СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 761/882/22

пр. № 2/759/3296/22

15 вересня 2022 року суддя Святошинського районного суду м. Києва Єросова І.Ю., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовною заявою приватного акціонерного товариства «Просто-страхування» (04050, м. Київ, вул. Герцена, 10) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2022 р. адвокат Синюк С.Л., який представляє інтереси позивача звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з вищезазначеним позовом, у якому просить стягнути витрати по сплаті страхового відшкодування в розмірі 13405,33 грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 2270,00 грн., а також витрати на правову допомогу у розмірі 5000,00 грн. В обгрунтування вказаних вимог позивач зазначає, що внаслідок скоєного 09.01.2019 р. ДТП, яке відбулось з вини відповідача, позивач отримав майнову шкоду, сплативши суму страхового відшкодування потерпілій у ДТП особі, як її страховик. На підставі вказаного позивач просить стягнути суму сплаченого страхового відшкодування з відповідача, оскільки страховик відповідача здійснив відшкодування завданої шкоди лише частково.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва справу передано за підсудністю до Святошинського районного суду м. Києва.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва суду від 09.02.2022 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву.

Станом на дату розгляду справи на адресу суду відзив від відповідача не надходив. Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач та/або позивач до суду не подавали.

Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, доходить висновку про відмову у задоволенні позову виходячи з наступного.

Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон № 1961-IV) регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Статтею 3 вказаного закону встановлено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (стаття 6 Закону № 1961-IV).

Страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування(пункт 9.1 статті 9 Закону № 1961-IV).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 09.01.2019 р. о 18:35 год. в м. Києві по вул. Грушевського, буд. 1, керуючи автомобілем марки «Сузукі», д.н.з. НОМЕР_1 , порушив п. 13.1 ПДР України, а саме: не врахував дорожньої обстановки, не дотримвся безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Вольваген», д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався попереду.

Постановою Печерського районного суду м. Києва від 14.03.2019 року ОСОБА_1 визнано винним за наслідками ДТП (справа з ун. №759/2904/19-п).

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу «Вольксваген», д.н.з. НОМЕР_2 , вказаний транспортний засіб належить ОСОБА_2 .

Між ОСОБА_2 та ПрАТ «Просто-страхування» 27.09.2018 р. було укладено договір страхування серії PKS № 1801528 майнових інтересів власника автомобіля «Вольксваген», д.н.з. НОМЕР_2 .

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 , власника автомобіля «Сузукі», д.н.з. НОМЕР_1 була застрахована договором обов`язкового страхування в ПрАТ «ПЗУ Україна» за полісом серії АМ №7704830.

Відповідно до звіту № 134188 від 20.02.2019 р. вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Вольксваген», д.н.з. НОМЕР_2 складає 25938,87 грн.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до рахунку №123038128 від 10.01.2019 р. вартість відновлювального ремонту складає 32786,83 грн. При цьому, в рахунку зазначено, що всього до сплати підлягає 39344,20 грн. Суду не надано обгрунтування та доказів на підставі чого сума до сплати «Всього» більша ніж сума «вартість відновлювального ремонту». Окрім того слід зазначити, що в графах «Вартість виконаних робіт» та «Вартість встановлених запчастин» не міститься наявних сум. Більше того, вказаний рахунок взагалі не містить опису запчастин та робіт, які необхідні для відновлювального ремонту. В матеріалах справи відсутні також докази щодо виконання вказаних відновлювальних робіт, після їх сплати (акт прийому-передачі, тощо), які є підтвердженням характеристики фактичного виконання робіт. Усе вищенаведене дає підстави вважати, що сплачена позивачем сума за платіжним дорученням №1291 не є фактичними витратами у розумінні ст. 1194 ЦК України. В свою чергу, ПрАТ «Просто-страхування» не мала обов`язку у сплаті зазначеної суми потерпілій у ДТП особі, та усі негативні наслідки вказаної дії несе одноособово.

Окремо слід зазначити наступне.

Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону № 1961-IVу разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) сформульовано висновок, про те, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Закону № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV).

Слід зазначити, що страховою компанією винної у ДТП особи не було виплачено суму страхового відшкодування в межах ліміту відповідальності ( не було вичерпано ліміт відповідальності страховика). Відтак, у разі коли прийняти рахунок СТО як калькуляцію збитків, які не є фактичними, обов`язок з їх сплати залишається за ПрАТ «ПЗУ Україна», як до страховика винної у ДТП особи.

За наведених вище обставин у задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі.

Керуючись: ст.ст. 6-13, 18, 19, 71-79, 89, 141, 259, 263-265, 268, 273, 280-282, 284, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог приватного акціонерного товариства «Просто-страхування» (04050, м. Київ, вул. Герцена, 10) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про відшкодування шкоди, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання ) без повідомлення сторін зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи якому рішення не було вручене у день його складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Київського апеляційного суду, при цьому відповідно до п. п. 15.5 п. 15Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03.10.2017 року до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією кодексу.

Суддя І.Ю. Єросова