Справа № 128/3264/21
РІШЕННЯ

Іменем України

06.06.2022 м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області у складі:

головуючої - судді Саєнко О.Б., при секретарі - Фольварковій Н.О.,

без участі сторін та представника позивача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на Ѕ частки житлового будинку в порядку спадкування за заповітом, -

УСТАНОВИВ:

24.11.2021 позивач звернувся до Вінницького районного суду Вінницької області з вищевказаною позовною заявою, яку обґрунтував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла їхня з відповідачем баба ОСОБА_3 . Також, а ІНФОРМАЦІЯ_2 померла їхня мати ОСОБА_4 .

Вказує, що їхня мати ОСОБА_5 , 04.11.1972 зареєструвала шлюб та змінила своє дошлюбне прізвище « ОСОБА_6 » на прізвище в шлюбі « ОСОБА_7 ».

Зазначає, що за свого життя їх баба ОСОБА_3 вчинила заповіт, яким все своє майно заповідала їм - своїм онукам.

Після смерті баби ОСОБА_3 відкрилась спадщина на житловий будинок АДРЕСА_1 , який при житті належав їй на праві власності як колгоспний двір відповідно до свідоцтва №136 від 23.01.1989, виданого на підставі рішення виконкому Вінницької районної ради №167 від 23.05.1987р., зареєстрований КП «ВООБТІ» 15.06.1988 , реєстровий номер №27.

Зазначає, що у визначений законом шестимісячний строк він звернувся до нотаріальної контори з відповідною заявою про прийняття спадщини після смерті бабки, відповідно було відкрито спадкову справу №126/2011, про свідчить витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі. Відповідач за позовом - його брат ОСОБА_2 також звернувся з заявою про прийняття спадщини після смерті бабки ОСОБА_3 .

Вказує, що постановою від 14.08. 2018 № 1695/02-31 державного нотаріуса Вінницького районного нотаріальної контори Когутницького Є.В. йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки з наданого свідоцтва про право власності на будинок вбачається, що будинок належав до колгоспної групи дворів.

Також зазначає, що спадкодавиця ОСОБА_3 станом на 15.04.1991 була єдиним членом колгоспного двору, що складався з будинку АДРЕСА_1 , після її смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 відкрилась спадщина за заповітом на зазначений житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами; спадкоємці, які б мали право на обов`язкову частку відсутні, оскільки дочка спадкодавці - їхня мати ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Крім того вказує, що рішенням Вінницького районного суду від 13.03.2019 справа № 128/33/19 за ОСОБА_2 , його рідним братом - відповідачем по справі, визнано право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на частку житлового будинку АДРЕСА_1 , а спадкоємцем решти Ѕ частки будинку є він, спадкоємець за заповітом померлої ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Тому просить суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на Ѕ частки житлового будинку АДРЕСА_1 .

06.06.2022 у судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Гуменюк Н.В. не з`явилися, попередньо, через канцелярію суду представником подано заяву про розгляд справи за їх відсутності, позов просила задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 також в судове засідання не з`явився; попередньо через канцелярію суду надав заяву, в якій останній не заперечує щодо задоволення позову, просить розгляд справи проводити у його відсутність.

Суд, вважає за можливе розглянути справу у відсутності не з`явившихся осіб та постановити процесуальне рішення на підставі наданих позивачем письмових доказів у справі.

Вивчивши позов , дослідивши докази в справі в їх сукупності, суд вважає, що позовна заява обґрунтована та така, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 81 рік померла ОСОБА_3 , про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 01.01.2011 Виконавчим комітетом Ксаверівської сільської ради Вінницького району Вінницької області, актовий запис №01 (а.с.3).

Після її смерті відкрилася спадщина на відповідне спадкове майно, в тому числі на житловий будинок АДРЕСА_1 , що складається з житлового будинку «А», веранди «а», ганку, сараю »Б», сараю »В», погрібу «п/В», літньої кухні «в», сараю «ві», погребу з шиєю «п/в 1, ш/п», вбиральні «Д», хвіртки №1, воріт №2, огорожі №3, огорожі №4, огорожі №5, жомової ями №6, що належав померлій ОСОБА_3 на підставі свідоцтва № НОМЕР_2 про право особистої власності на домоволодіння від 23.01.1989, виданого на підставі рішення виконкому Вінницької районної ради народних депутатів №128 від 19.05.1988, згідно якого вищевказане домоволодіння належить до колгоспного двору, головою якого є ОСОБА_3 (а.с.13).

Згідно копії технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , виготовленого КП «ВООБТІ» за замовленням ОСОБА_1 , загальна площа будинку становить 57,3 кв.м., житлова площа 45,6 кв.м., допоміжна площа 6,1 кв.м., площа літніх приміщень 5,6 кв.м., паспорт виготовлено станом на 21.08.2018 (а.с.10-12).

07.10.2010, ОСОБА_3 , на випадок своєї смерті, склала заповіт, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, заповіла своїм онукам ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в рівних частках. Вказаний заповіт посвідчений 07 жовтня 2010 року секретарем виконкому Ксаверівської сільської ради Вінницького району Вінницької області Міхайловою В.В. та зареєстровано в реєстрі за №10, що підтверджується копією вказаного заповіту (а.с.9).

