Справа № 185/8382/21
Провадження № 2/185/675/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2022 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Бондаренко В.М.,

за участю секретаря: Данильченко Ю.О.,

позивача: ОСОБА_1 ,

представника позивача: Андрухова Д.Г. ,

відповідача: ОСОБА_3 ,

представника відповідача: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Павлограда цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Приватне акціонерне товариство «Українська акціонерна страхова компанія АСКА», ОСОБА_5 , про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Приватне акціонерне товариство «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА», ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в якій просив стягнути з відповідача на його користь в рахунок відшкодування майнової шкоди 34 747,53 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди 10 000, 00 грн.; вирішити питання щодо понесених судових витрат, які складаються з судового збору у розмірі 908,00 грн., вартості послуг оцінювача ФОП ОСОБА_6 - 2500,00 грн. та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000,00 грн., яка складається з послуг адвоката за юридичну консультацію та складення позову.

В обґрунтування позову зазначив, що відповідач ОСОБА_3 18 травня 2021 року об 11.40 годині по вул. Дніпровська, 243А м. Павлограда керував транспортним засобом марки Кіа-Rіо, д.н.з. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не витримав безпечної дистанції та скоїв зіткнення з транспортним засобом марки Тоуота Аuris, д.н.з. НОМЕР_2 , який зупинився попереду. Своїми діями ОСОБА_3 порушив вимоги п.п. 12.1, 13.1 ПДР України. У результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 червня 2021 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в сумі 850,00 грн. Пошкоджений автомобіль Тоуота Аuris, д.н.з. НОМЕР_2 на праві власності належить ОСОБА_1 . Тоді, як власником автомобіля Кіа-Rіо, д.н.з. НОМЕР_1 , є третя особа - ОСОБА_5 . Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_5 була застрахована у ПАТ «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА», яке сплатило позивачу 58 000,00 грн. відповідно до Угоди № 17266 від 02 липня 2021 року. Тоді як, відповідно до звіту ФОП ОСОБА_6 № 9221 від 07.07.2021 р. про оцінку вартості матеріального збитку завданого власнику КТЗ вартість відновлюваного ремонту автомобіля марки Тоуота Аuris, д.н.з. НОМЕР_2 , складає 92 747,53 грн., а витрати на проведення вказаного дослідження 2 500,00 грн. Тому, відповідач повинен сплатити позивачу різницю між виплатою страхової компанії та вартістю відновленого ремонту, що складає 34 747, 53 грн. Крім того, позивачу спричинені моральні страждання, у зв`язку з пошкодженням його автомобіля, оскільки він є особою з інвалідністю та йому вкрай необхідна була мобільність у пересуванні, що, як наслідок, потягло тривалу зміну усталеного способу і ритму його життя. Розмір завданої моральної шкоди він оцінює у сумі 10 000,00 грн.

Ухвалою суду від 18 листопада 2021 року відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

У порядку ст. 178 ЦПК України представником відповідача - адвокатом Пономаренком А.В. поданий відзив на позов, а також заперечення проти позову відповідно до яких відповідачем, представником не визнаються позовні вимоги у повному обсязі на тих підставах, що відповідач звільняється від відповідальності, так як свою цивільно-правову відповідальність відповідач застрахував у ПАТ «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» з обсягом відповідальності за шкоду, заподіяну майну у розмірі 130 000,00 грн. відповідно до Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 201687837 від 28.10.2020 року, а також позивач не підтвердив належним чином факт спричинення йому моральних страждань. Крім того, попередній представник відповідача Пономаренко А.В. надав суду попередній розрахунок судових витрат, яких поніс та очікує понести у зв`язку з розглядом справи, а саме, витрати на правничу допомогу, які складаються з консультації клієнта - 800,00 грн., підготовки та роздруківки відзиву на позовну заяву - 7 200,00 грн., а загалом - 8 000,00 грн. Крім того, відповідно до договору про надання юридичних послуг від 17.05.2022 року, укладеного між представником відповідача ОСОБА_4 та відповідачем ОСОБА_3 , витрати, пов`язані з розглядом цієї справи додатково становлять 3 000,00 грн. та складаються із: подання письмових заперечень та безпосередньої участі у розгляді справи в суді.

У судовому засіданні позивач, представник позивача підтримали позовні вимоги на доводах та підставах зазначених у позові та просили їх задовольнити у повному обсязі. У задоволенні клопотання відповідача щодо стягнення з позивача понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 11 000,00 грн. просили відмовити, так як вони є надмірними та необґрунтованими.

Відповідач, представник відповідача у судовому засіданні просили відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі на доводах та підставах, викладених у відзиві на позовну заяву та запереченнях проти позову. Подане клопотання про стягнення з позивача на користь відповідача понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 11 000,00 грн. просили задовольнити.

