Єдиний унікальний номер справи 183/2283/20
Провадження № 2/183/366/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2022 року м. Новомосковськ Дніпропетровської області

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Майної Г. Є.,

з участю: секретаря судового засідання - Дем`яненко А. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загальногопозовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю "Присамарські сади", Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Садовоє кольцо", треті особи - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Мазуренко Сергій Вячеславович, приватний нотаріус Дніпровського районного нотаріального округу Кайко (Поляруш) Ольга Петрівна, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Павловська (Андреева) Ганна Олегівна, про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки; витребування майна з незаконного чужого володіння; скасування та внесення запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та в Реєстрі прав власності на нерухоме майно; визнання недійсним договору іпотеки; скасування записів в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та в Державному реєстрі Іпотек,-

У С Т А Н О В И В:

У квітні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із вищезазначеним позовом, який в подальшому уточнила. В обґрунтування уточненого позову позивач посилається на те, що 21 липня 2003 року на підставі розпорядження голови Новомосковської районної державної адміністрації за № 808 їй відведено в натурі (на місцевості) земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства у приватну власність та видано державний акт на право приватної власності на землю серії 1-ДП № 112986 на території Орлівщинської сільської ради з кадастровим номером :01:115:0069, площею 1 гектар.

У травні 2019 року позивача викликано на допит до СУ ГУНП в Дніпропетровський області у кримінальному провадженні № 0000877 від 18 листопада 2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190, 365-2 КПК України. У ході проведення слідчих дій у вказаному кримінальному провадженні їй стало відомо про те, що на ім`я ОСОБА_2 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Мазуренком С. В. 28 листопада 2012 року видано довіреність серії ВТА номер 812192, якою ОСОБА_1 нібито уповноважила ОСОБА_2 здійснити продаж земельної ділянки з кадастровим номером :01:115:0069.

У подальшому, використовуючи зазначену довіреність, ОСОБА_2 06 грудня 2012 року здійснив продаж земельної ділянки з кадастровим номером :01:115:0069 ТОВ "Присамарські сади". Договір купівлі-продажу земельної ділянки посвідчено приватним нотаріусом Дніпровського районного нотаріального округу Кайко (Поляруш) О. П. та присвоєно номер 2741.

Позивач ОСОБА_1 зазначає, що вона не надавала ОСОБА_2 довіреність на здійснення продажу земельної ділянки з кадастровим номером :01:115:0069 та жодного разу не була у приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Мазуренка С. В., разом з тим, подальший продаж зазначеної земельної ділянки ТОВ "Присамарські сади" було здійснено без її волі та відома.

У ході проведення досудового розслідування у вищезазначеному кримінальному провадженні було проведено судову почеркознавчу експертизу. Відповідно до висновку експерта Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз № 2509-19 від 16 липня 2019 року, підпис від імені ОСОБА_1 довіреності в графі "Підпис" від імені ОСОБА_1 від 28 листопада 2012 року, що посвідчена приватним нотаріусом Мазуренком С. В. та зареєстрована в реєстрі за № 520, виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою з наслідуванням її справжнього підпису. Крім цього, під час проведення досудового розслідування у вищезазначеному кримінальному провадженні було проведено судову оціночно-земельну експертизу. Відповідно до висновку експерта Дніпропетровського науково-дослідного експертного - криміналістичного центру МВС № 17/10.14/114 від 30 липня 2019 року, ринкова вартість земельної ділянки з кадастровим номером :01:115:0069, площею 1 га, що розташована на території Орлівщинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, станом на 06 грудня 2012 року могла складати 27 000 гривень.

Також, в ході проведення слідчих дій у кримінальному провадженні № 0000877 від 18 листопада 2016 року позивачу стало відомо про те, що приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Павловською (Андрєєвою) Г. О. 30 листопада 2018 року було зареєстровано право власності за ТОВ "Компанія "Садовоє кольцо" на земельну ділянку з кадастровим номером :01:150:0013 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 232). Як підстава виникнення указаного права власності, зокрема, зазначено договір купівлі-продажу земельної ділянки, серія та номер: 2741, виданий приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу Поляруш О. П., тобто той самий договір-купівлі продажу земельної ділянки, укладений між ОСОБА_2 та ТОВ "Присамарські сади" без відома та волі позивача. Таким чином, після незаконного продажу ОСОБА_2 ТОВ "Присамарські сади" земельної ділянки з кадастровим номером :01:115:0069, вказана земельна ділянка 30 листопада 2018 року була незаконно об`єднана з земельною ділянкою з кадастровим номером :01:150:0013, шляхом незаконної реєстрації права власності та внесення відповідних даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно.

