Провадження №2/359/910/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2022 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого Борця Є.О.,

за участю секретаря судового засідання Баток Н.Г.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 ,

за участю відповідача ОСОБА_2 ,

за участю представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Друга бориспільська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на частку в домоволодінні та земельній ділянці,

встановив:

1. Короткий виклад доводів пред`явленого позову.

1.1. В жовтні 2021 року ОСОБА_4 звернувся до суду з вказаним позовом та посилається на те, що у 1982 році він уклав шлюб з ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_5 17 січня 1990 року шлюб між ними був розірваний. В подальшому позивач налагодив відносини з ОСОБА_6 та продовжував проживати з нею однією сім`єю без укладення шлюбу протягом 30 років поспіль. В цей період часу ОСОБА_6 здійснила приватизацію земельної ділянки площею 0,63 га по АДРЕСА_1 , в межах якої вона разом з позивачем побудувала домоволодіння. Ці об`єкти нерухомого майна були їх спільною сумісною власністю. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 померла. Тому ОСОБА_4 просить суд визнати за ним право власності на 1/2 частку в домоволодінні та в земельній ділянці по АДРЕСА_1 .

1.2. У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримує позов та наполягає на його задоволенні.

1.3. ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 не визнають позов та заперечують проти його задоволення. В обґрунтування своїх заперечень вони посилаються на те, що після розірвання шлюбу ОСОБА_6 не мала з позивачем ні спільного бюджету, ні спільного побуту. Вона дозволила ОСОБА_4 жити в спірному будинку лише у зв`язку з тим, що у нього не було іншого житла. Між ними були відсутні взаємні права та обов`язки, притаманні подружжю. Тому ст.74 СК України не поширюється на спірні правовідносини. Крім того, ухвалою Бориспільського районного народного суду від 30 серпня 1989 року було затверджено мирову угоду, за умовами якої домоволодіння по АДРЕСА_1 було передано у власність ОСОБА_6 . Рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 9 червня 2021 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 20 жовтня 2021 року, було відмовлено у задоволенні позову, пред`явленого ОСОБА_4 , про зміну черговості одержання права на спадкування після смерті ОСОБА_6 . Тому ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 просять суд відмовити у задоволенні позову.

1.4. ОСОБА_5 не заперечує проти задоволення позову, пред`явленого його батьком ОСОБА_4 .

2. Інформація про рух цивільної справи.

2.1. Зі змісту протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20 жовтня 2021 року (а.с.18-19) вбачається, що цивільна справа за позовом, пред`явленим ОСОБА_4 , була розподілена судді Бориспільського міськрайонного суду Борцю Є.О.

2.2. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 4 листопада 2021 року (а.с.24-25) було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання.

2.3. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 8 вересня 2022 року (а.с.79-80) було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті. Крім того, було витребувано у приватного нотаріуса Бориспільського районного нотаріального округу Козій А.В. копію спадкової справи №6/2019, заведеної після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

3. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

3.1. 28 серпня 1982 року ОСОБА_4 уклав з ОСОБА_7 шлюб, зареєстрований у виконавчому комітеті Кучаківської сільської ради Бориспільського району, про що був складений актовий запис за №14. Після реєстрації шлюбу ОСОБА_7 було присвоєно прізвище « ОСОБА_8 ». Ці обставини підтверджуються копією витягу про шлюб з Державного реєстру актів цивільного стану громадян №5 від 5 грудня 2019 року (а.с.5).

3.2. ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_5 , батьком якого був записаний ОСОБА_4 , а матір`ю ОСОБА_6 . Ці обставини підтверджуються копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 30 червня 1983 року (а.с.6).

3.3. Рішенням Бориспільського районного народного суду від 30 серпня 1989 року (а.с.54) шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 був розірваний.

3.4. Ухвалою Бориспільського районного народного суду від 30 серпня 1989 року (а.с.38, 55) було затверджено мирову угоду (а.с.56), за умовами якої у власність ОСОБА_6 було передано літню кухню, гараж та сарай в с. Лебедин Бориспільського району та стягнуто з неї на користь ОСОБА_4 грошову компенсацію вартості 1/2 частки у вказаних об`єктах нерухомого майна в розмірі 2271 карбованця.

3.5. 20 березня 2009 року Кіровська сільська рада видала ОСОБА_6 свідоцтво про право власності на нерухоме майно №708 (а.с.111), зі змісту якого вбачається, що вона набула право власності на домоволодіння по АДРЕСА_1 , яке складалось з житлового будинку «А-І», літньої кухні «Б», сараїв «В», «П» та «Р», гаражів «Г» та «Д», сараїв «Е», «М» та «Ж», льоху «З», вбиральні «К» та огорожі №1 №6.