У судове засідання третя особа ОСОБА_5 не з`явився, відповідно до наданої заяви від 21.02.2022 року просив розглядати справу без його участі та відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Представник третьої особи ПАТ «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» у судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про розгляд справи, про причини не явки суду не повідомив.

Вислухавши учасників процесу, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, приходжу до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи позивач ОСОБА_1 є власником автомобіля Тоуота Аuris, д.н.з. НОМЕР_2 .

Із постанови Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 червня 2021 року вбачається, що водій ОСОБА_3 18 травня 2021 року об 11.40 годині по вул. Дніпровська, 243А м. Павлограда, керував транспортним засобом марки Кіа-Rіо, д.н.з. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не витримав безпечної дистанції та скоїв зіткнення з транспортним засобом марки Тоуота Аuris, д.н.з. НОМЕР_2 , який зупинився попереду. Своїми діями ОСОБА_3 порушив вимоги п.п. 12.1, 13.1 ПДР України. У результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Відповідно до постанови Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10.06.2021 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в сумі 850,00 грн.

Законом України від 1 липня 2004 року N 1961-IV "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон N 1961-IV) передбачено обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Матеріалами справи встановлено, що власником автомобіля марки Кіа-Rіо, д.н.з. НОМЕР_1 , є третя особа - ОСОБА_5 , який застрахував свою цивільно-правову відповідальність у ПАТ «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА», з обсягом відповідальності за шкоду, заподіяну майну у розмірі 130 000,00 грн., нульовим розміром франшизи, що підтверджується Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 201687837 від 28.10.2020 року.

Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону N 1961-IV страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Як вбачається з угоди № 17266 від 02 липня 2021 року, укладеної між ПАТ «УАСК АСКА» та ОСОБА_1 , керуючись п. 36.2 ст. 36 Закону N 1961-IV, сторони, за взаємною згодою, домовились, що розмір страхового відшкодування становить 58 000,00 грн. ( пункт 2 зазначеної угоди). Відповідно до п. 3 зазначеної угоди сторони підтверджують та гарантують, що зазначений розмір страхового відшкодування та порядок виплати його відповідає інтересам сторін, не суперечить чинному законодавству, не порушує та не обмежує права сторін та третіх осіб; сторони жодних майнових претензій одна до одної не матимуть; ця угода не вчинена під впливом тяжкої обставини чи примусу.

Таким чином, позивач скористався своїм правом, звернувшись до страховика з приводу відшкодування шкоди, заподіяної його майну та, яка йому була відшкодована страховиком у тому розмірі, який він погодив з ним, а саме 58 000,00 грн., тобто достатньою.

Доводи позивача про те, що при погодженні зі страховиком суми матеріальної шкоди не враховувався розмір фактичних витрат, необхідних для відновлення автомобіля Тоуота Аuris, д.н.з. НОМЕР_2 , визначених звітом ФОП ОСОБА_6 № 9221 від 07.07.2021 р. про оцінку вартості матеріального збитку завданого власнику КТЗ, суд не приймає до уваги, так як розмір встановленого оцінювачем ОСОБА_6 відновлюваного ремонту у сумі 92 747,53 грн. не враховувався страховиком при проведені страхових виплат, так як зазначене дослідження було проведено позивачем поза межами відносин зі страховиком.

Крім того, як вбачається зі звіту ФОП ОСОБА_6 № 9221 від 07.07.2021 р. про оцінку вартості матеріального збитку завданого власнику КТЗ, матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля марки Тоуота Аuris, д.н.з. НОМЕР_2 , в результаті його пошкодження складає 62 408, 77 грн., а вартість відновлювального ремонту - 92 747,53 грн., а тому, встановленого ліміту у розмірі 130 000,00 грн., відповідно до страхового полісу, було достатньо для відшкодування шкоди страховиком, але позивач не скористався в повній мірі своїм правом щодо відшкодування шкоди саме страховиком.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (ст. 1 Закону N 1961-IV).

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України).

Страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією) (частина перша статті 10 Закону N 1961-IV ).

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).

Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (стаття 5 Закону N 1961-IV ). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (пункт 6 частини четвертої ст. 6 Закону N 1961-IV). Втім, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (частина перша статті 999 ЦК України).

Види обов`язкового страхування в Україні визначені у ст. 7 Закону N 1961-IV. До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

За матеріалами справи виникають декілька зобов`язань: договірне зобов`язання за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів між позивачемта страховикомПАТ «Українська акціонерна страхова компанія АСКА», деліктне зобов`язання між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 - із завдання шкоди внаслідок ДТП.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього.

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону).

Відповідно до статті 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Розмір страхової суми за шкоду, завдану майну потерпілих, відповідно до полісу № 201687837 від 28.10.2020 року становить 130 000 грн. на одного потерпілого.

Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені у договорі страхування.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок ДТП майну третьої особи.

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Велика Палата Верховного Суду відповідно до постанови від 04.07.2018 року у справі № 755/18006/15-ц дійшла до висновку, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди (див. пункт 35 цієї постанови). А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

З огляду на викладене, вважаю, що у задоволенні позовних вимог позивача до відповідача про відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, слід відмовити у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Беручи до уваги положення п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. (з подальшими змінами та доповненнями), "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин, зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили.

Крім того, розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.

З урахуванням міркувань розумності, виваженості та справедливості, зважаючи на характер і тривалість страждань позивача, та ступінь вини відповідача у спричиненні позивачу моральної шкоди, прикладення позивачем додаткових зусиль для поновлення звичного ритму життя, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 5 000,00 грн.

Стосовно судових витрат сторін, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги, слід зазначити наступне.

Звертаючись до суду з позовною заявою, ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000,00 грн.

Крім того, відповідачем ОСОБА_8 під час розгляду справи заявлено клопотання про стягнення з позивача на його користь витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 11 000,00 грн., а саме 8 000,00 грн. витрати понесені на адвоката Пономаренка А.В. та 3 000,00 грн. - витрати понесені згідно договору про надання юридичних послуг від 17.05.2022 року, укладеного з ФОП ОСОБА_4 .

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України);

3) розподіл судових витрат між сторонами(стаття 141 ЦПК України).

Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 141 ЦПК України.

Разом із тим у частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правничу допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, наведеного в частині четвертій статті 141 ЦПК України, визначені також положеннями частин шостої, сьомої, дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

Таким чином, у разі недотримання вимог частини п`ятої статті 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Наведене правове обґрунтування надає можливість суду ефективно захистити порушені права заявника, забезпечити реалізацію принципу цивільного судочинства - відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення, але у порядку, передбаченому законом.

З матеріалів справи вбачається, що представництво інтересів ОСОБА_1 здійснював адвокат Андрухов Д.Г. на підставі договору про надання правової допомоги від 20.08.2021 року.

Згідно п. 4.1 договору 20.08.2021 року про надання правової допомоги, визначено, що вартість послуг адвоката узгоджується сторонами в кожному випадку надання правової допомоги окремо та здійснюється шляхом 100% передоплати.

На підтвердження понесених ОСОБА_1 витрат на отримання професійної правничої допомоги від адвоката Андрухова Д.Г. суду надано: копію договору про надання правової допомоги від 20.08.2021 року; акт від 16.09.2021 року приймання-передачі наданих послуг до договору про надання правової допомоги б/н від 20.08.2021 року; розрахунок вартості наданих послуг до договору про надання правової допомоги б/н 20.08.2021 року.

Сплата ОСОБА_1 гонорару адвокату Андрухову Д.Г. у розмірі 2 000,00 грн. підтверджується актом від 16.09.2021 року приймання-передачі наданих послуг до договору про надання правової допомоги б/н від 20.08.2021 року.

Із розрахунку вартості наданих послуг до договору про надання правової допомоги б/н 20.08.2021 року вбачається, що адвокатом Андруховим Д.Г. на надання професійної правничої допомоги ОСОБА_1 було витрачено 6 годин часу, з яких: 3 години - юридична консультація; 3 години - складення позовної заяви.

Представництво інтересів ОСОБА_3 здійснювали адвокат Пономаренко А.В. на підставі договору про надання правової допомоги адвокатом від 01.02.2022 року, а також ОСОБА_4 на підставі довіреності від 11.01.2022 року, посвідченої приватним нотаріусом Павлоградського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Семенякою А.А.

Згідно п.п. 3.1., 3.2. договору про надання правової допомоги адвокатом від 01.02.2022 року клієнт сплачує представнику суму за домовленістю сторін. У випадку надання клієнту додаткових платних послуг (додаткове вивчення документів та/чи їх складання, проведення вивчення, копіювання та інше) та/чи проведення представником додаткових витрат, клієнт зобов`язується компенсувати їх вартість представнику. К додатковим витратами також відносяться витрати по виїзду представником за межі міста Павлограда Дніпропетровської області, у зв`язку з виконанням договору.

На підтвердження понесених ОСОБА_3 витрат на отримання професійної правничої допомоги від адвоката Пономаренка А.В. суду надано: договір про надання правової допомоги адвокатом від 01.02.2022 року; попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат від 15.02.2022 року; акт від 15.02.2022 року приймання-передачі виконаних робіт до договору про надання правової допомоги адвокатом від 01.02.2022 року;

Сплата ОСОБА_3 гонорару адвокату Пономаренку А.В. у розмірі 8 000,00 грн. підтверджується розрахунковою квитанцією від 15.02.2022 року.

