Справа № 947/4091/22
Провадження № 2/947/1682/22
Київський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого - судді Салтан Л.В.,
за участі секретаря судового засідання Остапчук О.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), про припинення стягнення аліментів, стягнення аліментів, стягнення додаткових витрат на дитину, повернення безпідставно отриманих коштів,-
31.01.2022 року до Київського районного суду м. Одеси надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про скасування виконавчого листа та зупинення його дії, стягнення аліментів, стягнення додаткових витрат на дитину, повернення безпідставно отриманих коштів, яки надалі уточнив. Свої вимоги мотивує тим, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уклали шлюб 05.07.2003 року. Шлюб зареєстровано відділом державної реєстрації цивільного стану Жовтневим району управління юстиції в місті Луганськ, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис. Про зазначену вище подію було видано свідоцтво про шлюб. Від вказаного шлюбу у сторін народилися дві дитини, а саме ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 . ІНФОРМАЦІЯ_4 . У 2014 ропі шлюб між сторонами було розірвано. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 24.11.2016 по справі 522/3322/16-ц з Позивача на користь Відповідача було стягнуто аліменти на утримання спільних дітей сторін.
Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 11.06.2019 по справі № 520/3202/19 розмір аліментів було збільшено до 1059 (одна тисяча п`ятдесят дев`ять) грн. 00 коп. на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття. відповідно.
Певний період часу спільні діти сторін проживали спільно з матір`ю, фактично до 01.06.2021 року. Весь зазначений період позивач сумлінно сплачував аліменти, призначені судом. У травні 2021 року у зв`язку з неможливістю подальшого спільного проживання з матір`ю ОСОБА_3 , діти виявили бажання проживати спільно батьком - Позивачем та його новою родиною, а саме дружиною та їхнім зведеним братом та сестрою.
Незважаючи на фактичне проживання спільних дітей сторін ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з Позивачем, а також те, що всі витрати по їх утриманні фактично були покладені на Позивача та його родину. Відповідач продовжувача сумлінно отримувати відрахування з доходів Позивача (аліменти), оскільки бухгалтерія підприємства, де працевлаштований Позивач, проводила відрахування автоматично на підставі виконавчого листа, отриманого за рішенням Київського районного суду міста Одеси від 11.06.2019 по справі № 520/3202/19.
У червні 2021 року позивач звернувся до Київського районного суду міста Одеси з позовом про визначення місця проживання на той час неповнолітніх ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 з батьком.
Відтак, починаючи ще з червня 2021 року спільні діти сторін проживають разом з Позивачем та перебувають на повному його утриманні. В свою чергу. Відповідач жодної участі у вихованні та утриманні спільних дітей сторін не бере, тобто самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків.
Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Маломуж А.І.
Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Маломуж А.І. від 08.02.2022 року вказана позовна заява булла залишена без руху.
Відповідно до розпорядження керівника апарату суду від 23.06.2022 року було призначено повторний авторозподіл справи.
Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Салтан Л.В.
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 18.08.2022 року прийнято справу до свого провадження.
Представник позивача надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовну заяву підтримала, проти заочного рішення не заперечила.
Відповідачка повідомлена належним чином, в судове засідання не з`явилась, відзив на позов не надала.
Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений, суд постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що уточнений позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уклали шлюб 05.07.2003 року. Шлюб зареєстровано відділом державної реєстрації цивільного стану Жовтневим району управління юстиції в місті Луганськ, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис. Про зазначену вище подію було видано свідоцтво про шлюб.
Від вказаного шлюбу у сторін народилися дві дитини, а саме ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 . ІНФОРМАЦІЯ_4 .
У 2014 ропі шлюб між сторонами було розірвано.
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 24.11.2016 по справі 522/3322/16-ц з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 було стягнуто аліменти на утримання спільних дітей сторін.
Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 11.06.2019 по справі № 520/3202/19 розмір аліментів було збільшено до 1059 (одна тисяча п`ятдесят дев`ять) грн. 00 коп. на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття. відповідно.
