Справа № 161/927/22
Провадження № 2/161/1602/22
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2022 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого судді Рудської С.М.

при секретарі Чигринюк В.С.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача Проскуровського В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Луцька картонно-паперова фабрика» про скасування наказів про накладення дисциплінарного стягнення, скасування наказу про звільнення, зміну дати і підстави звільнення з роботи, стягнення коштів за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди

В С Т А Н О В И В:

04.01.2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ТзОВ «Луцька картонно-паперова фабрика» (ТзОВ «ЛКПФ») про скасування наказу про звільнення, зміну дати та підстав звільнення з роботи, стягнення коштів за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди. На обґрунтування заявлених вимог зазначив, що 24.04.2018 року він, на підставі трудового договору, був прийнятим на роботу в ТзОВ «ЛКПФ» на посаду слюсаря контрольно-вимірювальних приладів і автоматики (КВПА) строком на 3 місяці. 24.07.2018 року його переведено на посаду слюсаря КВПА на постійній основі, а з 21.10.2020 року на посаду слюсаря КВПА допоміжних дільниць (черговий) шостого розряду служби КВПА. Попри ту обставину, що покладені на нього посадові обов`язки він виконував сумлінно, у вересні 2021 року з боку адміністрації роботодавця на нього розпочато психологічний та моральний тиск, який полягав у наданні йому завдань, які неможливо виконати, чим його схиляли до звільнення. Крім того, 25.11.2021 року йому було завдано ушкодження (у вигляді удару твердим предметом по голові), у зв`язку з чим в період часу з 01.12.2021 року по 07.12.2021 року включно, він перебував на лікуванні. Натомість, 29.11.2021 року під значним тиском з боку роботодавця, він був змушений написати заяву про звільнення за угодою сторін. Причиною звільнення стало використання ним невідомої йому оргтехніки, застосування якої було забороненим на роботі, що свідчило про порушення трудової дисципліни. 08.12.2021 року після відновлення працездатності він вийшов на роботу та дізнався, що з 01.12.2021 року у день перебування на лікуванні, його було звільнено з ініціативи роботодавця на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. При цьому, фактично адміністрація ТзОВ «ЛКПФ» мала намір його звільнити за порушення трудової дисципліни, про свідчать їх дії протягом трьох останніх місяців роботи у Товаристві, які полягали у фабрикуванні відносно нього відповідних фактів. Вважає, що його звільнення відбулося під психологічним та фізичним примусом, а також з грубим порушенням трудового законодавства. Враховуючи наведене, просить суд: скасувати Наказ ТзОВ «ЛКПФ» № 113/01к про припинення трудового договору (контракту) від 01.12.2021 року; змінити дату його звільнення з роботи на час вимушеного прогулу із відповідним виправленням запису в трудовій книжці; стягнути з відповідача грошові кошти за час вимушеного прогулу; змінити підставу його звільнення; стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду в розмірі 50000 грн. (цивільна справа № 161/69/22).

20.01.2022 року позивачем ОСОБА_1 було подано до суду позовну заяву до ТзОВ «ЛКПФ» про скасування наказів про накладення дисциплінарного стягнення та відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування даного позову останній зазначив, що за час його перебування у трудових відносинах із ТзОВ «ЛКПФ» його незаконно було притягнуто до дисциплінарної відповідальності. Так, 13.09.2021 року щодо нього було видано наказ № 5-С про оголошення йому догани за порушення трудової дисципліни, невиконання своїх безпосередніх обов`язків та розпоряджень керівника. Підставою даного наказу стало надане йому 25.08.2022 року службове завдання начальником служби КВПА ОСОБА_3 , яке не відносилося до його посадових обов`язків, вимагало наявності іншого кваліфікаційного фаху, а також суперечило вимогам охорони праці. У свою чергу, документування ніби-то допущених ним порушень відбулося із наданням недостовірної інформації, яка не відповідає дійсності. При цьому, обговорення такого питання не виносилося на обговорення трудового колективу. Разом з тим, 27.10.2021 року щодо нього було видано наказ № 8-С про оголошення йому догани за порушення трудової дисципліни, невиконання своїх безпосередніх обов`язків та вчинення дій, які призвели до виникнення аварійної ситуації на обладнання котельної дільниці. Втім, дана аварійна ситуація була рядовим збоєм у роботі системи КВПА, яка потребувала простого вирішення. Натомість його вчергове звинуватили у не виконанні своїх посадових обов`язків шляхом фабрикування фактів та документування неправдивої інформації. Також вказує, що при оформлення оспорюваних наказів мало місце порушення процесуальних норм законодавства. Такими діями, які були спрямовані на подальше його звільнення з роботи, йому було завдано неабияких душевних страждань. Враховуючи наведене, просить суд: скасувати наказ № 5-С від 13.09.2021 року про дисциплінарне стягнення; скасувати наказ № 8-С від 27.10.2021 року про дисциплінарне стягнення; стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду в розмірі 90000 грн.; також просить надати правову оцінку з приводу виявленого у нього персонального мобільного пристрою (планшет) на робочому місці, як підставу для притягнення його до дисциплінарної відповідальності (цивільна справа № 161/927/22).

14.02.2022 року представником відповідача було подано відзив на позовну заяву ОСОБА_1 про скасування наказу про звільнення, зміну дати та підстав звільнення з роботи, стягнення коштів за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди. В обгрунтування своїх заперечень щодо даного позову останній зазначив, що звільнення позивача за угодою сторін проведено ТзОВ «ЛКПФ» у відповідності до вимог чинного трудового законодавства, а також виплачені усі належні суми при звільненні, зокрема компенсації за невикористані дні відпустки. У свою чергу, із заяви ОСОБА_1 від 29.11.2021 року вбачається, що остання містить у собі його свідоме волевиявлення щодо погодження дати звільнення, а саме: 01.12.2021 рік, така погоджена начальником служби КВПіА Козаком С.О. та містить відповідну відмітку Генерального директора ТзОВ «ЛКПФ» ОСОБА_4 . Тобто, даною заявою позивач повідомив про своє звільнення саме з 01.12.2021 року. Накладена на заяві резолюція адміністрації ТОВ «ЛКПФ» свідчить про те, що роботодавцем була погоджена вказана дата звільнення, в тому в даному випадку сторонами трудового договору було досягнуто домовленості щодо дати припинення трудового договору. Відтак, ОСОБА_1 не надано жодних доказів того, що станом на момент складання заяви про звільнення за угодою сторін було відсутнє його відповідне волевиявлення про припинення трудового договору за зазначеною підставою, наступна зміна власного рішення позивача не впливає на чинність досягнутої домовленості з роботодавцем. Разом з тим, відповідність звільнення вимогам чинного законодавства підтверджена Управлінням Держпраці у Волинській області за наслідками проведення відповідної перевірки за фактом звернення ОСОБА_1 . Враховуючи наведене, у задоволенні позову просить відмовити у повному обсязі (цивільна справа № 161/69/22).

