Справа № 761/8304/20
Провадження № 6/761/1143/2022
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2022 року Шевченківський районний суд м. Києва

у складі:

головуючого судді Осаулова А.А.

при секретарі судових засідань Путря Д.В.

представника боржника Павліковського В.І. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Києві заяву представника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа: Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» про відшкодування пені, 3 % річних та інфляційних витрат, -

Встановив:

В жовтні 2022 представник Фонду гарантування вкладів фізичних осіб звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа: Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» про відшкодування пені, 3 % річних та інфляційних витрат.

Заява мотивована тим, що 24.06.2021 р. Шевченківським районним судом м.Києва видано виконавчий лист №761/8304/20 з примусового виконання постанови Київського апеляційного суду від 13.05.2021 р. про стягнення з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь ОСОБА_2 3% річних у розмірі 10 625, 42 гривень та інфляційні втрати за період з липня 2016 року по грудень 2019 року в розмірі 40 264 гривні 40 коп.

Заявник вважає, що обов`язок боржника щодо виконання судового рішення відсутній, оскільки Фонд гарантування вкладів фізичних осіб з 23.05.2016 р. здійснює заходи щодо виведення неплатоспроможного банку ПАТ «Банк Михайлівський» з ринку виключно в порядку, визначеному Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Вказаним законом встановлено мораторій на стягнення коштів Фонду гарантування, не передбачених ним, а тому Фонд гарантування вкладів фізичних осіб не може бути боржником.

В судовому засіданні представник боржника заяву підтримав, просив її задовольнити.

Стягувач та третя особа в судове засідання не з`явились, належним чином повідомлялись про день та час розгляду заяви, причини неявки суду не відомі.

Згідно ст. 432 ч.3 ЦПК України суд не вбачає перешкод для розгляду заяви у відсутність учасників, які не з`явились.

Вислухавши пояснення представника боржника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 24.06.2021 р. Шевченківським районним судом м.Києва видано виконавчий лист №761/8304/20 з примусового виконання постанови Київського апеляційного суду від 13.05.2021 р. про стягнення з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь ОСОБА_2 3% річних у розмірі 10 625, 42 гривень та інфляційні втрати за період з липня 2016 року по грудень 2019 року в розмірі 40 264 гривні 40 коп.

Згідно відкритих даних АСВП 15.07.2021 р. відкрито виконавче провадження №66091359, за яким стягувач - ОСОБА_2 , боржник Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, стан ВП- відкрито.

Заявник звертаючись до суду з вказаною заявою зазначав, що Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» забороняє стягнення коштів з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за виконавчим листом №761/8304/20, виданим Шевченківським районним судом м. Києва.

За положеннями ст. 432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Про виправлення помилки в виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню, суд постановляє ухвалу.

Як вказано у постанові Верховного Суду від 16 січня 2018 року у справі № 61-1592св17, наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Як випливає із змісту узагальнення судової практики Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 25.09.2015, наведені в статті 432 ЦПК України підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

До матеріальних підстав відносяться випадки відсутності обов`язку боржника через його припинення, добровільне виконання боржником чи іншою особою.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Обов`язковість виконання судових рішень закріплена також у конвенцією "Про захист прав та свобод людини", яка ратифікована Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» від 17.07.1997 року. Отже, її положення є обов`язковими для виконання Україною.

Стаття 6 вказаної Конвенції гарантує неухильність виконання рішення суду громадянами, юридичними особами та всіма органами влади України.

Тобто, рішення суду, яке набрало законної сили повинно бути виконано, а інші обставини щодо його невиконання суперечать основним принципам права і до уваги судом не приймаються. У протилежному випадку буде мати місце порушення принципу юридичної визначеності, що є одним із базових складових принципу верховенства права, визнаного Україною як на рівні Конституції, так і шляхом ратифікації Європейської Конвенції з прав людини. Судове рішення, яке підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок.

Суд враховує також позицію Європейського суду з прав людини, згідно якої право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок. У такому самому контексті відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту статті 1 Першого протоколу. Відповідно необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції (справа Юрій Миколайович Іванов проти України).

Таким чином, враховуючи те, обов`язок боржника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за виконавчим листом №761/8304/20 не припинився, виконання боржником постанови Київського апеляційного суду від 13.05.2021 р. судом не встановлено,підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, що виданий на виконання рішення суду, що набуло законної сили, відсутні.

Більш того, на думку суду, шляхом задоволення цієї заяви заявник фактично намагається оскаржити постанову Київського апеляційного суду від 13.05.2021 р.

Таким чином, на даний час відсутні підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, а у задоволенні даної заяви слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 432 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

Ухвалив:

заяву представника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Павліковського В.І. від 04.10.2022 року про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у цивільній справі №761/8304/20 за позовом ОСОБА_2 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа: Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» про відшкодування пені, 3 % річних та інфляційних витрат, - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину ухвали суду або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту вказаного судового рішення.

Повна ухвала виготовлена 17.11.2022 р.

Суддя: А.А.Осаулов