У червні 2021 року позивач звернувся до Київського районного суду міста Одеси з позовом про визначення місця проживання на той час неповнолітніх ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 з батьком.
Відповідно до довідки № 1600-109с від 30.09.2021 року ОСОБА_4 є студентом 1 курсу факультету електроенерготехніки та автоматики КПІ ім. Сікорського.
Відтак, спільні діти сторін на даний час проживають разом з Позивачем та перебувають на повному його утриманні. В свою чергу. Відповідач жодної участі у вихованні та утриманні спільних дітей сторін не бере, тобто самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків.
Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання.
Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина.
Частина 1 статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Аналогічна вимога встановлюється положеннями ст.273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267 - 271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.
Вирішуючи вимоги позивача про припинення стягнення аліментів та звільнення його від сплати заборгованості по аліментам за період з 31.01.2022 року, суд виходить з положень ч.2 ст.197 СК України, згідно яких за позовом платника аліментів, суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.
Тобто, в розумінні цих положень закону, підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами - можуть бути лише ті істотні обставини, які вплинули та пов`язані із самим фактом виникнення такої заборгованості. Інших підстав для звільнення від сплати заборгованості за аліментами діюче законодавство не передбачає.
Дійсно, вказана правова норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом. За наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення.
Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбаченихст.197 СК України умов повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості.
Відповідно до ч.3 ст.195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.
Частина 2 ст.197 СК України передбачає, що за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.
З аналізу даної правової норми вбачається, що повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд.
Відповідно, лише за наявності вищевказаних обставин, що мають істотне значення платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення.
Аналізуючи зібрані у справі докази та правові норми, суд дійшов висновку про наявність підстав для припинення стягнення та звільнення позивача від сплати заборгованості по аліментах на утримання дитини, починаючи з 31.01.2021 року, оскільки судом встановлено, що діти постійно проживають з батьком, знаходяться на його утриманні, тому дана обставина є такою, що має істотне значення.
Відповідно до ч.1ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Зобов`язання з безпідставного набуття (придбання) майна виникають за наявності трьох умов: 1) має місце набуття або збереження майна; 2) вказане набуття або збереження майна здійснено за рахунок іншої особи; 3) має місце відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбаченихст.11 ЦК України).
У відповідності до ч.3ст.1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.
Згідно ст.1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.
З огляду на те, що в період з травня 2021 року по грудень 2021 року включно включно, діти проживали з позивачем і знаходилися на його утриманні, у цей період кошти на утримання дитини стягувались на користь відповідача безпідставно, а тому підлягають поверненню, в зв`язку з чим позов в частині стягнення безпідставно отриманих коштів підлягає задоволенню.
Щодо вимог про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 безпідставно отримані грошові кошти у розмірі 17 000 грн. (сімнадцять тисяч грн. 00 коп.), сплачені на користь ОСОБА_2 Управлінням соціального захисту населення в Київському районі м. Одеси як допомогу на утримання дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_8 в період з травня 2021 року по грудень 2021 року, суд зазначає, що відповідачка отримала безпідставно кошти не у позивача а в Управлінні соціального захисту населення в Київському районі м. Одеси, а тому дані кошти підлягають поверненню не позивачу, а Управлінню соціального захисту населення в Київському районі м. Одеси, а тому у задоволені вказаної вимоги позивачу слід відмовити.
Щодо вимог про стягнення аліментів суд зазначає наступне.
Згідно ст. 180, ч.ч.1-2 ст. 181 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Положення ст.ст. 199, 200 СК України вказують на те, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Таким чином, суд зазначає, що при визначенні витрат на навчання, суд повинен враховувати матеріальне становище платника аліментів та обставини, що мають істотне значення.
Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що вищезазначеними нормами закону передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, з урахуванням положень ст.ст. 199, 200 СК України, суд дійшов висновку про задоволення позовної заяви.
Суд роз`яснює сторонам, що відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.
Враховуючи викладене вимоги про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та повнолітньої дитини, яка продовжує навчання - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до повноліття ОСОБА_8 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_7 , а потім в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, на період навчання ОСОБА_4 , але не більше ніж до досягнення ним 23-річного віку, за умови продовження навчання підлягають задоволенню.