14.02.2022 року представником відповідача було також подано відзив на позовну заяву ОСОБА_1 про скасування наказів про накладення дисциплінарного стягнення та відшкодування моральної шкоди. В обгрунтування своїх заперечень щодо даного позову останній зазначив, що відповідно до службових записок від 30.08.2021 року начальника служби ТзОВ «ЛКПФ» Козака С.О. та заступника генерального директора з економічної безпеки ТзОВ «ЛКПФ» Цветкова I.M. було проведене службове розслідування щодо невиконання трудових обов`язків слюсарем з КВПА допоміжних дільниць (черговим) 6 розряду ОСОБА_1 , яке мало місце 25.08.2021 року. За наслідками службового розслідування та на підставі зібраних матеріалів 13.09.2021 року ОСОБА_1 оголошено догану за порушення трудової дисципліни, невиконання своїх безпосередніх обов`язків та розпоряджень керівника. Із наказом № 5-С «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» від 13.09.2021 року ОСОБА_1 ознайомився 14.09.2021 року, однак із вимогами про його скасування останній звернувся до суду лише 19.01.2022 року, тобто з пропуском тримісячного строку, встановленого ст. 233 КЗпП України. У свою чергу, відповідно до службових записок від 21.10.2021 року адміністрації ТзОВ «ЛКПФ» було проведене службове розслідування щодо невиконання трудових обов`язків ОСОБА_1 , яке мало місце 18.10.2021 року, в результаті котрого 20.10.2021 року в ОСОБА_1 були відібрані письмові пояснення. В результаті службового розслідування встановлено, що дійсно 18.10.2021 року під час перебування на зміні ОСОБА_1 через незнання алгоритмів роботи автоматики на котельній дільниці, неузгодженість своїх дій з черговим персоналом дільниці та прийняття неправильних рішень, останній допустив аварійну ситуацію в роботі обладнання, яка могла призвести до зупинки роботи котельні та, як наслідок, до повної зупинки виробництва. Допущені ОСОБА_1 порушення підтверджуються зібраними в ході службового розслідування доказами та поясненнями причетних осіб. Своїми діями ОСОБА_1 грубо порушив трудову дисципліну, вимоги Робочої інструкції слюсаря з КВПА допоміжних дільниць (чергового) 6 розряду та Правила внутрішнього трудового розпорядку ТзОВ «ЛКПФ». Відтак 27.10.2021 року ТзОВ «ЛКПФ» було видано Наказ № 8-С «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», яким ОСОБА_1 за порушення трудової дисципліни, невиконання безпосередніх обов`язків та вчинення дій, які призвели до виникнення аварійної ситуації на обладнанні котельної дільниці 18.10.2021 року було оголошено догану. Позивач, вказуючи що на нього здійснювався психологічний тиск роботодавця, не надав жодних доказів вчинення стороною відповідача тиску, погроз, примушування до незаконних дій, не надав він і доказів, які підтверджують здійснення на нього тиску з боку керівництва роботодавця або його неправомірних дій. Також, позивач не навів переконливих доказів та мотивів таких дій роботодавця, а також доказів, які б свідчили про неприязне чи упереджене ставлення до нього роботодавця. До правоохоронних органів чи до комісії по трудових спорах щодо здійснення тиску він не звертався, доказів такого звернення суду не надано. У свою чергу, оскільки ОСОБА_1 не обгрунтовано незаконність оскаржуваних наказів про притягнення його до дисциплінарної відповідальності, підстав для стягнення моральної шкоди немає. За наведених обставин, просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі (цивільна справа № 161/927/22).

24.03.2022 року позивачем було подано до суду відповідь на відзив на позовну заяву в якому останній зазначив, що доводи відзив щодо заявлених вимог про скасування наказу про звільнення, зміну дати та підстав звільнення з роботи, стягнення коштів за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди є безпідставними та надуманими. Вважає, що надані ним докази в повній мірі свідчать про незаконність його звільнення. Зокрема, як ним зазначалося, написанню заяви про звільнення передував психологічний тиск, який полягав у залякуваннях, цькуванні, зведенні наклепів, а також погроз. З урахуванням наведеного, заявлені вимоги просить задовольнити (цивільна справа № 161/69/22).

08.04.2022 року представником відповідача подано до суду заперечення на відповідь на відзив у якому останній зазначив наступне. Так, позивач стверджуючи на непогодження з відповідачем дати звільнення та вказуючи, що заява від 29.11.2021 року про звільнення була ним написана під тиском роботодавця не надав жодних доказів вчинення стороною відповідача тиску, погроз, примушування до написання заяви про звільнення, не надав він і доказів, які підтверджують здійснення на нього тиску з боку керівництва роботодавця або його неправомірних дій. Відповідач стверджує, що жодного тиску зі сторони керівництва чи інших працівників підприємства на позивача не здійснювалося. Рішення про звільнення було прийнято ним самостійно. Звільнення було погоджено генеральним директором ТзОВ «ЛКПФ» Сухиною С.І. Тобто, існувала домовленість сторін про припинення трудового договору за взаємною згодою. Доказів протилежного позивачем не надано (цивільна справа № 161/69/22).

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10.05.2022 року позовну заяву ОСОБА_1 до ТзОВ «ЛКПФ» про скасування наказів про накладення дисциплінарного стягнення та про відшкодування моральної шкоди (справа № 161/927/22) та позовну заяву ОСОБА_1 до ТзОВ «ЛКПФ» про скасування наказу про звільнення, зміну дати і підстави звільнення з роботи та стягнення коштів за час вимушеного прогулу і моральної шкоди (справа № 161/69/22) об`єднано в одне провадження. Об`єднаному провадженню присвоєно номер: справа № 161/927/22, провадження № 3/161/1602/22.