У подальшому, між ТОВ "Присамарські сади" та ТОВ "Компанія "Садовоє кольцо" 06 лютого 2019 року укладено договір іпотеки, серія та номер: 134, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Павловською (Андрєєвою) Г. О. та внесені відповідні дані до Державного реєстру Іпотек. На підставі вказаного договору нотаріусом 06 лютого 2019 року були внесені відомості до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, а саме - заборону на земельну ділянку з кадастровим номером :01:150:0013, до складу якої 30 листопада 2018 року протиправно було приєднано земельну ділянку з кадастровим номером :01:115:0069.

Таким чином, на підставі підробленої приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Мазуренком С. А. довіреності серії ВТА номер 812192, Рябковим В. О. протиправно, без її згоди та відома, було здійснено продаж майна позивача, а саме - земельної ділянки з кадастровим номером :01:115:0069 ТОВ "Присамарські сади". У подальшому, приватним нотаріусом Дніпровського районного нотаріального округу Кайко (Поляруш) О. П. протиправно було об`єднано земельну ділянку з кадастровим номером :01:115:0069 з земельною ділянкою з кадастровим номером :01:150:0013, а також зареєстровано право власності на вказану ділянку за ТОВ "Присамарські сади". У подальшому, ТОВ "Присамарські сади" було укладено договір іпотеки з ТОВ "Компанія "Садовоє кольцо", який зареєстровано приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Павловською (Андрєєвою) Г. О., заставою у якому була земельна ділянка з кадастровим номером :01:150:0013, до складу якої увійшла ділянка з кадастровим номером :01:115:0069. Указані дії проведенні з порушенням прав законного власника, а тому не мають правових наслідків, окрім тих, які пов`язані з приведенням сторін у попередній стан.

У зв`язку із вищезазначеним позивач, посилаючись на положення ст. 41 Конституції України; ст. 16, ч. 2 ст. 203, ч. 3 ст. 215, 257, 261, ч. 1 ст. 316, ч. 1 ст. 317, ч. 1 ст. 319, ч. 1 ст. 321, ст.ст. 328, 386, 387, п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України; п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"; п. 67 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703; ст. 13 Конвенції Ради Європи "Про захист прав людини і основоположних свобод"; п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьев проти України" від 05 квітня 2005 року; Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини"; правову позицію, викладену у постанові ВСУ № 6-1203цс15 від 16 вересня 2015 року, звернулась до суду із цим позовом та просить:

- визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки з кадастровим номером :01:115:0069, укладеного між ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю "Присамарські сади" від 06 грудня 2012 року за номером 2741, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського районного нотаріального округу Кайко (Поляруш) Ольгою Петрівною;

-витребувати із чужого, незаконного володіння у Товариства з обмеженою відповідальністю "Присамарські сади" на користь ОСОБА_1 земельну ділянку з кадастровим номером :01:115:0069;

-скасувати запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та в Реєстрі прав власності на нерухоме майно № 29276151 про реєстрацію права власності від 30 листопада 2018 року, 14:37:11, на підставі: договору купівлі-продажу, земельної ділянки, серія та номер: 2742, виданий 06 грудня 2012 року, видавник: приватний нотаріус Дніпропетровського районного нотаріального округу Поляруш О. П.; договору купівлі-продажу, земельної ділянки, серія та номер: 2741, виданий 06 грудня 2012 року, видавник: приватний нотаріус Дніпропетровського районного нотаріального округу Поляруш О. П.; договору купівлі-продажу, земельної ділянки, серія та номер: 2734, виданий 06 грудня 2012 року, видавник: приватний нотаріус Дніпропетровського районного нотаріального округу Поляруш О. П.; договору купівлі-продажу, земельної ділянки, серія та номер: 2736, виданий 06 грудня 2012 року, видавник: приватний нотаріус Дніпропетровського районного нотаріального округу Поляруш О. П.; витягу з Державного земельного кадастру, серія та номер: НВ-018, виданий 28 листопада 2018 року, видавник: Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області;

-внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про державну реєстрацію прав на нерухоме майно щодо земельної ділянки з кадастровим номером :01:115:0069 за ОСОБА_1 на підставі розпорядження голови Новомосковської районної державної адміністрації за № 808 від 21 липня 2003 року;

-визнати недійсним договір іпотеки, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Присамарські сади" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія "Садовоє кольцо" від 06 лютого 2019 року за номером: 134, посвідченого Приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Павловською (Андрєєвою) Ганною Олегівною;

-скасувати в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис № 30175638 від 06 лютого 2019 року, 17:33:35 про державну реєстрацію заборони відчуження нерухомого майна за договором іпотеки за номером 134 від 06 лютого 2019 року;

-скасувати в Державному реєстрі Іпотек запис № 30175451 від 06 лютого 2019 року, 17:24:30 про іпотеку, на підставі договору іпотеки, номер 134, виданий 06 лютого 2019 року, видавник: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Павловська Ганна Олегівна.

Не погоджуючись із пред`явленим позовом, відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Присамарські сади" подало суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на пропуск позивачем строку звернення до суду та подав окреме клопотання про застосування наслідків спливу строку позовної давності. Зазначив, що до спірних правовідносин підлягає застосуванню правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 362/44/17, оскільки посилання позивача на те, що про порушення її права вона дізналась у травні 2019 року не підтверджується жодним доказом. Земельна ділянка передана позивачеві для ведення особистого селянського господарства в листопаді 2012 року, і, з огляду на тягар утримання земельної ділянки, позивач достовірно знала про її відчуження. Земельна ділянка придбана ТОВ "Присамарські сади" на відплатній основі 06 грудня 2012 року на підставі Договору купівлі-продажу, відчуження земельної ділянки зареєстровано в установленому законом порядку. Посилання позивача на висновки почеркознавчої експертизи № 2509-19 від 16 липня 2019 року у кримінальному проваджені № 0000877 від 19 листопада 2016 року не можуть братися до уваги в межах цивільної справи, оскільки цей висновок є неналежним і недопустимим доказом через те, що вказана експертиза призначена за правилами іншого судочинства, мала лише значення для кримінального провадження. Зазначив про свою обізнаність, що у ході досудового розслідування встановлено, що невстановлені особи шляхом використання завідомо підроблених документів у приватного нотаріуса Дніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Поляруш (Кайко) О. П. та приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Мазуренка С. В. шляхом обману та зловживання довірою заволоділи земельною ділянкою з кадастровим номером :01:115:0069, яка належала на праві приватної власності ОСОБА_1 . У подальшому матеріали за вказаним епізодом були виділені в окреме кримінальне провадження №0000762 від 24 вересня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, яке 30 вересня 2019 року процесуальним керівником у кримінальному провадженні об`єднано з кримінальним провадженням № 0000611 від 02 серпня 2019 року. Об`єднаному кримінальному провадженню присвоєний № 0000611. Зазначив, що 02 жовтня 2019 року старшим слідчим СУ ГУНП у Дніпропетровській області капітаном поліції Сутула Ю. А. винесено постанову про закриття кримінального провадження, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 0000611 від 02 серпня 2019 року за ознаками злочинів, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 365-2 КК України, в зв`язку встановленою відсутністю в діянні складу кримінальних правопорушень. Таким чином, висновок експерта не має жодного правового значення та не знайшов свого підтвердження і закріплення у формі судового рішення під час розгляду кримінального провадження по суті у суді. Додав, що не встановлено законне джерело походження висновку експерта, на який посилається позивач. Вказує, що позивач не вірно тлумачить, посилаючись на ст. 387 ЦК України, норму права, яка передбачає право власника витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним, в той час, як земельну ділянку він придбав на підставі Договору купівлі-продажу, отже є добросовісним набувачем. Посилання позивача на норми ст. 388 ЦК України теж безпідставні, тому що до матеріалів справи не надано жодного документального підтвердження на право власника на витребування майна від добросовісного набувача. На підставі даних з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно земельна ділянка з кадастровим номером :01:115:0069 на теперішній час не існує та не зареєстрована, а отже відсутній предмет спору. Стосовно вимог про визнання недійсним договору іпотеки, вказує, що позивач не є стороною договору і її право не порушене.

