Справа № 486/421/22
Провадження № 2/486/422/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2022 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області у складі: головуючого судді - О.І. Волкової

при секретарі - А.В. Загоруль

за участю: позивача - ОСОБА_1

відповідачки - ОСОБА_3

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнську Миколаївської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В:

До Южноукраїнського міського суду Миколаївської області з позовною заявою звернулася ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу.

Ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 06.05.2022 року було відкрито провадження у порядку загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання з викликом сторін на 06 червня 2022 року.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив , що 17 травня 2017 року між ним та відповідачкою було укладено шлюб. Від спільного шлюбу народився син ОСОБА_4 , 2017 року народження. З відповідачем проживає окремо, спільного господарства не ведуть. Спільне життя з відповідачем не склалося, стосунки розладилися, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, різні погляди на сімейне життя.

У судовому засіданні позивач суду пояснив, що він втратив почуття любові до відповідачки, на примирення не згоднен, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просила суд розлучити їх з відповідачкою.

'У судовому засіданні відповідачка суду пояснив, що на примирення не згодна, позовні вимоги визнала, просила суд розлучити їх з позивачем. Відповідачка просила суд, залишити їй прізвище " ОСОБА_3 ".

Частиною 3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Зважаючи на те, що відповідачка визнала позовні вимоги , суд вважає можливим ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні.

У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 17 травня 2017 року між позивачем та відповідачкою , було укладено шлюб, який було зареєстровано Виконавчим комітетом Константинівської селищної ради Арбузинського району Миколаївської області Арбузинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, за актовим записом №5, серії НОМЕР_1 (а.с. 4)

Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітню сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 . (а.с. 9)

В судовому засіданні встановлено, що сторони не підтримують шлюбних відносин та сумісного господарства не ведуть. Подружнє життя сторін не склалося. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала, погодилася на розірвання шлюбу.

На час розгляду справи майнові вимоги будь кого з сторін суду не пред`явлені.

Спорів про поділ майна та місце проживання неповнолітнього сина між сторонами на час розгляду справи не існує.

Відповідно до вищезазначеного суд вважає, що майнового спору між сторонами не має, примирення між позивачем та відповідачкою неможливе.

Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.

З урахуванням викладеного, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім`ї неможливо, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, як це передбачено ст. 112 Сімейного Кодексу України, тому шлюб між сторонами носить формальний характер і підлягає розірванню.

Оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін, суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім`ї неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам та інтересам їх сумісної дитини, як це передбачено ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб між сторонами носить формальний характер і тому підлягає розірванню.

Питання щодо визначення місця проживання дитини судом не вирішується, оскільки не є предметом спору та відповідна вимога як позовна позивачем не заявлялась. Відповідного зустрічного позову з цього приводу до суду також не надходила.

Як вбачається з свідоцтва про шлюб, після реєстрації шлюбу відповідачка а у зв`язку з реєстрацією шлюбу змінила своє прізвище " ОСОБА_3 " на " ОСОБА_3 ".

Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Отже, вирішення питання про те, яким прізвищем іменуватися після розірвання шлюбу є виключним правом того, хто у зв`язку із шлюбом змінив своє прізвище.

На підставі викладеного та керуючись ст. 51 Конституції України, ст.ст. 1-12, 13, 76-80, 81, 89,200,210,223, 247, 258, 263-265, 268,354 ЦПК України; ст.ст. 104, 105, 110, 112, 113 СК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 13 липня 2017 року Виконавчим комітетом Константинівської селищної ради Арбузинського району Миколаївської області, Арбузинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, за актовим записом №5, серії НОМЕР_1 - розірвати.

Після розірвання шлюбу відповідачці ОСОБА_3 залишити прізвище отримане при реєстрації шлюбу "ОСОБА_3_1 ".

Відповідно ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України, копію рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та поставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення надруковане в нарадчій кімнаті в одному примірнику 06 червня 2022 року.

Суддя Южноукраїнського

міського суду О.І. Волкова

ва