Справа №:755/9513/20
Провадження №: 2/755/447/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" листопада 2022 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді САВЛУК Т.В., за участі секретаря Бурячек О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, заяву позивача ОСОБА_1 про зміну предмету позову, яка подана в межах розгляду цивільної справи ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Стрельченко Олени Володимирівни, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету позову, - Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації, ОСОБА_2 , про скасування рішення про державну реєстрацію об`єкта нерухомого майна та виключення з реєстру речових прав на нерухоме майно запису про право власності,

у с т а н о в и в:

09 липня 2020 року Дніпровським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Стрельченко Олени Володимирівни, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету позову, Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації, ОСОБА_2 про скасування рішення державного реєстратора та виключення з реєстру речових прав на нерухоме майно запису про право власності на житлове приміщення, та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 12 жовтня 2020 року Дніпровським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про продовження розгляду цивільної справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, дата першого судового засідання - 09 листопада 2020 року 10.00 година.

03 грудня 2020 року Дніпровським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про зупинення провадження у цивільній справі, - до розгляду Верховним Судом касаційної скарги ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 12 жовтня 2020 року, яка винесена за результатами розгляду цивільної справи №755/5335/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Анохіна Вікторія Михайлівна, ОСОБА_4 , про визнання недійсним договору відступлення прав вимоги за іпотечним договором.

27 жовтня 2022 року Дніпровським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про відновлення провадження у цивільній справі.

Представник позивача - адвокат Пролигін В.А. в судовому засіданні просив прийняти заяву про зміну підстав позову, яка подана до суду 27 листопада 2020 року, та не розглянута судом, оскільки в межах розгляду цивільної справи вирішено питання про зупинення провадження у справі.

Інші учасники цивільного процесу в судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Вивчивши матеріали заяви про зміну підстав позову, надавши належну оцінку доводам представника позивача щодо зміни підстав позову та дотримання процесуальних строків для звернення з такою заяво до суду, суд приходить до наступних висновків.

Позов у цивільному процесі - це письмово оформлена і адресована суду письмова вимога, що складається з вимоги процесуального характеру та вимоги матеріального характеру (захистити невизнане, оспорюване чи порушене право). А предмет позову - це матеріальний зміст цієї вимоги.

Таким чином, під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняте судове рішення. Цей матеріальний зміст позовних вимог позивача, проявляється в матеріально-правовій заінтересованості - отримати певне матеріальне благо.

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Зміна предмета позову відбудеться тоді, коли в рамках конкретного позовної вимоги позивач замість одного способу захисту прав (який був заявлений раніше, при подачі позову) захоче скористатися іншим способом захисту, обґрунтовуючи свої позовні вимоги (предмет позову) тими самими обставинами, якими він обґрунтовував первісні вимоги.

Зміна підстав позову відбувається тоді, коли позивач в рамках конкретної позовної вимоги, в обґрунтування раніше заявлених позовних вимог (предмету позову) посилається на інші обставини якими він ці (перші) позовні вимоги, обґрунтовував.

Процесуальні права та обов`язки сторін визначені ст. 49 ЦПК України, тож відповідно до ч. 3 ст. 49 ЦПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Таким чином, законодавцем визначено право позивача змінювати предмет позовних вимог, як складову матеріально-правової вимоги позивача до відповідача до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Зміна позивачем підстав і предмета позову може мати місце лише альтернативно, тому одночасна їх зміна неможлива. Отже, у разі подання позивачем клопотання (заяви), направленого на одночасну зміну предмета і підстави позову, суд з урахуванням конкретних обставин повинен відмовити в задоволенні такого клопотання (заяви).

Виходячи з висновків, викладених в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 року по справі № 761/7978/15-ц, позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно співпадають сторони, підстава та предмет спору. Нетотожність хоча б одного з елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору. У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.

Верховний Суд відзначив, що під підставами позову, які згідно із ст.49 ЦПК може змінити лише позивач, слід розуміти обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, а не самі по собі посилання позивача на певну норму закону, яку суд може замінити, якщо її дія не поширюється на дані правовідносини.

Верховний Суд вказує, що якщо в процесі розгляду справи повністю змінюються підстави й предмет позову, то це слід розглядати як нові позовні вимоги, які мають бути оформлені письмовою заявою у відповідності з ЦПК України і одночасною відмовою від раніше заявлених вимог. Зокрема, такий правовий висновок надано Верховним Судом у рішенні від 13.03.2018 року в справі №916/1764/17.

Відповідно до ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим кодексом.

Під процесуальним строком розуміють строк, в межах якого вчиняються певні процесуальні дії.

Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. ( ст. 127 ЦПК України)

Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк. Пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу.

Із практики Європейського Суду з прав людини випливає, що судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, що беруть участь у спорі. Вимагається, щоб кожній із сторін була надана розумна можливість представляти свою справу у такий спосіб, що не ставить її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Виходячи з принципу змагальності в цивільному процесі, прав та обов`язків сторін у справі, визначених Цивільним процесуальним кодексом України, суд виключно з ініціативи та в межах доводів сторін може поновити строк звернення до суду за обґрунтованим їх зверненням.

Тому у разі пропущення строку звернення до суду належить обґрунтувати поважність причин пропущення такого строку. Зазвичай це обставини, що не залежать від волі такої особи.

Поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтвердженні належними доказами.

Норми цивільного процесуального законодавства не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі підстави визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що представником позивача подано заяву про зміну підстав позову з пропуском процесуального строку, передбаченого ч. 3 ст. 49 ЦПК України, в той же час усне клопотання про поновлення процесуального строку для звернення з цією заявою до суду, заявлене представником в судовому засіданні та занесено до протоколу судового засідання носить формальний характер та не підтверджено належними доказами, які мали довести наявність поважних причини несвоєчасного звернення позивача із заявою про зміну підстав позову.

За наведених обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для залишення без розгляду заяви про зміну підстав позову, яка подана позивачем ОСОБА_1 та зареєстрована в канцелярії суду 27 листопада 2020 року за вх.№ 78390,, оскільки клопотання подано з порушенням процесуальних строків, визначених статтею 49 Цивільного процесуального кодексу України, та відсутності підстав для поновлення процесуального строку для звернення з такою заявою до суду.

Враховуючи викладене та керуючись статями ч. 3 ст. 49, статями 126, 127, 260, 353 Цивільного процесуального кодексу України , суд -

п о с т а н о в и в:

Відмовити у задоволенні клопотання про поновлення строку для подання заяви про зміну підстав позову.

Заяву про зміну підстав позову, яка подана позивачем ОСОБА_1 та зареєстрована в канцелярії суду 27 листопада 2020 року за вх.№ 78390, - залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відповідно до п.15.5 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону №2147-VІІІ від 03.10.2017 року, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Інформацію по справі можна отримати на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі інтернетhttp://dn.ki.court.gov.ua.

С у д д я