 1-й інст. Дубовік О.М.
Категорія 61 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2022 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді: Талько О.Б.,

суддів: Шевчук А.М., Коломієць О.С.,

розглянувши без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження цивільну справу № 278/3805/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Ковалевський Андрій В`ячеславович, про визнання заповіту недійсним, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Житомирського районного суду Житомирської області від 24 грудня 2021 року, постановлену під головуванням судді Дубовік О.М.,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати недійсним заповіт, підписаний його батьком та посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Ковалевським А.В. 3 листопада 2020 року за № 4486.

В обґрунтування вимог зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_4 . Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить частка в статутному капіталі та корпоративних правах на Приватну багатопрофільну фірму «Яніцький». Позивач вказує, що батько мав тяжку онкологічну хворобу та приймав психотропні й знеболюючі препарати, під дією яких не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними в повній мірі. 3 листопада 2020 року він склав заповіт, відповідно до якого частку в статутному капіталі та корпоративних правах на Приватну багатопрофільну фірму «Яніцький» заповів своїй дружині ОСОБА_2 .

Позивач зазначає, що на момент посвідчення заповіту спадкодавець не розумів значення своїх дій та не міг керувати ними, що, в свою чергу, є підставою для визнання його недійсним.

Ухвалою судді Житомирського районного суду Житомирської області від 24 грудня 2021 року цивільну справу передано за підсудністю до Козятинського міськрайонного суду Вінницької області.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Зокрема, зазначає, що спірні правовідносини стосуються нерухомого майна, яке розташоване на території Житомирського району Житомирської області, а тому суд повинен був застосувати правила виключної підсудності, передбачені частиною 1 статті 30 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

При вирішенні питання щодо передачі справи за підсудністю до Козятинського міськрайонного суду Вінницької області, суд першої інстанції виходив з того, що спірні правовідносини пов`язані із визнанням недійсним заповіту, й не стосуються визнання права власності на майно, відтак у даному випадку слід застосовувати правила загальної підсудності й даний спір підлягає розгляду за місцем проживання відповідачів. При цьому, суд зазначив, що спір виник у зв`язку зі складанням заповіту і, зокрема, щодо вчинення дій для його складання, отже, сприйняття позивачем свого позову, як такого, що підлягає розгляду за правилами виключної підсудності, є помилковим.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком, виходячи з наступного.

Зміст позовної заяви свідчить про те, що позивач оспорює заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Ковалевським А.В. 3 листопада 2020 року за № 4486, та підписаний його батьком ОСОБА_4 . Після смерті останнього відкрилась спадщина, до складу якої входить частка в статутному капіталі та корпоративних правах на Приватну багатопрофільну фірму «Яніцький». Місцезнаходженням Приватної багатопрофільної фірми «Яніцький» є с. Оліївка Житомирського району Житомирської області.

Статутом даного підприємства, зокрема, передбачено, що майно цієї юридичної особи складають основні фонди і оборотні засоби. Одними із видів діяльності цього підприємства є: будівництво житлових і нежитлових будівель, надання оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна.

Статтями 27,28, 30 ЦПК врегульовано питання загальної територіальної підсудності за місцем проживання ( місцезнаходженням) відповідача, підсудності справи за вибором позивача та виключної підсудності.

За загальним правилом територіальної підсудності, яке закріплене в статті 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Винятки з вказаного правила становить альтернативна підсудність ( стаття 28 ЦПК України) та виключна підсудність ( стаття 30 ЦПК України).

Так, згідно з частиною 1 статті 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у пункту 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року « Про судову практику у справах про спадкування» заповіт є правочином, тому на нього поширюються загальні положення про правочини, якщо у книзі шостій ЦК України немає відповідного правила.

Пунктом 27 постанови Пленуму Верховного Суду України « Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 6 листопада 2009 року №9 визначено, що позови про визнання недійсними правочинів щодо нерухомого майна та застосування наслідків недійсності пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Кваліфікація об`єктів як нерухомого майна здійснюється відповідно до статей 181,190 та 191 ЦК України. При цьому за місцезнаходженням нерухомого майна повинні пред`являтися також позови про визнання недійсними правочинів щодо нерухомого майна, яке буде створене в майбутньому ( щодо інвестиційних договорів про будівництво нерухомого майна, договорів про участь у фонді фінансування будівництва тощо).

Отже, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна й стосуються позовів щодо будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема, щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, недійсності договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно, тощо.

Віднесення позовів до виключної підсудності здійснюється, виходячи із критерію їх виникнення з приводу нерухомого майна, навіть коли вимоги не заявлені безпосередньо щодо самого нерухомого майна.

Поняття « позови, що виникають з приводу нерухомого майна» є ширшим, ніж поняття « позови, в яких предметом спору є нерухоме майно», а тому правило частини 1 статті 30 ЦПК України розповсюджується і на позови щодо будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно та речових прав на власне чи чуже нерухоме майно.

Право на спадкування є не абстрактним, а цілком конкретним і невіддільним від предмета спадкування ( спадкового майна). Кінцевою метою звернення до суду з даною вимогою є реалізація та захист права на спадкування за законом певного майна ( частки у ньому), а відтак, набуття в порядку спадкування у власність майна чи унеможливлення такого.

Позивач, вважаючи, що його права як спадкоємця за законом порушені, звернувся до суду з даним позовом, оскільки, на його думку, на час посвідчення заповіту батько не міг розуміти значення своїх дій та керувати ними.

Заповіт стосується у тому числі й нерухомого майна, а саме частки спадкодавця у статутному капіталі Приватної багатопрофільної фірми «Яніцький», яка розташована на території Житомирського району Житомирської області.

Таким чином, положення частини 1 статті 27 ЦПК України не поширюються на спірні правовідносини й справа повинна розглядатися за правилами виключної підсудності.

Враховуючи вищезазначене, ухвалу слід скасувати та направити справу до Житомирського районного суду Житомирської області для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст.259, 268,367,374, 379,381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Житомирського районного суду Житомирської області від 24 грудня 2021 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до Житомирського районного суду Житомирської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуюча Судді :