В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав та пояснив суду, що надане йому 25.08.2021 року завдання не відповідало його спеціальності та порушувало вимоги з охорони праці, а встановлені часові рамки унеможливлювали його виконання. Жодних підписів у журналі нарядів (завдань) йому поставити не пропонували. З даного приводу він звертався в Управління Держпраці у Волинській області, однак його працівники віднеслися до перевірки несумлінно. Вказав, що обставини, які стали підставою для видачі наказу № 5-С від 13.09.2021 року, можуть спростувати свідки працівники ТзОВ «ЛКПФ» (прізвища) « ОСОБА_5 », « ОСОБА_6 » та « ОСОБА_7 ». Також ствердив, що із даним наказом він був ознайомленим 14.09.2021 року. У свою чергу, 18.10.2021 року він заступив на зміну на котельню. На той момент жодних збоїв у її роботі не було. Про наявність аварійної ситуації він дізнався від оператора котельні. Однак, така несправність сталася не з його вини. При здійсненні трудових обов`язків він керувався своєю посадовою інструкцією. У свою чергу, за фактом виявлення виявленого у нього персонального мобільного пристрою (планшет) на робочому місці його до дисциплінарної відповідальності не притягнуто, проте з даного приводу його змушували надати пояснення, що порушувало його конституційні права на працю, а відтак такі дії призвели до завдання йому моральної шкоди. Вказав, що заява про звільнення була написана ним за відсутності волевиявлення, оскільки така складалася під диктовку керівника Підприємства та у той час він був у важкому хворобливому стані, причиною якого було його побиття охоронцем ТзОВ «ЛКПФ». При цьому вважає, що завдання йому тілесних ушкоджень відбулося за вказівкою його керівництва. З даного приводу він не звертався до правоохоронних органів. Із наказом № 113/01к від 01.12.2021 року його було ознайомлено 08.12.2021 року після виходу з лікарняного. Позов підтримав та просив його задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав з підстав, які викладені у позовних заявах та відповіді на відзив, просив задовольнити їх у повному обсязі.

Представник відповідача заперечував щодо задоволення позову, в судовому засіданні надав пояснення аналогічні викладеним у відзиві на позовні заяви та запереченнях на відповідь на відзив. Просив відмовити у позові повністю.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що відповідно до Наказу Керівника ТзОВ «ЛКПФ» ОСОБА_8 «Про прийняття на роботу» від 23.07.2018 року № 14/01К, - ОСОБА_1 був прийнятий на роботу з 24.07.2018 року на посаду слюсаря з КВПА допоміжні цехи (черговий) 6-го розряду з тривалістю робочого дня (тижня) 40 год.

Згідно Наказу (Розпорядження) Керівника ТзОВ «ЛКПФ» ОСОБА_4 «Про переведення на іншу роботу» від 21.10.2020 року №21/01К, - ОСОБА_1 було переведено на посаду слюсаря з КВПА допоміжних дільниць (черговий) 6-го розряду.

Відповідно до службових записок від 30.08.2021 року Начальника служби КВПА ТзОВ «ЛКПФ» ОСОБА_9 та Заступника генерального директора з економічної безпеки ТзОВ «ЛКПФ» Цвєткова І.М. було проведене службове розслідування щодо невиконання трудових обов`язків слюсарем з КВПА допоміжних дільниць (черговим) 6 розряду ОСОБА_1 , яке мало місце 25.08.2021 року.

З Розпорядження Начальника служби КВПіА ТОВ «ЛКПФ» Козака С.О. № 8 від 05.08.2021 року вбачається вказівка змінному черговому та денному персоналу КВПА о 08:15 год. надавати усний звіт начальнику КВПА, здавати, передавати зміну без участі начальника КВПА забороняється, при виникненні форс-мажорних обставин дозволяється передати зміну в телефонному режимі. З вказаним Розпорядженням ОСОБА_1 був ознайомлений 05.08.2021 року, про що свідчить його підпис на Розпорядженні.

Так, у службовій записці Начальника служби КВПА ТзОВ «ЛКПФ» ОСОБА_9 , адресованій Заступнику генерального директора з економічної безпеки Цвєткову І.М., зазначено, що слюсар КВПА допоміжних дільниць ОСОБА_1 25.08.2021 року о 08:30 год., під час ранкової наради у кабінеті начальника КВПА, отримав розпорядження на улаштування отвору на основному щиті управління котельної дільниці під новий ТРМ212 (вимірювач-регулятор одноканальний) та монтаж контрольного кабелю. За дорученням начальника служби КВПіА, після наради, інженером електроніком ОСОБА_10 , який також був присутній на нараді, були по місцю показані точки початку і кінця монтажу контрольного кобелю та місце для улаштування отвору. Під час наради начальником служби КВПіА було проведено роз`яснення стосовно того, що перед початком виконання робіт монтажу контрольного кабелю на висоті, необхідно пройти відповідний інструктаж та отримати необхідні матеріали для виконання даного виду роботи. ОСОБА_11 був направлений в допомогу для виконання даного розпорядження. Наряд-допуск для роботи на висоті був оформлений та було проведено відповідний інструктаж, в котрому слюсар ОСОБА_12 поставив свій підпис, а ОСОБА_1 проігнорував. Для виготовлення отвору в шафі під напругою 220В змінного струму та напруги 24В постійного струму у ОСОБА_1 та ОСОБА_12 наявний необхідний розряд та діюча група з електро безпеки 3-тя, що дозволяє виконання робіт в електроустановках під напругою до 1000В самостійно. На наступний день, 26.08.2021 року ОСОБА_1 не з`явився на виробничу нараду, яка проводилась о 08:00. Після наради начальником служби КВПіА було перевірено оперативний журнал чергових КВПіА допоміжних дільниць та виявлено, що у записі ОСОБА_1 присутні слова «Впав з драбини травмував руку та ребро». О 08:15 год. начальником служби КВПА було здійснено телефонний дзвінок для отримання пояснення, на який ОСОБА_1 не відповів. О 10:00 год. в медпункті було перевірено журнал звернень працівників фабрики, запис про звернення слюсаря КВПА ОСОБА_1 відсутній, оскільки останній в медпункт не звертався. Під час обходу обладнання на котельній дільниці о 10:30 год. 26.08.21 року було виявлено, що розпорядження, надане ОСОБА_1 , не було виконане, про що начальником служби КВПіА 26.08.21 року було внесено запис до оперативного журналу чергових допоміжних дільниць КВПіА про надання пояснювальної записки слюсарем КВПіА ОСОБА_1 за невиконання розпоряджень 25.08.2021 року. Відтак, начальником служби КВПіА було засвідчено на тому, що слюсар допоміжних дільниць ОСОБА_1 порушив вимоги робочої інструкції слюсаря з КВПА допоміжних цехів 6-го розряду (чергового), а саме: пряме не виконання розпорядження безпосереднього керівника, з якою він був ознайомлений під підпис.