У відповіді на відзив представник позивача вказав, що позивача у кримінальному провадженні, в межах якого проведено експертизу визнано потерпілим. Після закриття кримінального провадження представником позивача реалізовано право на ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, отже посилання на вказаний висновок експерта є цілком законним, оскільки ознайомлення з ним відповідало вимогам КПК України. При проведенні експертизи, оформленої висновком експерта № 2509-19 від 16 липня 2019 року ставилось питання про відповідність підпису на довіреності, якою позивач нібито уповноважила ОСОБА_2 здійснити продаж земельної ділянки з кадастровим номером :01:115:0069 підпису позивача. Тому, на думку позивача, закриття кримінального провадження за відсутності складу кримінального правопорушення не може спростовувати обставини, з`ясовані під час проведення експертизи. Також, при складанні висновку експерта № 2509-19 від 16 липня 2019 року дотриманні всі вимоги, встановленні ст.102 ЦПК України, а тому вказаний висновок експерта є належним та допустимим доказом. У позовній заяві підставою повернення майна зазначений п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦПК України, а саме те, що майно вибуло з володіння власника не з їхньої волі іншим шляхом. Вважав, що оскільки у ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні 0000877 від 18 листопада 2016 року, шляхом проведення почеркознавчої експертизи, було спростовано факт справжності підпису позивача на відповідній довіреності на ім`я ОСОБА_2 щодо продажу її майна, відповідно, був спростований і факт обізнаності позивача про здійснення останнім 06 грудня 2012 року продажу земельної ділянки з кадастровим номером :01:115:0069 ТОВ "Присамарські сади". Таким чином, хоча земельна ділянка з кадастровим номером :01:115:0069 незаконно вибула з володіння позивача 06 грудня 2012 року, про вказаний факт позивач дізналася лише в травні 2019 року. Тому, на думку позивача, строк позовної давності слід рахувати саме з травня 2019 року.

Ухвалою судді від 27 квітня 2020 року позовну заяву було залишено без руху з наданням строку для усунення її недоліків. Ухвалою суду від 27 квітня 2020 року в задоволенні заяви представників позивача про забезпечення позову було відмовлено. 21 травня 2020 року позивач усунула недоліки позовної заяви, звернувшись на адресу суду із уточненою позовною заявою та подавши звіт про оцінку нерухомого майна. Ухвалою судді від 02 липня 2020 року було прийнято позовну заяву в порядку загального позовного провадження і відкрито провадження у справі з призначенням підготовчого засідання. Цією ж ухвалою було задоволено клопотання представників позивача про зменшення належного до сплати судового збору за подання до суду цієї позовної заяви з 5 885,60 грн. до 2 522,40 грн. Ухвалою суду від 15 жовтня 2020 року було закрито підготовче провадження у справі та її призначено до судового розгляду по суті.

У судове засідання позивач та її представники - адвокати Татарко О. О. та Рижик Р. О. не з`явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Представник відповідача - ТОВ "Присамарські сади" у судове засідання не з`явився, про день, місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.

Відповідачі - ОСОБА_3 та представник відповідача - ТОВ "Компанія "Садовоє кольцо" у судове засідання не з`явилися, відзивів на позов не надавали, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Треті особи - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Мазуренко С. В. та приватний нотаріус Дніпровського районного округу Кайко О. П. у судове засідання не з`явились, подали суду окремі заяви про розгляд справи за їх відсутності.

У судове засідання третя особа - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Павловська (Андрєєва) Г. О. не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи, а також пояснень щодо позовної заяви не надавала.

У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до таких висновків.

