Справа №351/1032/22
Номер провадження №2/351/493/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2022 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді - Сегіна І.Р.,

за участі секретаря - Том`юк С.М.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Снятині справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Снятинської міської ради про визнання права власності на житловий будинок з належними господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися в суд із позовом до ОСОБА_3 , Снятинської міської ради про визнання права власності на житловий будинок з належними господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування. Позовні вимоги мотивували тим, що вони проживають за адресою: АДРЕСА_1 та являються братами, а також, синами ОСОБА_4 , який проживав за вищевказаною адресою.

ІНФОРМАЦІЯ_1 їхній батько ОСОБА_4 помер та залишив після себе господарство, а саме: житловий будинок загальною площею 80,9 кв.м., житловою площею 37,3 кв. м. з належними господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Даний житловий будинок був побудований у 1970 році.

За життя батько не складав заповіту, а тому майно, яке він залишив після своєї смерті, успадковується за законом.

Після звернення до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька, постановою приватного нотаріуса Григорця М.Ф. від 15.06.2022 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спірний житловий будинок та державної реєстрації права власності на спадкове майно.

Згідно виписки з інвентаризаційних матеріалів Коломийського МБТІ від 02.06.2022 станом на 31.12.2012 в реєстраційних книгах право власності на даний будинок не зареєстрвовано.

Просили визнати за ними в рівних частках, за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності на житловий будинок з належними господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 ..

Позивачі подали до суду заяви про розгляд справи у їхній відсутності, позов підтримали повністю, просили його задоволити.

Відповідачка ОСОБА_3 подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, проти позову не заперечила.

Представник відповідача Снятинської міської ради подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, проти позову не заперечив.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не проводилось.

Суд, дослідивши та перевіривши зібрані докази в їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до звіту про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж об`єкта, житловий будинок, що розташований по АДРЕСА_1 відповідає вимогам надійності і безпечної експлуатації і можливості його безпечної експлуатації. Житловий будинок відповідає державним будівельним нормам, санітарно-екологічним нормам та правилам, протипожежним та іншим нормам і правилам, що забезпечують безпечну для життя та здоров`я людей експлуатацію об`єкта.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до довідки Снятинської міської ради від 14.07.2022 № 8 за батьком позивачів ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 згідно книг обліку платників земельного податку числилась земельна ділянка площею 0,10 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1 , яка була у його користуванні та не приватизована.

Згідно довідки Снятинської міської ради від 14.07.2022 № 961 на час смерті ОСОБА_4 разом з ним за вищевказаною адресою були зареєстровані: сини- ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та дружина ОСОБА_3 ..

Відповідно до довідки приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Григорця М.Ф. від 15.06.2022 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 являються єдиними спадкоємцями на майно померлого батька- ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постановою про відмову у вчиненні нотарільної дії приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Григорця М.Ф. від 15.06.2022 ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частину вищевказаного житлового будинку з належною частиною господарських будівель і споруд після смерті батька ОСОБА_4 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу з державною реєстрацією права власності за померлим на спадкове майно.

Відповідно до виписки з інвентаризаційних матеріалів Коломийського МБТІ від 02.06.2022 право власності на житловий будинок, який знаходиться по АДРЕСА_1 , згідно архівних даних станом на 31.12.2012 в реєстраційних книгах не зареєстровано. Рік побудови житлового будинку 1970р.

Згідно іншої виписки з інвентаризаційних матеріалів Коломийського МБТІ від 02.06.2022 право власності на житловий будинок, який знаходиться по АДРЕСА_1 , згідно архівних даних станом на 31.12.2012 в реєстраційних книгах не зареєстровано. Рік побудови житлового будинку значиться 1983р.

Із Витягу з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва вбачається, що рік завершення будівництва спірного житлового будинку 1983 рік.

Після звернення позивачами із даним позовом до суду встановлено, що рік побудови спірного житлового будинку - 1970р., що, в свою чергу, не узгоджується із віком спадкодавця ОСОБА_4 - 1958 р. нар.. Після чого позивач ОСОБА_1 звернувся із заявою до Коломийського МБТІ з метою уточнення року будівництва вищевказаного житлового будинку. Тому рік завершення будівництва було змінено на 1983 р.

А тому, суд критично оцінює надані позивачами, в якості доказів, технічні паспорти на спірний житловий будинок, видані на ОСОБА_1 , в яких зазначено різні роки будівництва будинку: в одному технічному паспорті -1970 р., в другому 1983р..

Згідно відповіді Снятинської міської ради від 04.11.2022 інформація щодо права власності на житловий будинок з належними господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 , в міській раді відсутня.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 15.11.2022 право власності на спірний житловий будинок не зареєстровано.

Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкт і нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством порядку.

Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності в порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття прав власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду.

Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

За змістом статті 377 ЦК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах встановлених договором.

У відповідності до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.

Відповідно до абзацу п.3.1 Листа ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013, № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України "Про власність", Законом України від 7 грудня 1990 року № 533-XII "Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування", Законом України від 25 грудня 1974 року "Про державний нотаріат", постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 "Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР", Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та іншими нормативними актами.

За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад.Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, більшість громадян своє право власності в БТІ не зареєстрували (не оформили).

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.

Суд приходить до висновку, що спірне майно, вищевказаний житловий будинок, був побудований досить давно, не в сільській місцевості, а в місті, на нього відсутні жодні архівні проектні, дозвільні та правовстановлюючі документи, як то: будь-які архівні документи про те, що будинок був збудований спадкодавцем, а також про те, що йому виділялася земельна ділянка під забудову житлового будинку.

А тому, позивачами не доведено належними та допустимими доказами, що спадкодавець за життя набув спірне майно, а тому позивачі- спадкоємці померлого також не набувають права власності в порядку спадкування на спірний житловий будинок та земельну ділянку, на якій він розміщений.

Також, суд критично оцінює акт обстеження матеріально-побутових умов спірного будинковолодіння від 15.11.2022, оскільки він складений зі слів позивачів, а відомості зі слів сусідів не відповідають принципу безпосередності дослідження доказів у справі. Тому, на думку суду, такий акт обстеження не може бути належним та допустимим доказом законності спорудження спірного житлового будинку спадкодавцем ОСОБА_4 .

Враховуючи викладене, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання за ними права власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 на будинковолодіння, що по АДРЕСА_1 слід відмовити повністю.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 263-265 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Снятинської міської ради про визнання права власності на житловий будинок з належними господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції з дня його проголошення. У разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: Ігор СЕГІН