Справа № 161/7775/22 Головуючий у 1 інстанції: Гринь О. М.
Провадження № 22-ц/802/956/22 Категорія: 36 Доповідач: Федонюк С. Ю.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Федонюк С. Ю.,

суддів - Матвійчук Л. В., Шевчук Л. Я.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за позовом Державного комунального підприємства «Луцьктепло» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за апеляційними скаргами відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 вересня 2022 року,

В С Т А Н О В И В :

У червні 2022 року ДКП «Луцьктепло» звернулося до суду із даним позовом, мотивуючи вимоги тим, що підприємство надає послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води в м. Луцьку, в тому числі в квартиру, що по АДРЕСА_1 . Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які зареєстровані за даною адресою, є споживачами послуг з теплопостачання, що надаються ДКП «Луцьктепло».

Однак свого обов`язку з оплати за надані послуги з теплопостачання відповідачі належним чином не виконували, у зв`язку з чим станом на 01 червня 2022 року за їхнім особовим рахунком утворилась заборгованість з теплопостачання в розмірі 70 095,78 гривень.

У зв`язку з наведеним позивач просив суд стягнути з відповідачів заборгованість за надані послуги з теплопостачання у розмірі 70 095,78 гривень та судові витрати в справі.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 вересня 2022 року позов задоволено.

Постановлено стягнути солідарно із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ДКП «Луцьктепло» заборгованість за надані послуги з теплопостачання в сумі 70095,78 грн 00 коп.

Стягнуто із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Державного комунального підприємства «Луцьктепло» судові витрати по справі, а саме: 2481 гривень судового збору, тобто по 827 гривень з кожного.

Не погодившись із даним рішенням суду, відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , кожен зокрема, подали апеляційні скарги, у яких, покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права та неповне з`ясування обставин справи, просили: ОСОБА_2 - рішення скасувати та повернути справу до суду першої інстанції на новий розгляд, а ОСОБА_3 скасувати рішення в частині солідарного стягнення з нього заборгованості та судових витрат та постановити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у цій частині.

В обґрунтування своїх доводів посилаються на те, що між ними та ДКП «Луцьктепло» не існує договірних правовідносин, адже договір на постачання теплової енергії між ними не укладено. Заперечуючи правильність здійсненого позивачем розрахунку заборгованості, апелянти вказують на неправильне зазначення в таблиці розрахунку абонентської плати площі квартири та кількість зареєстрованих та фактично проживаючих у ній, що впливає на визначення нарахування боргу.

ДКП «Луцьктепло» подало відзив на апеляційну скаргу, в якому вказало, що рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України справу розглянуто без повідомлення учасників справи.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів і вимог апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг (ст.6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Статтею 179 ЖК України передбачено, що користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45, споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно із ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлові комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Згідно із приписами статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на:

1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо);

2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо);

3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо);

4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Пунктом 21 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 передбачено, що у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення - з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства; з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв. метр (куб. метр) опалюваної площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) та з урахуванням фактичної температури зовнішнього повітря і фактичної кількості днів надання цієї послуги в місяці, який є розрахунковим.

Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради від 24.09.2013 № 577-1 ДКП «Луцьктепло» визначено виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води у м. Луцьку.

Позивач надавав житлово-комунальні послуги з постачання теплової енергії та гарячої води у квартиру АДРЕСА_2 , в якій зареєстровані відповідачі, які являються споживачами наданих послуг та несуть солідарну відповідальність за оплату комунальних послуг.

Згідно з інформацією із Реєстру Луцької міської територіальної громади про задеклароване /зареєстроване місце проживання у зазначеній квартирі зареєстровані відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.15-17).

Відповідно до наданого позивачем розрахунку у відповідачів наявна заборгованість за надані ДКП «Луцьктепло» послуги, розмір якої станом на 01 червня 2022 року становить 70 095,78 гривень. До складу вказаної заборгованості входить: 33 091,88 гривень заборгованість за послуги з постачання теплової енергії за період з січня 2019 року по квітень 2022 року включно; 189,78 гривень абонентське обслуговування опалення за період з лютого 2021 року по квітень 2022 року включно; 129,85 гривень - абонентське обслуговування гарячої води за період з лютого 2021 року по квітень 2022 року включно; 27,42 гривень заборгованість за послуги обслуговування вузлів комерційного обліку теплової енергії за період з липня 2020 року по квітень 2022 року включно; 21,02 гривень заборгованість за послуги заміни вузлів комерційного обліку теплової енергії за період з липня 2020 року по квітень 2022 року включно; 36 635,83 гривень заборгованість за послуги з постачання гарячої води за період з січня 2019 року по квітень 2022 року включно (а. с. 5-8).