Як вбачається, зі службової записки від 30.08.2021 року, адресованій заступнику генерального директора з економічної безпеки ОСОБА_13 , зазначено, що слюсар КВПА допоміжних дільниць ОСОБА_1 30.08.2021 року не з`явився на ранкову нараду в кабінеті начальника КВПА, чим порушив розпорядження № 8 про передачу зміни, за яке попередньо ознайомлений під підпис. Поважні причини відсутні.

З пояснювальної записки слюсаря КВПА ТзОВ «ЛКПФ» ОСОБА_12 від 02.09.2021 року, наданої Заступнику генерального директора з економічної безпеки Цвєткову І.М., вбачається, що 25.08.2021 року на ранковій нараді в кабінеті начальника служби КВПА ОСОБА_12 отримав від начальника служби ОСОБА_9 завдання на ревізійні роботи пневматичної частини на гофро дільниці та допомогти ОСОБА_1 покласти кабель на котельній дільниці. Під час наради отримав інструктаж по роботі на висоті, про що поставив підпис в наряді допуску, ОСОБА_1 проігнорував. Впродовж дня ОСОБА_12 займався ревізією пневмосистеми, оформленням дефектних актів. ОСОБА_1 до ОСОБА_12 за допомогою не звертався.

Згідно наданих пояснень у пояснювальній записці від 30.08.2021 року, ОСОБА_1 зазначив, що він здійснював повсякденне чергування, а при виконанні цього завдання впав з драбини, внаслідок чого травмувався, чого відповідачем враховано не було. Крім того, позивач зазначив про те, що завдання начальника служби КВПА ОСОБА_9 було незаконним, оскільки не відповідає посаді, яку він займав.

Із службової записки Заступника генерального директора з економічної безпеки ОСОБА_13 , наданої Генеральному директору ТзОВ «ЛКПФ» ОСОБА_4 , вбачається, що слюсар КВПА допоміжних дільниць ОСОБА_1 25.08.2021 року під час наради у кабінеті начальника КВПіА отримав розпорядження на влаштування отвору на основному щиті управління котельної дільниці під новий ТРМ212 та монтаж контрольного кабелю, та був проведений інструктаж перед початком виконання робіт у якому ОСОБА_1 проігнорував поставити підпис. Наступного дня 26.08.2021 року ОСОБА_1 не з`явився на виробничу нараду, при перевірці оперативного журналу чергових КВПіА було виявлено запис у ОСОБА_1 : «Впав з драбини, травмував руку та ребро», на телефонні дзвінки безпосереднього керівника не відповідав, в медичному пункті запис звернення відсутній, оскільки ОСОБА_1 туди не звертався. 26.08.2021 року під час обходу обладнання на котельній дільниці було виявлено, що розпорядження надане ОСОБА_1 , не було виконане. Таким чином, ОСОБА_1 порушив Інструкцію з охорони праці, трудовий розпорядок підприємства, а саме обов`язки працівника: добросовісно виконувати свої трудові обов`язки, накази та розпорядження свого безпосереднього керівника. Також ОСОБА_1 порушив вимоги робочої інструкції слюсаря з КВПіА допоміжних цехів 6-го розряду (чергового). На основі викладеного, Заступник генерального директора з економічної безпеки ОСОБА_13 засвідчив вважати службову перевірку по факту вказаного порушення трудової дисципліни, допущеного працівником ОСОБА_1 , завершеною, за допущення порушення дисципліни застосувати до слюсаря допоміжних дільниць ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді догани, начальнику служби КВПіА ОСОБА_9 провести профілактично-роз`яснювальну роботу з підлеглими працівниками, в ході якої роз`яснити суть допущеного порушення, причини, що призвели до його виникнення, а також наголосити на суворому та безумовному дотриманні ними вимог Правил внутрішнього трудового розпорядку ТзОВ «ЛКПФ», попередивши цих працівників, що у випадку допущення порушень, до них будуть застосовані міри дисциплінарного та матеріального впливу.

Відповідно до Наказу ТзОВ «ЛКПФ» № 5-С «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» від 13.09.2021 року ОСОБА_1 за порушення трудової дисципліни, невиконання своїх безпосередніх обов`язків та розпоряджень керівника, що мало місце 25.08.2021 року було оголошено догану.

Судом також встановлено, що із Наказом ТзОВ «ЛКПФ» № 5-С «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» від 13.09.2021 року позивача було ознайомлено 14.09.2021 року, про що свідчить підпис ОСОБА_1 на його звороті.

Крім того, факт ознайомлення із вищевказаним наказом саме 14.09.2021 року позивач підтвердив і у ході розгляду справи.

З даного приводу суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Також, при вирішенні даного питання потрібно врахувати позицію Верховного Суду України, яка відображена в постанові Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» згідно якої встановлені ст. ст. 228, 223 КЗпП України строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. У кожному випадку суд зобов`язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити пропущений строк.

У постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 року у справі № 758/9773/15-ц вказано, що «установлені ст. 233 КЗпП України строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. Ці строки не перериваються і не зупиняються. Відповідно до статті 234 КЗпП у разі пропуску з поважних причин строків, установлених ст. 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки. Разом з тим, якщо строк звернення до суду, установлений ст. 233 КЗпП, пропущено без поважних причин, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог у зв`язку з пропуском зазначеного строку».