Судом установлено, що 02 січня 2004 року на підставі розпорядження голови Новомосковської районної державної адміністрації за № 808 від 21 липня 2003 року ОСОБА_1 видано державний акт на право приватної власності на землю серії І-ДП № 112986 на території Орлівщинської сільської ради з кадастровим номером :01:115:0069, площею 1 гектар для ведення особистого селянського господарства.

Також, матеріали справи свідчать, що 06 грудня 2012 року між ОСОБА_2 , який діє на підставі довіреності від ОСОБА_1 , посвідченої 28 листопада 2012 року Мазуренком С. В., приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області за реєстровим № 520 (Продавець за довіреністю) та ТОВ "Присамарські сади" (Покупець) укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, відповідно до якого Продавець за довіреністю продав, а Покупець купив земельну ділянку, площею 1.000 га в межах згідно з планом, яку передано для ведення особистого селянського господарства (кадастровий номер :01:115:0069), розташовану на території Орлівщинської сільської ради, належну ОСОБА_1 на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І-ДП № 112986. Продаж земельної ділянки за домовленістю сторін вчиняється за 21 688,00 грн., які продавець за довіреністю одержав у повному обсязі від Покупця до моменту підписання даного договору. Договір посвідчено Приватним нотаріусом Дніпровського районного нотаріального округу Поляруш Ольгою Петрівною зареєстровано в реєстрі за № 2741.

З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 204799535 від 19 березня 2020 року щодо об`єкта нерухомого майна - земельної ділянки кадастровий номер :01:150:0069 убачається, що приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Андрєєвою Ганною Олегівною 30 листопада 2018 року за номером запису про право власності - 29276151 проведено реєстрацію в державному реєстрі права приватної власності за ТОВ "Присамарські сади" на земельну ділянку з кадастровим номером :01:150:0013 площею 4 га, орган, що здійснив державну реєстрацію земельної ділянки: відділ у Новомосковському районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області; дата державної реєстрації 28 листопада 2018 року. Підставою виникнення права власності вказано: договір купівлі-продажу, земельної ділянки, серія та номер: 2742, виданий 06 грудня 2012 року, видавник: приватний нотаріус Дніпропетровського районного нотаріального округу Поляруш О. П.; договір купівлі-продажу, земельної ділянки, серія та номер: 2741, виданий 06 грудня 2012 року, видавник: приватний нотаріус Дніпропетровського районного нотаріального округу Поляруш О. П.; договір купівлі-продажу, земельної ділянки, серія та номер: 2734, виданий 06 грудня 2012 року, видавник: приватний нотаріус Дніпропетровського районного нотаріального округу Поляруш О. П.; договір купівлі-продажу, земельної ділянки, серія та номер: 2736, виданий 06 грудня 2012 року, видавник: приватний нотаріус Дніпропетровського районного нотаріального округу Поляруш О. П.; витяг з Державного земельного кадастру, серія та номер: НВ-018, виданий 28 листопада 2018 року, видавник: Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області.

З указаної інформації убачається, що 06 лютого 2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Андрєєвою Г. О. внесено запис про іпотеку майна за № 30175451 на підставі договору іпотеки, серія та номер: 134, виданий 06 лютого 2019 року, видавник: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Павловська Г.О. Строк виконання основного зобов`язання: 24.06.2021, розмір основного зобов`язання: 300 000,00 гривня, правочин, в якому встановлено основне зобов`язання: договір поставки, серія та номер: б/н, виданий 25 червня 2018 року, видавник: укладений між ТОВ "Компанія "Садовоє кольцо" та ТОВ "Ал Терра". Іпотекодержатель: ТОВ "Компанія "Садовоє кольцо", , Іпотекодавець: ТОВ "Присамарські сади", . Також, 06 лютого 2019 року внесено запис про заборону на нерухоме майно за № 30175638. Підстава виникнення обтяження - рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 45399985 від 06 лютого 2019 року 17:36:30, приватний нотаріус Андреева Г. О., Дніпровський міський нотаріальний округ, Дніпропетровська обл. Обтяжувач: ТОВ "Компанія "Садовоє кольцо", . Особа, майно/права якої обтяжуються: ТОВ "Присамарські сади", .