Встановивши наведене, суд першої інстанції обгрунтовано задовольнив позовні вимоги.

Доводи відповідачів щодо відсутності підстав для стягнення заборгованості, оскільки між ними та ДКП «Луцьктепло» не укладався договір про надання житлово-комунальних послуг, суд відхиляє з огляду на таке.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право, зокрема, одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів.

Такому праву відповідає визначений пунктом 5 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (надалі - Закону) обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 1 Закону індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Пунктом 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ № 630 від 21.07.2005, споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Разом з тим, відсутність письмово оформленого договору з позивачем не звільняє відповідачів від обов`язку оплатити надані їм послуги.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 14-280цс18.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Постановою Кабінету Міністрів України від 17 лютого 2010 року № 151 (далі Постанова) затверджено Порядок проведення перерахунків розміру плати за надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення в разі ненадання їх або надання не в повному обсязі, зниження якості.

Цей Порядок визначає механізм проведення перерахунків розміру плати за надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі послуги) в разі ненадання їх або надання не в повному обсязі, зниження якості. Дія цього Порядку поширюється на суб`єктів господарювання всіх форм власності, предметом діяльності яких є надання послуг (далі виконавці) і фізичних та юридичних осіб (далі споживачі), яким надаються послуги.

Відповідно до пункту 2 зазначеного Порядку у разі ненадання послуг або надання їх не в повному обсязі, зниження якості, зокрема, відхилення їх кількісних і якісних показників від нормативних, виконавець проводить перерахунок розміру плати за фактично надані послуги шляхом зменшення розміру плати за надання послуг з урахуванням вимог, наведених у додатку.

Відповідно до пунктів 3339 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, у разі неналежного надання або ненадання послуг виконавцем споживач повідомляє про це виконавця. Повідомлення споживача обов`язково реєструється представником виконавця у журналі реєстрації заявок споживачів У разі незгоди з результатами перевірки кількісних та/або якісних показників надання послуг споживач і виконавець визначають час і дату повторної перевірки, для проведення якої запрошується представник уповноваженого органу виконавчої влади та/або органу місцевого самоврядування, а також представник об`єднання споживачів. За результатами повторної перевірки складається акт про неналежне надання або ненадання послуг, який підписується споживачем (його представником), представником виконавця, представниками уповноваженого органу виконавчої влади та/або органу місцевого самоврядування, а також представником об`єднання споживачів. За результатами перевірки складається акт-претензія про неналежне надання або ненадання послуг (далі акт-претензія), який підписується споживачем та представником виконавця згідно з додатком 2. У разі неприбуття представника виконавця в установлений договором строк для проведення перевірки кількісних та/або якісних показників або необґрунтованої відмови від підписання акта-претензії такий акт вважається дійсним, якщо його підписали не менш як два споживачі.

Відповідачами не подано суду передбачених Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення актів-претензії або інших доказів про повідомлення ним, як споживачем, виконавця послуг (в даному випадку ДКП «Луцьктепло») щодо неналежної якості послуг або взагалі про їх відсутність.

Доводи відповідача ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про те, що передумовою для надання їй позивачем послуг з теплопостачання має бути рішення співвласників багатоквартирного будинку про визначення ДКП «Луцьктепло» виконавцем послуг з постачання теплової енергії, а також про обов`язковість наявності укладеного договору між ДКП «Луцьктепло» з колективним споживачем ОСББ «Дубнівська 12» про надання послуги з постачання теплової енергії спростовуються таким.

Відповідно до положень ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства.

Згідно із ч.7 ст.26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення з використанням внутрішньобудинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання.

Відповідно до ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропоновувати свої умови договору.

Договір про надання послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води ДКП «Луцьктепло» відповідає вимогам ст. 634 ЦК України та є договором про надання послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води і вважається укладеним між: ДКП «Луцьктепло», що є виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води у м. Луцьку для населення згідно з нормами Закону України «Про житлово-комунальні послуги», та споживачем (власником/співвласником/ балансоутримувачем будинку, квартири, житлових приміщень у багатоквартирних будинках, будинках, спорудах, які приєднані до теплових мереж ДКП «Луцьктепло» і в яких послуги з централізованого постачання гарячої води надаються позивачем, а також користувачами вищевказаних приміщень, квартир, або особами, зареєстрованими (прописаними) у таких приміщеннях, квартирах, будинках).

