РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №:755/6047/22

Провадження №: 2/755/4782/22

"13" грудня 2022 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

Головуючого судді - Слободянюк А.В.,

при секретарі - Бовкун М.В.,

розглянувши в загальному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2022 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини.

Позовні вимоги про визначення місце проживання дитини мотивовано тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з грудня 2020 року, від шлюбу мають сина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Шлюбні відносини припинено між сторонами, відповідач забрав свої особисті речі та виїхав, дитина залишена проживати разом із матір`ю, за місце її реєстрації. Позивачка вказує, що вона самостійно виховує дитину, займається її фізичним та духовним розвитком, забезпечує належні умови для життя, повністю сама утримує дитину, просить суд визначити місце проживання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_1 .

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 14 липня 2022 року у даній справі роз`єднано позовні вимоги ОСОБА_1 щодо розірвання шлюбу і визначення місця проживання дитини та виділено в окреме провадження позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини (а.с. 14).

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 19 липня 2022 року вказану справу щодо визначення місця проживання дитини прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено розгляд в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Сторонам роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки (а.с.16,17).

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 01 листопада 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (а.с.63,64).

13 грудня 2022 року позивачка ОСОБА_1 через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.

Відповідач ОСОБА_2 у призначені судові засідання не з`являвся, про причини своєї неявки суду не повідомляв, відзив на позов не подав. Поштова кореспонденція (ухвала про відкриття провадження та копія позовної заяви з додатками, а також судові повістки, що направлялися за адресою зареєстрованого місця проживання відповідача), поверталась до суду неврученими з відмітками про причини повернення - «За закінченням терміну зберігання» та «Адресат відсутній за вказаною адресою».

Таким чином, відповідач, враховуючи положення статей 128, 130 ЦПК України, вважається таким, що повідомлений належним чином про дату, час та місце судового засідання.

Представник третьої особи - Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної у місті Києві державної адміністрації у заяві від 21 вересня 2022 року просить розглянути справу без у часті представник третьої особи (а.с.39).

Крім того, представником третьої особи - Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної у місті Києві державної адміністрації направлено до суду висновок від 20 жовтня 2022 року щодо визначення місця проживання дитини.

Відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Суд, прийнявши всі заходи по виклику відповідача, постановив розглянути справу заочно, відповідно до статей 223 та 280 ЦПК України.

Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, керуючись частиною другою статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини і відповідні їм правовідносини та дійшов такого висновку.

За матеріалами справи сторони згідно свідоцтва шлюб зареєстрували шлюб 11 грудня 2020 року, актовий запис № 2274 Дніпровського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с. 8).

Із свідоцтва про народження вбачається, що дитина сторін, ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис про народження № 1140 від 01 червня 2021 року Дніпровського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) (а.с. 9).

Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи № 63647962 від 14 червня 2021 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.57).

Відповідно до довідки № 3024-22 від 22 листопада 2022 року, ОСОБА_1 працює у Товаристві з обмеженою відповідальністю «ОККО-ДРАЙВ» (а.с.55).

Згідно сертифікату (2 Серія РРУ № 019113) про проходження профілактичного наркотичного огляду від 08 вересня 2022 року у ОСОБА_1 ознак наркотичного захворювання не виявлено (а.с.58).

Згідно даних, наданих відділом з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Деснянської РДА, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 з 15 червня 2021 року (а.с.56).

Відповідно до висновку Деснянської районної у місті Києві державної адміністрації від 19 жовтня 2022 року № 102/02/38-3386, рішенням комісії з питань захисту прав дитини Деснянської районної у місті Києві державної адміністрації (протокол від 06 жовтня 2022 року № 17) визначено, виходячи з інтересів дитини, тривалості проживання дитини з матір`ю, доцільність приживання дитини з матір`ю, ОСОБА_1 .

У цьому висновку органу опіки та піклування встановив, що дитина проживає з матір`ю ОСОБА_1 у трикімнатній квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . За вказаною адресою проведено обстеження житлово-побутових умов проживання та з`ясовано, що умови для проживання та виховання малолітньої дитини створені. Відповідно до наданої іноформації КНП «Центру первинної медико-санітарної допомоги № 1» Деснянського району міста Києва ОСОБА_4 , 29 травня 2021 року, не перебуває на диспансерному обліку у лікарів вузької спеціалізації. Про здоров`я дитини турбується як батько, так і мати. На прийом до лікаря-педіатра з дитиною приходила мати. Батько проживає окремо, відповідно до встановлених відомостей, проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Працівниками Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації відвідано зазначену квартиру, але двері ніхто не відчинив. Під час бесіди по телефону ОСОБА_2 пояснив, що перебуває в іншому регіоні країни, де працює, коли повернеться до Києва не знає; на засідання комісії з питань захисту прав дитини Деснянської районної у місті Києві державної адміністрації не з`явився.

Згідно із частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно із статтею12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини) держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

В частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до частин другої, четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.

Статтею 141 СК України визначено, що мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Згідно зі статтею 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Відповідно до частини першої, другої статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76).

Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків стосовно дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору.

Міжнародні та національні норми права не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

При визначенні місця проживання дитини судами необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору.

Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди, насамперед, мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12 серпня 2021 року у справі № 473/44/20-ц (провадження № 61-8103св21).

Відповідно до статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживають окремо, малолітній син сторін проживає з матір`ю, зареєстрований також разом з матір`ю. Батько дитини не проживає разом з сином, зареєстрований за іншою адресою, а саме: АДРЕСА_2 . Мати дитини повністю займається вихованням та матеріальним забезпеченням сина, офіційно працевлаштована.

Доказів протилежного відповідачем суду не надано та судом не встановлено.

Враховуючи викладене вище, висновок Деснянської районної у місті Києві державної адміністрації про доцільність визначення місця проживання дитини з матір`ю, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, оскільки це буде відповідати насамперед найкращим інтересам дитини.

Будь-яких даних, які б перешкоджали визначенню місця проживання дитини разом з її матір`ю судом не встановлено і учасниками справи не доводилось.

Також позивачкою заявлено вимоги щодо стягнення з відповідача судових витрат, які полягають у сплаті судового збори за подання позов у розмірі 992,40 грн., що документально підтверджено (а.с.11).

На підставі викладеного, Конвенцією про права дитини, Декларацією прав дитини, Законом України «Про охорону дитинства», статями 19, 141, 150, 151, 5, 157, 160, 161 СК України, статтями 4, 5, 12, 13, 49, 76, 81, 89, 141, 142, 259, 263 - 265, 280, 353 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини - задовольнити.

Визначити місце проживання неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 коп.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 354 Цивільного процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте Дніпровським районним судом міста Києва за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення (ст. 284 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса: АДРЕСА_4 .

Третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації, адреса: 02225, м.Київ, просп. Маяковського, буд.21-Г.

Повний текст рішення складено 19 грудня 2022 року.

Суддя А.В.Слободянюк