Також судом досліджено копію висновку експерта Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз № 2509-19 від 16 липня 2019 року, за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи у кримінальному провадженні № 0000877, згідно з п. 1 резолютивної частини якого підпис від імені ОСОБА_1 в графі "Підпис" довіреності від імені ОСОБА_1 від 28 листопада 2012 року, що посвідчена приватним нотаріусом Мазуренком С. В. та зареєстрована в реєстрі за № 520, виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою з наслідуванням її справжнього підпису.

Крім того, судом досліджено і зміст ухвали Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 07 листопада 2019 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання директора ТОВ "Присамарські сади" про скасування арешту майна в кримінальному провадженні № 0000611.

Таким чином, матеріали справи свідчать про наявність спору між позивачем та відповідачами з приводу визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, за яким земельна ділянка вибула з володіння позивача, витребування даної земельної ділянки з чужого, незаконного володіння із скасуванням записів про всі відчуження в реєстрі речових прав та визнання недійсним договору іпотеки, укладеного щодо земельної ділянки із скасуванням запису про це в реєстрі речових прав.

Вирішуючи спір суд виходить з таких норм законодавства.

За статтею 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частина 1 статті 317 ЦК України встановлює, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч. 1 ст. 319 ЦК України). Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України).

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

За ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 203 ЦК України, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Згідно зі ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Положеннями статті 387 ЦК України визначено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Пунктом 3 частини 1 статті 388 ЦК України визначено, що якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Водночас, за змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Згідно з частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті).

Відповідно до законодавчого визначення правочином є перш за все вольова дія суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів - набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки. Здійснення правочину законодавством може пов`язуватися з проведенням певних підготовчих дій учасниками правочину (виготовленням документації, оцінкою майна, інвентаризацією), однак сутністю правочину є його спрямованість, наявність вольової дії, що полягає в згоді сторін взяти на себе певні обов`язки (на відміну, наприклад, від юридичних вчинків, правові наслідки яких наступають у силу закону незалежно від волі його суб`єктів).У двосторонньому правочині волевиявлення повинно бути взаємним, двостороннім і спрямованим на досягнення певної мети; породжуючи правовий наслідок, правочин - це завжди дії незалежних та рівноправних суб`єктів цивільного права.

Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання його недійсним у силу припису частини першої статті 215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил про правочини, вчинені з дефектом волевиявлення - під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини.

Так, на підставі підробленої довіреності, посвідченої третьою особою-1, відповідачем-1 протиправно без відома та згоди позивача було здійснено продаж майна позивача, а саме земельної ділянки з кадастровим номером :01:115:0069 відповідачеві-2. У подальшому, третьою особою-2 було об`єднано земельну ділянку з кадастровим номером :01:115:0069 з земельною ділянкою з кадастровим номером :01:150:0013, а також зареєстровано право власності на вказану ділянку за відповідачем-2. Після цього, відповідачем-2 було укладено договір іпотеки з відповідачем-3, який було зареєстровано третьою особою-3, заставою у якому була земельна ділянка з кадастровим номером :01:150:0013, до складу якої увійшла ділянка з кадастровим номером :01:115:0069.

Отже, лише за наявності волевиявлення позивача можливе розпорядження спірним нерухомим майном особисто або через представника у встановленому законом порядку. А оскільки такого волевиявлення не було, то й спірне майно вибуло із власності позивача поза її волею, а тому воно підлягає поверненню із чужого незаконного володіння.

Незважаючи на це, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають, виходячи з такого.

Відповідач заявив про застосування позовної давності до заявлених позивачем вимог.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, складовою частиною якого є правова визначеність, яка тісно пов`язана з позовною давністю.

Згідно з приписами частини першої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно, зокрема, вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України залежить від того, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача. Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За правилами ч. 3 та ч. 4 ст. 267 ЦПК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ч. 1 ст. 257 ЦК України).

Судом установлено, що спірна земельна ділянка вибула з власності позивача 06 грудня 2012 року на підставі підробленої довіреності, тобто волі позивача на таке вибуття не було. Установлення цього факту є достатнім для того, щоб у позивача виникли правові підстави для витребування земельної ділянки в порядку статті 388 ЦК України.