Із попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат від 15.02.2022 року та акту від 15.02.2022 року приймання-передачі виконаних робіт до договору про надання правової допомоги адвокатом від 01.02.2022 року вбачається, що адвокатом Пономаренком А.В. на надання професійної правничої допомоги ОСОБА_3 було витрачено 14 годин часу, з яких: 2 години - ознайомлення з наданими клієнтом документами, проведення попереднього аналізу справи, консультація клієнта щодо шляхів вирішення спору, копіювання документів; 12 годин - підготовка і роздруківка відзиву на позовну заяву ОСОБА_1 про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та доданих до нього документів.

На підтвердження понесених витрат, пов`язаних з правничою допомогою від ОСОБА_4 , у розмірі 3 000,00 грн. відповідачем був наданий договір про надання юридичних послуг від 17.05.2022 року, укладений між ФОП ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , відповідно до п. 1.1. якого, виконавець приймає на себе зобов`язання надати замовнику, за плату, визначені цим договором юридичні послуги, для вирішення правових питань, пов`язаних із захистом інтересів останнього та представництвом його інтересів у цивільній справі № 185/8382/21 (провадження № 2/185/3663/21), що знаходиться в провадженні Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області, які полягають у підготовці (складенні) заперечення на позовну заяву ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної останньому з вини ОСОБА_3 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 18.05.2021 року по вулиці Дніпровській міста Павлограда Дніпропетровської області, поданні цього заперечення до суду та участі в судовому розгляді зазначеної справи (надалі - «Послуги»), в порядку та на умовах, встановлених цим договором. Використовувати засоби, способи та методи з метою захисту гарантованих Конституцією та чинним законодавством України прав та інтересів замовника, а замовник зобов`язується оплатити виконавцю надання йому останнім таких юридичних послуг, в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені цим договором.

Згідно п.п. 5.1., 5.2. договору про надання юридичних послуг від 17.05.2022 року замовник оплачує виконавцю суму вартості його послуг за домовленістю сторін. Сторони домовилися, що вартість послуг виконавця, пов`язаних із виконанням ним пункту 1.1. цього договору становить 3000 (три тисячі) гривень. Оплата юридичних послуг виконавця визначених цим договором здійснюється замовником в сумі зазначеній у пункті 5.1. цього договору, при підписанні ним цього договору.

Однак, вищевказаний договір судом не може бути прийнятий як доказ в підтвердження понесення відповідачем витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000,00 грн., так як укладений з ФОП ОСОБА_4 , який не є адвокатом.

У пункті 4 статті 1, частині третій та п`ятій статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

При встановленні розміру гонорару України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» врахуванню підлягають складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, витрачений ним час, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.

Також згідно зі статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.

Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання.

Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandisрішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited»проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

Оскільки на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником ОСОБА_1 - адвокатом Андруховим Д.Г. надані відповідні письмові докази, надавши оцінку співмірності суми витрат зі складністю справи, відповідності цієї суми критеріям реальності, розумності розміру витрат, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрат, пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги у розмірі 2 000,00 грн.

Разом з тим, сума витрат ОСОБА_3 на послуги адвоката Пономаренка А.В. у розмірі 8 000,00 грн., на думку суду, виходить за розумні межі визначення розміру гонорару.

Витрати ОСОБА_3 на професійну правничу допомогу на вказану суму не є співмірними з наданим адвокатом обсягом послуг, та не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.

Суд, вирішуючи питання про розмір витрат на правову допомогу виходить з того, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Враховуючи складність справи, з урахуванням виконаної адвокатом Пономаренком А.В. роботи та витраченого адвокатом часу на надання правничої допомоги, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, ціни позову у даній справі та значення справи для сторін, суд приходить до висновку щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 2 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Частиною 1 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог у розмірі 5 000,00 грн., з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 11,17% від суми сплаченого судового збору, що складає 101,46 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263-265, 274, 279, 352, 354, 355 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Приватне акціонерне товариство «Українська акціонерна страхова компанія АСКА», ОСОБА_5 , про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , в рахунок відшкодування моральної шкоди 5 000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , понесені судові витрати по справі, а саме: суму сплаченого судового збору у розмірі 101 (сто одна) грн. 46 коп., витрати, пов`язані з наданням професійної правової допомоги, урозмірі 2 000 (дві тисячі) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , витрати, пов`язані з наданням професійної правової допомоги, урозмірі 2 000 (дві тисячі) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення, а учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - з дня вручення йому повного рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 .

Відповідач - ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 .

Третя особа - Приватне акціонерне товариство «Українська акціонерна страхова компанія АСКА», місцезнаходження: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 97-А, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 13490997.

Третя особа - ОСОБА_5 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 .

Повний текст рішення складено 30 травня 2022 року.

Суддя В.М. Бондаренко