Разом з тим, у матеріалах справи міститься рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 травня 2008 року, яке залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 12 листопада 2008 року, відповідно до якого ОСОБА_2 зобов`язано укласти з ДКП «Луцьктепло» договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води (а.с.49-51).

Твердження в обох апеляційних скаргах про фактичне непроживання зареєстрованих у квартирі ОСОБА_3 та його синів з посиланням на складені ним акти, засвідчені сусідами, а тому і безпідставне нарахування вартості послуг з гарячого водопостачання, у тому числі й на нього, колегія суддів визнає такими, що не заслуговують на увагу.

Згідно з п.28, 45 Правил надання послуги з постачання гарячої води, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року № 1182, розподіл обсягів спожитої у будівлі послуги та обсягів теплової енергії, витраченої на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання здійснює виконавець або визначена власником (співвласниками) будівлі інша особа, що здійснює розподіл обсягів послуги, відповідно до обраної моделі договірних відносин. Споживач надає виконавцю інформацію про кількість осіб, які фактично користуються послугою у приміщенні (квартирі) споживача, та інші вихідні дані, необхідні для застосування обраного способу розподілу обсягів послуги відповідно до Методики розподілу.

У разі коли кількість осіб у житловому приміщенні багатоквартирного будинку, які фактично користуються послугою, не відповідає кількості осіб, що зареєстровані у цьому приміщенні, виконавець або визначена власником (співвласниками) будівлі інша особа, що здійснює розподіл обсягів послуги, можуть прийняти рішення щодо встановлення фактичної кількості осіб (споживачів) та проведення відповідних нарахувань відповідно до неї.

Споживач інформує протягом місяця з дня настання таких змін виконавця про зміну власника житла (іншого об`єкта нерухомого майна) шляхом надання виконавцю витягу або інформації з Реєстру речових прав на нерухоме майно, а також про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача, з метою подальшого внесення змін до договору.

Обсяг теплової енергії, витраченої на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання, розподіляється між усіма власниками (співвласниками) приміщень у будівлі/будинку (включаючи приміщення з індивідуальним опаленням та окремі приміщення з транзитними мережами опалення) незалежно від обсягу спожитої гарячої води у кожному розрахунковому періоді в опалювальний та міжопалювальний період пропорційно до загальних/опалюваних площ/об`ємів їх житлових/нежитлових приміщень.

Долучена до справи заява та акти про не проживання не можуть бути визнані належними доказами, оскільки складено їх неуповноваженим органом (а.с.37 т.1), а докази, які б свідчили про будь-які звернення у зв`язку з цим до позивача чи інших служб у встановленому законодавством порядку, у справі відсутні.

Таким чином, оскільки відповідачами не було надано доказів на підтвердження даних доводів, а також іншого розрахунку наявної заборгованості, або ж доказів на погашення заборгованості, яка утворилася у зв`язку із невиконанням зобов`язань з оплати наданих житлово-комунальних послуг з них, тому на користь позивача підлягає стягненню солідарно з відповідачів заборгованість за надані послуги з теплопостачання в сумі 70 095, 78 грн.

Такий висновок відповідає правовому висновку, висловленому у постанові Верховного Суду від 09 серпня 2019 року у справі № 459/3958/15-ц.

Доводи відповідачів про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права безпідставні, носять суб`єктивний характер, зводяться лише до переоцінки доказів по справі, та непогодженням з їх оцінкою, тоді як колегія суддів вважає, що суд, розглядаючи справу, оцінив докази по справі у відповідності до вимог ст. 89 ЦПК України, отже, оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.).

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Під час розгляду справи про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги суд встановив факт надання обслуговуючою організацією (позивачем) житлово-комунальних послуг споживачу відповідачам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та перевірив правильність нарахування заборгованості за житлово-комунальні послуги згідно з чинними тарифами, що за наведених обставин є визначальним та дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з них заборгованості за надані житлово-комунальні послуги, оскільки він є користувачем послуг, які ДКП «Луцьктепло» надає в квартиру, де вони зареєстровані.

Згідно з положеннями ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що відповідачі не спростували наявної заборгованості перед ДКП «Луцьктепло», не довели, що послуги з централізованого опалення не надавалися або ж надавалися у неповному обсязі.

Інші доводи апеляційної скарги, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні, судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази, дав їм належну оцінку, тому рішення суду підлягає залишенню без змін.

За змістом частин четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись статтями 268, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 вересня 2022 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 22 грудня 2022 року.

Головуючий

Судді