Початок перебігу позовної давності за вимогами про витребування майна в порядку статті 388 ЦК України обчислюється з моменту, коли особа дізналася про вибуття свого майна до іншої особи, яка згодом його відчужила добросовісному набувачу.

До позовних вимог про визнання недійсними договорів та витребування майна на підставі статей 203, 215, 387, 388 ЦК України застосовується загальна позовна давність у три роки.

Згідно з частиною першою статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Отже, початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Для визначення моменту виникнення права на позов важливими є як об`єктивні (сам факт порушення права), так і суб`єктивні (особа довідалася або повинна була довідатись про це порушення) чинники.

Аналіз стану поінформованості особи, вираженого дієсловами "довідалася" та "могла довідатися" у статті 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо.

У визначенні початку перебігу строку позовної давності має значення не лише встановлення, коли саме особа, яка звертається за захистом свого порушеного права або охоронюваного законом інтересу, довідалася про порушення цього права або про особу, яка його порушила, а й коли ця особа об`єктивно могла дізнатися про порушення цього права або про особу, яка його порушила.

З огляду на принцип непорушності права володіння майном, початок перебігу позовної давності у цій справі пов`язаний з моментом укладення 06 грудня 2012 року договору купівлі-продажу спірної земельної ділянки.

Обов`язок позивача довести, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, також випливає із загального правила, встановленого статтею 81 ЦПК України, про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, що позивачем у цій справі зроблено не було, як і не надано доказів на підтвердження того, що про порушене право позивач дізнався саме у травні 2019 року.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові ВП ВС від 26 листопада 2019 року у справі № 914/3224/16.

Поряд з викладеним необхідно звернути увагу на те, що пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(далі - Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", яка набрала чинності для України 11 вересня 1997 року, передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що "позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення.

Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав - учасниць Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу" (пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою № 14902/04 у справі відкрите акціонерне товариство "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії"; пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, № 22095/93 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства").

Отже, позовна давність пов`язується із судовим захистом суб`єктивного права особи в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Якщо упродовж установлених законом строків особа не подає до суду відповідного позову, то за загальним правилом ця особа втрачає право на позов у розумінні можливості в судовому порядку здійснити належне їй цивільне майнове право.

Тобто сплив позовної давності позбавляє цивільне суб`єктивне право здатності до примусового виконання проти волі зобов`язаної особи.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 18 липня 2018 року у справі 504/1653/15-ц.

Аналіз наведеного вище переконує суд у тому, що перебіг позовної давності у цій справі почався 07 грудня 2012 року, до суду з цим позовом позивач звернувся 24 квітня 2020 року, тобто після спливу строку позовної давності, а тому у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити, у зв`язку з пропуском строку позовної давності.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 76-82, 89, 141, 263, 265 ЦПК України,суд,-

В И Р І Ш И В:

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю "Присамарські сади", Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Садовоє кольцо", треті особи - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Мазуренко Сергій Вячеславович, приватний нотаріус Дніпровського районного нотаріального округу Кайко (Поляруш) Ольга Петрівна, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Павловська (Андреева) Ганна Олегівна, про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки; витребування майна з незаконного чужого володіння; скасування та внесення запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та в Реєстрі прав власності на нерухоме майно; визнання недійсним договору іпотеки; скасування записів в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та в Державному реєстрі Іпотек - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

-ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 );

-ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 );

-Товариство з обмеженою відповідальністю "Присамарські сади" ( , 51280, Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Знаменівка, вул. Українська, 257);

-Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "Садовоє кольцо" (, 49021, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Симиренківська, 4А, к. 411);

-Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Мазуренко Сергій Вячеславович (АДРЕСА_3);

-Приватний нотаріус Дніпровського районного нотаріального округу Кайко (Поляруш) Ольга Петрівна (52005, Дніпропетровська область, Дніпровський район, смт Слобожанський, вул. Василя Сухомлинського, 48б, прим. 5);

-Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Павловська (Андрєєва) Ганна Олегівна (49044, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Гоголя, 26/1, прим. 12, 13, 14).

Рішення суду складено та підписано 01 грудня 2022 року.

Суддя Г.Є. Майна