Пункт 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Тобто він втілює «право на суд», яке, згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, включає в себе не тільки право ініціювати провадження, але й право розпочати провадження в суді за цивільним позовом та отримати його вирішення (наприклад, п. 25 рішення у справі «Кутіч проти Хорватії», п. 50 рішення у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства», п. 52 рішення у справі «Меньшакова проти України»).

Виходячи з аналізу прецедентної практики Європейського суду з прав людини щодо застосування п. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в аспекті «права на суд», тлумачення ст. 233 КЗпП України, суд робить висновок, що початок перебігу строку звернення особи для захисту порушених законних прав та інтересів у сфері трудових правовідносин слід обчислювати від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про обставини порушення її прав.

Стаття 234 КЗпП України не передбачає переліку поважних причин для поновлення строку, оскільки їх поважність має визначається в кожному випадку, залежно від конкретних обставин. Вочевидь, що як поважні причини пропущення строку, встановленого в ч. 1 ст. 233 КЗпП України, мають кваліфікуватися ті, які об`єктивно перешкоджали чи створювали труднощі для своєчасного звернення до суду та підтверджені належними доказами.

У справі «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.

Дана правова позиція відображена і в постанові Верховного Суду від 29.07.2020 року у справі № 524/1424/18.

Із наведеного слідує, що початок перебігу тримісячного строку звернення до суду із вимогою про скасування Наказу ТзОВ «ЛКПФ» № 5-С «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» від 13.09.2021 року для ОСОБА_1 розпочався з 14.09.2021 року, тобто з дня коли позивач дізнався про притягнення його до дисциплінарної відповідальності.

З позовом про скасування вищевказаного Наказу № 5-С від 13.09.2021 року позивач звернувся до суду лише 20.01.2022 року, тобто з пропуском тримісячного строку, встановленого ст. 233 КЗпП України.

З заявою про поновлення вказаного строку позивач в ході розгляду справи судом не звертався, жодних доказів того, що він не мав реальної можливості звернутися з даним позовом у межах строку визначеного законом, тобто що у нього існували обставини, які унеможливлювали його своєчасне звернення із даною вимогою, суду не надав.

Крім того, наявність будь-яких обставин, які заважали позивачу ОСОБА_1 звернутися до суду із вимогою про скасування Наказу ТзОВ «ЛКПФ» № 5-С «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» від 13.09.2021 року в строки, визначені ст. 233 КЗпП України, судом в ході розгляду справи встановлено не було.

За наведених підстав, суд вважає за необхідне у задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 про скасування Наказу № 5-С «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» від 13.09.2021 року про дисциплінарне стягнення відмовити.

Як встановлено судом, відповідно до службових записок від 21.10.2021 року начальника служби КВПА ТзОВ «ЛКПФ» Козака С.О. та заступника генерального директора з економічної безпеки ТзОВ «ЛКПФ» Цвєткова І.М. було проведене службове розслідування щодо невиконання трудових обов`язків слюсарем з КВПА допоміжних дільниць (черговим) 6 року ОСОБА_1 , яке мало місце 18.10.2021 року.

Так, у службовій записці начальника служби КВПіА ТОВ «ЛКПФ» Козака С.О. від 21.10.2021 року, адресованій Заступнику генерального директора з економічної безпеки ТзОВ «ЛКПФ» Цвєткову І.М. зазначено, що 18.10.2021 року о 10:10 год. він отримав виклик від слюсаря КВПА допоміжних дільниць ОСОБА_1 . Під час телефонної розмови останній розповів, що необхідно виконати налагоджувальні роботи в автоматичній системі регулювання температури в деаераторі. Оскільки дана робота є штатною та передбачена робочою інструкцією для слюсаря КВПА 6-го розряду, ОСОБА_1 була надана вказівка погодити свої подальші дії з черговим персоналом на котельній дільниці та приступити до регулювання. О 10:38 год. він отримав виклик від Начальника котельної дільниці Куприсюк О.І., в ході телефонної розмови йому повідомили, що після втручання ОСОБА_1 в схему роботи відбулись такі зміни: рівень в деаераторі критично знижується, насос подачі води на деаератор зупинений та не вмикається, рівень в проміжних ємностях критично високий, рівень в котлах Buderus №1, №2, Bahr №2 знижується. О 10:40 год. Начальник служби КВПА прибув на котельню дільницю, разом з інженером електроніком ОСОБА_10 . Під час огляду автоматичних систем регулювання рівня та температури в деаераторі було виявлено наступне: відсутній показник рівня в деаераторі (помилка ТРМ), відсутній показник рівня в проміжних ємностях (помилка ТРМ), відсутнє живлення на автоматичну систему регулювання тиску в деаераторі (ТРМ10 безпека по тиску), відсутнє живлення на програмно логічному контролері Siemens витрат пари котлів Buderus №1, №2. Начальник служби КВПА ОСОБА_9 оперативно прийняв ряд рішень для уникнення повної зупинки котельної дільниці, а саме: Запуск насоса подачі конденсату на деаератор в ручному режимі (Завдання 100%); Запуск клапану подачі пари на деаератор в ручному режимі (Завдання 50%); Перевірка лінії сигналу рівня конденсату з деаератора; Огляд шафи управління та встановлення обставин. Після часткової нормалізації показників з ручного режиму, було встановлено, що контакт живлення +24В на основному блоці, був не на своєму місці (відсутній контакт, клема знята з посадочного місця). Після перевірки схеми, контакт був змонтований в своє місце, після чого регулятори почали коректно працювати. Під час розмови з ОСОБА_1 жодної відповіді (пояснень) на запитання: Чому було відімкнено живлення на ТРМ10, який відповідає за безпеку по тиску в деаераторі; Чому клема живлення не на своєму місці; Хто дав дозвіл відключати від напруги прилади; Чому не зв`язався з керівником коли почались проблеми, не отримав. Дані дії ОСОБА_1 призвели до зупинки котла Bahr №2, що забезпечував ЦВГК парою, який на той момент, випускав продукцію. Відтак, начальник служби КВПА вказав, що слюсар допоміжних дільниць ОСОБА_1 не відповідає займаній посаді, у зв`язку з відсутністю знань алгоритмів роботи автоматики на котельній дільниці.