Той факт, що ОСОБА_3 була рідною бабою ОСОБА_1 підтверджується: копією свідоцтва про народження ОСОБА_5 (мати позивача), актовий запис №13, серії НОМЕР_3 від 05.08.1954, в якому матір`ю зазначено ОСОБА_3 (а.с.5); копією свідоцтва про укладення шлюбу між ОСОБА_9 та ОСОБА_5 , актовий запис №54, серії НОМЕР_4 від 04.11.1972, згідно якого після укладення шлюбу ОСОБА_5 присвоєно прізвище « ОСОБА_7 » (а.с.6).

З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 , виданого 07.02.1973 міським бюро РАЦС м. Вінниці, убачається, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , матір`ю в якому зазначена ОСОБА_4 , а батьком ОСОБА_9 (а.с.7).

Рішенням судді Вінницького районного суду Вінницької області від 13.03.2019 визнано за ОСОБА_2 , відповідачем по даній справі, право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на Ѕ частку житлового будинку АДРЕСА_1 , що складається з житлового будинку «А», житловою площею 45,6 кв.м., загальною площею 51,7 кв.м., веранди «а», ґанку, сараю »Б», сараю »В», погребу «п/В», літньої кухні «в», сараю «в-1», погребу з шиєю «п/в-1, ш/п», вбиральні «Д», хвіртки №1, воріт №2, огорожі №3, огорожі №4, огорожі №5, жомової ями №6 (а.с.19-21).

Відповідно до ч.1 ст. 18 ЦПК судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Тому, обставини, які установлені рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 13.03.2019 суд вважає, що повторно доказуванню не підлягають.

Відповідно до погосподарських книг на домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , убачається, що з 1981 року крім голови колгоспного двору ОСОБА_3 , іншим членом господарства значився ОСОБА_10 син голови колгоспного двору (а.с.18,20), який ІНФОРМАЦІЯ_5 у віці 54 роки помер, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 , виданого 12.07.2010 Відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис №1760 (а.с.13).

З копії спадкової справи №126/2011, заведеної Вінницькою районною державною нотаріальною конторою до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , вбачається, що з заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом звернулися ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (зворотній бік а.с.48, а.с.49).

05.12.2019 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 отримали свідоцтва про право на спадщину за заповітом ОСОБА_3 , видані державним нотаріусом Вінницької державної нотаріальної контори Каблучко Ю.В., а саме: по Ѕ частці земельних ділянок, які належали на праві власності померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 (а.с.84-100).

Постановою державного нотаріуса Вінницької районної державної нотаріальної контори Когутницьким Є.В. від 14.08.2018 відмовлено ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом на житловий будинок під АДРЕСА_1 , який належав ОСОБА_3 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки свідоцтво № НОМЕР_2 про вправо особистої власності на домоволодіння не є документом, що свідчить про перебування його у власності ОСОБА_3 , так як вказує, що двір є колгоспним, що не дає можливості реалізувати спадкові права, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14.08.2018 (а.с.15).

Застосовуючи норми матеріального та процесуального права, суд виходить з наступного:

Відповідно до ст.13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.1ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу.

На підставі ст.81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб - спадкоємців.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частина 1 ст. 1223 ЦК України передбачає, що право на спадкування мають ті особи, які визначені у заповіті.

Відповідно до ч.1 ст. 1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті не розподілив спадщину між ними.

Частиною 5 статті 1268 ЦК України встановлено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст. 1269 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Згідно аналізу положень ст. 392 ЦК України, вбачається, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Оскільки, матеріалами справи, дослідженими в судовому засіданні, доведено, що позивач прийняв спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 , шляхом подання заяви до нотаріальної контори; рішенням суду за відповідачем визнано право власності в порядку спадкування за заповітом на Ѕ частку будинку; інші особи, які мають право на обов`язкову частку в спадковому майні відсутні.

Окрім того, судом установлено, що позасудового шляху вирішити даний спір у позивача немає, оскільки свідоцтво № НОМЕР_2 про вправо особистої власності на домоволодіння не є документом, що свідчить про перебування його у власності ОСОБА_3 , так як вказує, що двір є колгоспним, що не дає можливості реалізувати спадкові права, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14.08.2018 (а.с.15).

Тому, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, що не суперечить вимогам та законним інтересам сторін, відповідає чинному законодавству України, а також не порушує прав, свобод та інтересів третіх осіб.

При чому, суд не вирішує питання щодо стягнення судових витрат із відповідача на користь позивача, оскільки останній у своїй позовній заяві зазначив, що витрати на оплату судового збору та витрат на правничу допомогу він залишає за собою.

Також, суд вважає за необхідне роз`яснити учасникам справи положення ч.ч.4,5 ст. 268 ЦПК України, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст.258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, Суд-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_7 , право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті баби ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на Ѕ частки житлового будинку АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Вінницького апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Олена САЄНКО