Щодо стягнення додаткових витрат суд зазначає наступне.
У відповідності до ч. 1 статті 185 Сімейного кодексу той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.
За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.
Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.
Оскільки тягар доказування покладено на позивача, то заявляючи додаткові витрати, позивач в будь-якому випадку повинен їх обґрунтувати та надати беззаперечні докази на їх підтвердження. Дані додаткові витрати, на відміну від аліментів, мають бути викликані саме особливими обставинами.
Якщо стягнення аліментних зобов`язань викликане необхідністю дитини у вихованні, освіті, харчуванні, одязі та забезпеченні елементарних умов життя і враховуються при визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, то додаткові витрати заявляються саме у зв`язку з хронічними або разовими проблемами зі здоров`ям дитини, або у разі обставин, які пов`язані з розвитком здібностей дитини.
Тобто якщо ці витрати пов`язані з розвитком здібностей дитини, наприклад музика, то необхідно надати рекомендації щодо навчання дитини у музичній школі з вказівкою тривалості повного курсу навчання, підтвердити витрати пов`язані з придбанням усіх необхідних знарядь та музичних інструментів, періодичність їх придбання, довівши суду при цьому, що заявлена сума, це лише половина тих витрат, яку необхідно на розвиток здібностей дитини. Аналогічно у випадку наявності особливих здібностей дитини у поглибленому вивченні іноземної мови, що підтверджується відзнакою у мовних олімпіадах або перемогою у конкурсах або навпаки потреба у заняттях у зв`язку з порушенням розвитку здібностей дитини, необхідно надати відповідні рекомендації, а також розрахунок вартості відповідного курсу навчання з урахуванням його тривалості.
Якщо ці витрати пов`язані з особливим станом здоров`я дитини, то необхідно надавати медичні довідки, висновки лікарів, їх рекомендації щодо лікування дитини в Україні чи за кордоном, тривалості та періодичність лікування та з урахуванням цього розрахунок його вартості, а також про вартість ліків, які необхідно придбавати дитині або вартість процедур, які необхідно зробити.
На підтвердження понесених додаткових витрат позивачем було надано акт від 23.06.2021 року про надані послуги та квитанції від 22.06.2021 року та 23.06.2021 року.
Враховуючи викладене вимога про стягнення додаткових витрат у розмірі 1740 грн. також підлягає задоволенню.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Тому, відповідно до пропорційно задоволений вимог з відповідача необхідно стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 9581 грн. 20 коп.
Витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 2977,20 грн. відповідно до ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258,259, 280-282 ЦПК України, суд,-
Уточнену позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), про припинення стягнення аліментів, стягнення аліментів, стягнення додаткових витрат на дитину, повернення безпідставно отриманих коштів задовольнити частково.
Припинити стягнення аліментів та звільнити від сплати заборгованості по аліментам які стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1059 (одна тисяча п`ятдесят дев`ять) грн. 00 коп. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 31.01.2022 року
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та повнолітньої дитини, яка продовжує навчання - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до повноліття ОСОБА_8 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_7 , а потім в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, на період навчання ОСОБА_4 , але не більше ніж до досягнення ним 23-річного віку, за умови продовження навчання.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 безпідставно отримані аліменти у розмірі 14 945 грн. 00 коп. (чотирнадцять тисяч дев`ятсот сорок п`ять гривень 00 коп.), сплачені в період з травня 2021 року по грудень 2021 року включно.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на неповнолітню дитину ОСОБА_8 , понесені в ході надання дитині медичних послуг, у розмірі 1807 грн. 20 коп.(одна тисяча вісімсот сім грн. 20 коп.).
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, витрати на правову допомогу у розмірі 9581 (дев`ять тисяч п`ятсот вісімдесят одну) грн. 20 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2977 (дві тисячі дев`ятсот сімдесят сім) грн. 20 коп.
Допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення.

Повний текст рішення виготовлено 14.12.2022 року.

Суддя Салтан Л. В.