Згідно наданих пояснень у пояснювальній записці від 20.10.2021 року ОСОБА_1 зазначив, що 18.10.2021 року приблизно о 10:00 год. оперативний персонал котельні: оператор ОСОБА_14 та начальник котельні ОСОБА_15 звернули увагу на зниження температури до 93 °C (норма 97 °C). Після погодження із начальником служби КВПА ОСОБА_9 проводились роботи по налагодженню Автоматичної системи регулювання температури в деаераторі. Приблизно о 10:20 год. вбачається, що при роботі в шкафу ТРМів зникло з`єднання з клеми (БГ) живлення 24В на окремі КВП: Рівень води в проміжних баках, рівень води в деаераторі, система контролю витрати пару з ПК1, ПК2. Через приблизно 12 хвилин прибув начальник служби КВПА. ОСОБА_1 доповів начальнику служби, що відбувається пошук причин збою в роботі КВПА та виконував його розпорядження по усуненню збою в роботі КВПА. Орієнтовно о 10:49 год. проблему було локалізовано.

Із пояснювальної записки інженера-електроніка ТзОВ «ЛКПФ» ОСОБА_10 від 23.10.2021 року, наданої Заступнику генерального директора з економічної безпеки Цвєткову І.М., вбачається, що 18.10.2021 року о 10:20 год. ОСОБА_10 отримав виклик від начальника КВПА ОСОБА_9 . В ході телефонної розмови ОСОБА_9 розповів про необхідність підійти на КД, взяти з собою імітатор токової петлі, мультиметр та набір викруток. Коли вони разом прибули на КД, ОСОБА_9 перевірив автоматичне регулювання рівня в деаераторі в ручний режим, ОСОБА_10 було помічено що: відсутній показник рівня в деаераторі (помилка ТРМ), відсутнє живлення на автоматичну систему регулювання тиску в деаераторі (ТРМ 10 безпека по тиску), відсутнє живлення на програмно логічному контролері Siemens витрат пари котлів Buderus №1, №2. ОСОБА_9 надав розпорядження перевірити спільно з ОСОБА_1 цілісність траси сигналу з перетворювача рівня деаератора, зімітувати показник рівня та перевірити фішку перетворювача, що ОСОБА_10 з ОСОБА_1 виконали, зауважень не було. Після цього вони повернулись в приміщення КД та виконували подальші вказівки ОСОБА_9 , а саме: подавали інструмент та підсвічували в шафі ліхтарем. В ході діагностики ОСОБА_9 виявив, що контакт живлення +24В на основному блоці був не на своєму місці (відсутній контакт, клема знята з посадочного місця). Після перевірки схеми, ОСОБА_9 змонтував її на своє місце, після чого регулятори почали коректно працювати. ОСОБА_10 був присутній під час розмови ОСОБА_9 з ОСОБА_1 та зрозумів, що ОСОБА_1 не може пояснити свої дії, які призвели до виникнення аварійної ситуації. Склалось враження, що він виконував роботу навмання, без урахування наслідків.

Із службової записки начальника КД ТзОВ «ЛКПФ» Куприсюк О.І. від 26.10.2021 року, адресованої Заступнику генерального директора з економічної безпеки Цвєткову І.М., вбачається, що черговий слюсар КВПА ОСОБА_1 о 08:30 год. отримав вказівку перевірити роботу клапана подачі пари на деаераторі, так як згідно показників по температурі 92-93°C вода не догрівалась до заданої температури 97 °C. Про це також був повідомлений начальник КВПА ОСОБА_9 . Орієнтовно о 10:00 год. спрацювала сирена в операторській по високому рівню води в деаераторі. Оператор знаходився на той час в котельному залі, так як працювало три котлоагрегата. Коли ОСОБА_15 зайшла в котельний зал, то котел BAHR 15 відключився по низькому рівню води, про що сповістила сирена і світлова сигналізація, котел №2 Buderus сигналізував про низький тиск на насосі, на котлі №2 Buderus рівень води показував 36%. Тобто на той час рівень води в деаераторі був низьким, хоча датчики показували зовсім інше: температура в деаераторі дорівнювала 110 °C, рівень в деаераторі складав 112%, з ємностей перелив конденсату. Черговий слюсар в той момент знаходився біля шкафа з датчиками. Оператор здійснював дії для приведення котлів до нормальної роботи (відкрив хімочищену воду в деаераторі, включив насос подачі води з ємністю на деаераторі), здійснював повторне включення п/к BAHR 15. Був повідомлений начальник КВПА. Свої дії черговий слюсар КВПА ОСОБА_1 не погоджував з оператором, хоча повинен був це зробити. 23.10.2021 року було перепрограмовано TРM 212 на температуру 95,8-97,9°C, про що зроблено відповідний запис черговим слюсарем КВПА ОСОБА_16 .