3.6. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 померла. Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 10 жовтня 2019 року (а.с.7).

3.7. 25 листопада 2019 року ОСОБА_2 подала приватному нотаріусу Бориспіль-ського районного нотаріального округу Козій А.В. заяву (а.с.84), в якій вона прийняла спадщину, що відкрилась після смерті ОСОБА_6 .

3.8. Зі змісту довідки виконавчого комітету Кучаківської сільської ради №709 від 15 листопада 2019 року (а.с.85) вбачається, що на час відкриття спадщини разом з ОСОБА_6 проживав її син ОСОБА_5 .

3.9. 8 грудня 2021 року приватний нотаріус Бориспільського районного нотаріально-го округу Козій А.В. видала ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину за законом (а.с.139) відносно 1/2 частки в домоволодінні по АДРЕСА_1 . Свідоцтво про право на спадщину за законом відносно іншої 1/2 частки у вказаному об`єкті нерухомого майна залишається не виданим ОСОБА_5 .

3.10. Спірні правовідносини регулюються главою 8 «Право спільної сумісної влас-ності подружжя» розділу ІІ «Шлюб. Права та обов`язки подружжя» СК України.

4. Норми права та усталена судова практика, якою керується суд при вирішенні спору.

4.1. Відповідно до ч.1 ст.74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

4.2. Згідно з ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

4.3. Як роз`яснив Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 3 червня 2021 року у справі №748/1943/19 (провадження №61-5155св20), при застосуванні ст.74 СК України, що регулює поділ майна жінки та чоловіка, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склались усталені відносини, що притаманні подружжю. Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 3 липня 2019 року у справі №554/8023/15-ц (провадження №14-130цс19).

4.4. Як роз`яснив Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 6 жовтня 2021 року у справі №521/21655/19 (провадження №61-5847св21), вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки. Обов`язковою умовою для визнання чоловіка та жінки такими, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, що засвідчують реальність сімейних відносин. Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню. Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, що визначені у понятті домогосподарства. Домогосподарством є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема із нормативно-правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту спільного проживан-ня, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці. Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів, які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин, притаманних подружжю.

4.5. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

4.6. Згідно з ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

5. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору.

5.1. Зі змісту погосподарської книги №14 на 2016 2020 роки (а.с.8-10), а також довідки виконавчого комітету Кучаківської сільської ради №783 від 9 грудня 2019 року (а.с.13) вбачається, що позивач проживав разом з ОСОБА_6 у домоволодінні по АДРЕСА_1 до дня її смерті. ОСОБА_5 , допитаний у судовому засіданні в якості свідка, та свідок ОСОБА_9 також підтвердили те, що ОСОБА_4 проживав разом з ОСОБА_6 в означеному домоволодінні до дня її смерті. Як вбачається з правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 3 червня 2021 року у справі №748/1943/19 (провадження №61-5155св20) та в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 6 жовтня 2021 року у справі №521/21655/19 (провадження №61-5847св21), само по собі проживання позивача та спадкодавиці в одному об`єкті нерухомого майна не є достатньою підставою для застосування ч.1 ст.74 СК України до спірних правовідносин, а також для поширення режиму спільної сумісної власності на домоволодіння по АДРЕСА_1 .

