Справа № 307/4422/22
Провадження № 2/307/883/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2022 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в складі головуючого судді Чопик В.В., при секретарі Мотринець Т.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тячів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про стягнення аліментів.

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 , від імені якої діє предстаник ОСОБА_2 , звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що шлюб між сторонами було укладено 05.01.2022 р. Від шлюбу у сторін народилася донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка знаходиться на повному утриманні та вихованні позивачки. Відповідач на даний час офіційно не працевлаштований, періодично виїздить на заробітки. Аліменти нікому не платить, стягнень по виконавчим документам не проводиться, інших неповнолітніх дітей немає, батьки на його утриманні не перебувають. У зв`язку із складним матеріальним становищем, позивач потребує матеріальної допомоги як на дитину, так на своє утримання від відповідача.

Тому просить суд стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання доньки в розмірі 2500 гривень щомісячно до досягнення нею повноліття та 2000 грн. на її утримання до трьохрічного віку доньки.

Відповідно до ст. 274 ЦПК України справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Представник позивачки в судове засідання не з`явився, однак надав до суду заяву в якій просить суд справу розглянути у його відсутності, заявлені вимоги підтримує та просить їх задовольнити, а тому суд на підставі ст.. 223 ЦПК України справу розглянув у його відсутності.

Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, причини своєї неявки суду не повідомили, а тому суд на підставі ст.. 223 ЦПК України справу розглянув у їх відсутності.

На підставі ст.247 ч.2 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що позивачка уклала шлюб з відповідачем 5 січня 2022 року, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 05.01.2022 р. У період шлюбу у сторін народилася донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка знаходиться на повному утриманні та вихованні позивачки.

Позивачка разом з дочкою проживає у будинку батьків, сама виховує доньку, ніде не працює, а тому потребує допомоги.

Відповідач не має постійного місця роботи, а його доходи містять мінливий характер.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Враховуючи наведене, суд вважає, що є підстави для застосування до відповідача примусового порядку стягнення аліментів та додаткових витрат.

Відповідно до ст. 84 ч.2, 4 СК України дружина, з якою проживає дитина має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трирічного віку за умови, якщо чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Враховуючи те, що дитина проживає разом з позивачем, а також те, що доньці не виповнилося три роки, у позивача виникло право на отримання аліментів від відповідача на утримання дитини та на її утримання.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 80, 181 ч.3 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини, дружини (аліменти) присуджуються у частці від доходу і (або) в твердій грошовій сумі.

Згідно з частиною першою статті 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При цьому, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ст. 182 ч.2 СК України).

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен врахувати обставини визначені частиною 1 статті 182 СК України.

Відповідно до ст. 79, 191 СК України аліменти на дитину та дружину за рішенням суду присуджуються від дня пред`явлення позову, а згідно з положеннями визначеними Сімейний кодекс України; нормативно-правовий акт № 2947-III від 10.01.2002, ст. 84 СК України, на дружину - до досягнення дитиною трирічного віку.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч. 1 ст. 184 СК України). В інших випадках аліменти визначаються у частці від заробітку платника (ч. 1 ст. 183 СК України).

Згідно ст. 184 Сімейного кодексу якщо платник аліментів має не регулярний мінливий дохід , частину доходів одержує в натурі, а також за наявністю інших обставин , що мають істотне значення, суд за заявою стягувача або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Відповідно до Закону України «Про державний бюджет на 2022 рік» з 1 грудня 2022 року прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років становить 2272 гривень.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Під час вирішення будь яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей (ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України).

Згідно із ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 185 Сімейного кодексу України , той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами ( розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Відповідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачуваних цим Кодексом випадках.

Отже, виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що слід стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на дитину, до її повноліття та аліменти на утримання позивачки в розмірі 1500 грн. до досягнення донькою трьохрічного віку.

Керуючись ст. 79, 80, 84, 181-183, 191 СК України, постановою Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", ст. 12, 13, 76, 259, 263, 268, 273, 354, 430 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до її повноліття, починаючи з 07.11.2022 року.

Стягувати з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання до трьох річного віку дитини: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень, починаючи з 07.11.2022 року.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині одномісячного стягнення аліментів.

Стягнути з ОСОБА_3 до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в розмірі 1984,8 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд, а у разі оголошення лише вступної та резолютивної частини рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканка: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканець АДРЕСА_2 .

Суддя: В.В. Чопик