Одночасно з цим, із службової записки заступника генерального директора з економічної безпеки ОСОБА_13 , наданої Генеральному директору ТзОВ «ЛКПФ» ОСОБА_4 , вбачається, що 18.10.2021 року біля 10:00 год. оперативний персонал котельні, а саме оператор ОСОБА_14 та начальник котельної ОСОБА_15 звернули увагу на зниження температури в деаераторі та звернулися до слюсаря 6-го розряду КВПіА ОСОБА_1 . Слюсар ОСОБА_1 , в свою чергу, доповів керівнику служби КВПіА ОСОБА_9 по телефону та розповів про те, що необхідно виконати налагоджувальні роботи в автоматичній системі регулювання температури в деаераторі, так як дана робота є штатною та передбачена робочою інструкцією для слюсаря КВПіА 6го розряду, ОСОБА_1 була надана вказівка погодити свої подальші дії з черговим персоналом на котельній дільниці та приступити до регулювання. Біля 10:38 год. після втручання ОСОБА_1 в схему роботи відбулись такі зміни: рівень в деаераторі критично знижується, насос подачі води на деаератор зупинений та не вмикається, рівень в проміжних ємностях критично високий, рівень в котлах Buderus №1, №2, Bahr №2 знижується, начальник котельної ОСОБА_15 побачила, що від втручання слюсаря КВПіА 6го розряду ОСОБА_1 стає тільки гірше, тому викликала начальника служби КВПіА Козака С.О. О 10:40 год. начальник служби КВПіА прибув на котельну дільницю та разом з інженером ОСОБА_10 та розпочали огляд автоматичних систем регулювання рівня температури в деаераторі. Під час огляду було виявлено наступне: відсутній показник рівня в деаераторі (помилка ТРМ), відсутній показник рівня в проміжних ємностях (помилка ТРМ), відсутнє живлення на автоматичну систему регулювання тиску в деаераторі (ТРМ10 безпека по тиску), відсутнє живлення на програмно логічному контролері Siemens витрат пари котлів Buderus №1, №2. Після оперативно прийнятих рішень для уникнення повної зупинки котельної дільниці був проведений огляд шафи управління та виявлено, що контакт живлення +24 В на основному блоці, був не на своєму місці (відсутній контакт, клема знята з посадочного місця). Після перевірки схеми, контакт був змонтований в своє місце, після чого регулятори почали коректно працювати. Заступник генерального директора з економічної безпеки ОСОБА_13 засвідчив вважати службову перевірку по вищевказаному факту аварії завершеною, за допущення аварійних обставин та неправильних рішень, відсутність знань алгоритмів роботи автоматики на котельній дільниці та неузгодженість дій з черговим персоналом котельної дільниці, які могли привести до повної зупинки котельної дільниці та всього підприємства, а також могли привести до більш тяжких наслідків, застосувати до слюсаря допоміжних дільниць ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді догани.

Відповідно до Наказу № 8-С «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» від 27.10.2021 року ОСОБА_1 за порушення трудової дисципліни, невиконання своїх безпосередніх обов`язків та вчинення дій, які призвели до виникнення аварійної ситуації на обладнанні котельної дільниці 18.10.2021 року було оголошено догану.

01.11.2021 року ОСОБА_1 звернувся до Генерального директора ТзОВ «ЛКПФ» ОСОБА_4 із заявою про скасування Наказу № 8-С «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» від 27.10.2021 року, оскільки збій в роботі КВПА 18.10.2021 року було вчасно технічно локалізовано і аварійна ситуація, на думку заявника, ним не провокувалась.

11.11.2021 року за № 600/02 Генеральним директором ТОВ «ЛКПФ» ОСОБА_4 було надано ОСОБА_1 відповідь на заяву від 01.11.2021 року, згідно якої позивача повідомлено про відсутність підстав для скасування Наказу № 8-С «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» від 27.10.2021 року, оскільки в ході проведеного службового розслідування було документально підтверджено факт виникнення з вини ОСОБА_1 аварійної ситуації в роботі обладнання котельної дільниці, яка могла призвести до повної зупинки виробництва.

З даного приводу суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової дисципліни.

Трудова дисципліна це система правових норм, що регулюють внутрішній трудовий розпорядок, встановлюють трудові обов`язки працівників та роботодавця, визначають заохочення за успіхи в роботі й відповідальність за невиконання цих обов`язків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 147-1 КЗпП України, дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняти на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. Тобто, виключною компетенцією власника або уповноваженого ним органу є видача наказів, визначення підстав, мотивів, обґрунтування та виду дисциплінарного стягнення.

Відповідно до ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана ,звільнення.

Діючими нормативно-правовими актами за порушення трудової дисципліни не передбачено інших видів заходів стягнення ніж догана або звільнення, тобто догана є найменш суворим стягненням за порушення трудової дисципліни.

Порушенням трудової дисципліни є невиконання або неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов`язків, що проявилися в порушенні: правил внутрішнього трудового розпорядку; посадових інструкцій; положень, наказів та розпоряджень власника, якщо вони мають законний характер.

Догана є дисциплінарним заходом особистого немайнового характеру. Це стягнення полягає у негативній оцінці і засудженні поведінки працівника в трудовому колективі. Такий моральний осуд покликаний спонукати працівника надалі належно виконувати свої трудові обов`язки. Адже працівник має усвідомлювати, що в разі порушення ним трудової дисципліни після оголошення йому догани до нього роботодавцем може застосовуватися більш суворе стягнення, передбачене законодавством, зокрема звільнення.

Тобто догана це захід дисциплінарного впливу морально-психологічного характеру, що містить негативну оцінку конкретних дій працівника і виконує оцінювальний, попереджувальний і мотиваційний вплив на нього.

Застосування до працівника дисциплінарного стягнення - догани тягне для нього й інші негативні наслідки морального та матеріального характеру.

Відповідно до ст. 149 КЗпП України, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

Відповідно до ч. 3 ст.149 КЗпП України, при обранні виду стягнення роботодавець повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Таким чином, в силу ст. ст. 147-149 КЗпП України роботодавець має право застосовувати до працівника дисциплінарне стягнення за винне невиконання або неналежне виконання працівником покладених на нього трудових обов`язків.

Постановою Пленуму ВСУ від 06.12.1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» визначено, що при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені ст. ст. 147-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок тощо.

Вказана правова позиція відображена і в постанові Верховного Суду від 27.01.2020 року у справі № 451/784/17.

Так, як вже зазначалось, з розділу 2 Робочої інструкції слюсаря з контрольно-вимірювальних приладів і автоматики допоміжних цехів 6-го розряду (чергового), затвердженою Генеральним директором ТОВ «ЛКПФ» Сухиною С.І. 27.01.2020 року, вбачається, що Слюсар 6-го розряду: ремонтує та регулює обладнання, яке знаходиться в дільницях ВІК, РМД та котельні в процесі роботи; виявляє і усуває дефекти під час експлуатації устаткування та під час перевірки в процесі ремонту; перевіряє на точність і випробовує під навантаженням відремонтоване устаткування; знає, розуміє і застосовує діючі нормативні документи, що стосуються його діяльності; дотримується норм, методів і прийомів безпечного виконання робіт; дбає про особисту безпеку і здоров`я, а також про безпеку і здоров`я оточуючих людей в процесі виконання будь-яких робіт чи під час перебування на території ТОВ «ЛКПФ»; знає і виконує вимоги нормативно-правових актів з охорони праці, правила поводження з машинами, механізмами, устаткуванням та іншими засобами виробництва, користується засобами колективного та індивідуального захисту; проходить у встановленому законодавством порядку попередні та періодичні медичні огляди.