5.2. Навпаки, ОСОБА_2 , допитана у судовому засіданні в якості свідка, показала, що ОСОБА_4 бив дружину, у зв`язку з чим ОСОБА_6 була вимушена розірвати з ним шлюб. Після розірвання шлюбу позивач деякий час проживав у батьків в с. Дударків Бориспільського району. В цей період часу ОСОБА_6 розпочала зведення житло-вого будинку по АДРЕСА_1 . Будівництво цього об`єкта нерухомого майна здійснювалось виключно за її рахунок. ОСОБА_4 не приймав участь у фінансуванні будівництва. В подальшому ОСОБА_6 дозволила йому проживати в новому будинку, оскільки у них є син ОСОБА_5 . Однак позивач та ОСОБА_6 проживали в окремих кімнатах, спали в різних ліжках, не мали ні спільного побуту, ні спільного бюджету. Між ними були відсутні права та обов`язки, притаманні подружжю. Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 показав, що після розірвання шлюбу ОСОБА_4 проживав в с. Дударків Бориспільського району. Через деякий час він повернувся в с. Лебедин Бориспільського району та продовжив проживати разом з ОСОБА_6 . Однак вони проживали в різних кімнатах, сім`ї у них вже не було. Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 показала, що позивач бив ОСОБА_6 . Тому в 1989 році шлюб між ними був розірваний. Після розірвання шлюбу ОСОБА_4 проживав в с. Дударків Бориспільського району. В цей період часу було розпочато зведення будинку по АДРЕСА_1 , будівництво якого здійснювалось за рахунок ОСОБА_6 . Позивач не приймав участь в ньому. Після повернення в с. Лебедин Бориспільського району ОСОБА_4 та ОСОБА_6 проживали в окремих кімнатах, сімейні відносини між ними не відновились. Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 показала, що позивач тероризував ОСОБА_6 та знущався над нею. Тому вона була вимушена розірвати з ним шлюб. ОСОБА_6 неодноразово говорила свідку ОСОБА_12 про те, що, не зважаючи на проживання в одному будинку, ОСОБА_4 залишився для неї чужою людиною. Крім того, в матеріалах цивільної справи міститься копія рішення Бориспіль-ського районного суду від 5 липня 1996 року (а.с.58-60), яким ОСОБА_4 був виселений з домоволодіння по АДРЕСА_1 у зв`язку з тим, що він неодноразово ображав ОСОБА_6 , наносив їй тілесні ушкодження та, не реагуючи на офіційні застереження дільничного інспектора поліції, систематично порушував правила співжиття.

5.3. Показання ОСОБА_5 , допитаного у судовому засіданні в якості свідка, в частині наявності у позивача та ОСОБА_6 сімейних відносин та спільного бюджету спростовуються показаннями ОСОБА_2 , допитаної у судовому засіданні в якості свідка, а також показаннями свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . Показання цих свідків є послідовними та узгоджуються з обставинами, викладеними в мотивувальній частині рішення Бориспільського районного суду від 5 липня 1996 року. Таким чином, всупереч ч.1 ст.81 ЦПК України ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_1 не подали достатніх належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження того, що після розірвання шлюбу позивач проживав однією сім`єю з ОСОБА_6 без укладення з нею нового шлюбу. У зв`язку з тим, що ч.1 ст.74 СК України не поширюється на спірні правовідносини, домоволодіння по АДРЕСА_1 не було об`єктом спільної сумісної власності ОСОБА_4 та ОСОБА_6 .

5.4. З огляду на це суд вважає, що підстави для визнання за позивачем права власності на 1/2 частку в домоволодінні по АДРЕСА_1 відсутні. Тому у задоволенні позову в частині цієї вимоги ОСОБА_4 належить відмовити. Крім того, всупереч ч.1 ст.81 ЦПК України позивач та його представник ОСОБА_1 не подали докази на підтвердження того, що земельна ділянка площею 0,63 га по АДРЕСА_1 була приватизована. Зокрема, в інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №289009010 від 8 грудня 2021 року (а.с.136) відсутні відомості про набуття права власності на вказану земельну ділянку. Погосподарська книга №14 на 2016 2020 роки також не є правовстановлюючим документом та не підтверджує набуття права на землю. Ці обставини є додатковою підставою для відмови у задоволенні позову також в частині вимоги про визнання за ОСОБА_4 права власності на 1/2 частку в земельній ділянці площею 0,63 га по АДРЕСА_1 .

6. Розподіл судових витрат.

6.1. Відповідно до ч.1, п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

6.2. Згідно з ч.1, ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

6.3. ОСОБА_4 сплатив судовий збір в розмірі 5756 гривень 95 копійок. Ця обставина підтверджується квитанцією (а.с.1). Крім того, в матеріалах цивільної справи міститься довідка (а.с.16), зі змісту якої вбачається, що позивач також витратив грошові кошти в розмірі 5000 гривень 00 копійок на оплату професійної правничої допомоги. Однак у задоволенні пред`явленого позову відмовлено в повному обсязі.

6.4. З огляду на це суд вважає, що підстави для відшкодування ОСОБА_4 означених судових витрат відсутні.

Керуючись п.2 ч.1, ч.3 ст.258, абз.1 ч.6 ст.259, ст.ст.263-265, ч.6 ст.268 ЦПК України, суд

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Друга бориспільська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на частку в домоволодінні та земельній ділянці відмовити.

Повний текст рішення суду складений 26 грудня 2022 року.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Суддя

Бориспільського міськрайонного суду Є.О. Борець