Пунктом 1.5. Робочої інструкції визначено, що слюсар 6-го розряду підпорядковується безпосередньо начальнику служби КВПА та інженеру служби КВПА, а також може виконувати спеціальні доручення від начальників допоміжних дільниць з відповідним записом в оперативний журнал, які не суперечать вимогам даної інструкції.

Зі змісту Наказу № 8-С «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» від 27.10.2021 року вбачається, що в результаті службового розслідування встановлено, що дійсно 18.10.2021 року під час перебування на зміні ОСОБА_1 через незнання алгоритмів роботи автоматики на котельній дільниці, неузгодженість своїх дій з черговим персоналом дільниці та прийняття неправильних рішень, останній допустив аварійну ситуацію в роботі обладнання, яка могла призвести до зупинки роботи котельні і, як наслідок, - до повної зупинки виробництва. Допущені ОСОБА_1 порушення підтверджуються зібраними в ході службового розслідування доказами та поясненнями причетних осіб. Своїми діями ОСОБА_1 грубо порушив трудову дисципліну, вимоги Робочої інструкції слюсаря з КВПА допоміжних дільниць (чергового) 6 розряду та Правила внутрішнього трудового розпорядку ТзОВ «ЛКПФ».

На переконання суду, матеріали службового розслідування об`єктивно доводять, що при винесенні оспорюваного Наказу «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» від 27.10.2021 року № 8-С, яким ОСОБА_1 оголошено догану, були наявні порушення обов`язків працівника, визначені ст. 139 КЗпП України, у зв`язку з підстави для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності були в наявності, процедуру притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності відповідачем порушено не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи, що позивачем, у порушення вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, не доведено належними доказами відсутність факту порушення трудової дисципліни, а надані ТзОВ «ЛКПФ» докази свідчать про те, що ОСОБА_1 дійсно було порушено трудову дисципліну, яка виразилася в незнанні алгоритмів роботи автоматики на котельній дільниці, неузгодженості його дій з черговим персоналом дільниці, прийняття неправильних рішень, що мало наслідком допущення аварійної ситуації в роботі обладнання, яка могла призвести до зупинки роботи котельні та до повної зупинки виробництва.

Також варто зауважити, що з метою належного обгрунтування заявлених позовних вимог судом було двічі забезпечено ОСОБА_1 можливість забезпечити явку свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 для допиту в ході розгляду справи, однак таке право позивач не реалізував у належний спосіб.

Крім того, жодних доказів того, що отримана 18.10.2021 року вказівка про необхідність проведення налагоджувальних робіт в автоматичній системі регулювання температури в деаераторі не входила до його службових обов`язків, не відповідала вимогам законодавства в сфері охорони праці, або ж, що таке завдання фізично виконати не виявлялося за можливе, ОСОБА_1 та його представником в ході розгляду справи не надано.

За наведених підстав, суд вважає за необхідне у задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 про скасування Наказу № 8-С «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» від 27.10.2021 року про дисциплінарне стягнення відмовити.

Судом також встановлено, що 29.11.2021 року ОСОБА_1 подав заяву Генеральному директору ТзОВ «ЛКПФ» ОСОБА_4 про його звільнення за угодою сторін з 01.12.2021 року. Вказана заява була погоджена начальником служби КВПА ОСОБА_9 .

На підставі заяви ОСОБА_1 . Генеральним директором ТзОВ «ЛКПФ» ОСОБА_4 було видано Наказ № 113/01к «Про припинення трудового договору (контракту)» від 01.12.2021 року, згідно котрого позивача було звільнено з посади слюсаря з КВПА допоміжних дільниць (чергового) 6 розряду за угодою сторін (п. 1 ст. 36 КЗпП України).

Оскільки Позивач з 01.12.2021 року перебував на лікарняному, начальником відділу кадрів ТзОВ «ЛКПФ» Беседою Н.М. були направлені цінним листом через Укрпошту на адресу ОСОБА_1 повідомлення від 01.12.2021 року № 636/03 про необхідність отримати трудову книжку у відділі кадрів ТзОВ «ЛКПФ» та копія Наказу про припинення трудового договору № 113/01к від 01.12.2021 року для ознайомлення.

Як вбачається з опису вкладення у цінний лист та поштової накладної від 01.12.2021 року про направлення на адресу ОСОБА_1 поштового відправлення, копія наказу від 01.12.2021 року № 113/01к «Про припинення трудового договору (контракту)» разом із повідомленням від 01.12.2021 року № 636/03 «Про необхідність отримати трудову книжку» було надіслано на адресу ОСОБА_1 01.12.2021 року та згідно трекінгу АТ «Укрпошта» поштове відправлення вручено позивачу особисто 07.12.2021 року.

Таким чином, позивач із Наказом № 113/01к «Про припинення трудового договору (контракту)» від 01.12.2021 року ознайомився 07.12.2021 року.

Крім того, як вбачається із Журналу руху трудових книжок, ОСОБА_1 отримав свою трудову книжку 08.12.2021 року, про що свідчить його підпис у журналі.

Будь-які письмові листи та заяви про зміну дати звільнення та погодження нової дати на адресу товариства відповідача від позивача не надходили, та ТзОВ «ЛКПФ» відповідно не погоджувалися.

Належні, допустимі, достатні та достовірні докази, які б свідчили про інше, стороною позивача під час розгляду даного спору надано не було, а тому доводи позивача у відповідній частині є безпідставними.

На переконання суду, звільнення ОСОБА_1 за угодою сторін проведено ТзОВ «ЛКПФ» у відповідності до вимог чинного трудового законодавства, а також виплачені усі належні суми при звільненні, зокрема компенсації за невикористані дні відпустки.

Вищенаведені висновку суду в повній мірі узгоджуються із Актом Управління Держпраці у Волинській області від 21.01.2022 року № ВЛ64/0106/АВ, складеного за результатами проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) (строк проведення заходу державного нагляду 17.01.2022 року - 21.01.2022 року), за зверненням ОСОБА_1 , щодо додержання вимог законодавства у сферах праці ТзОВ «ЛКПФ» в частині додержання Товариством законодавства про працю з питань зміни істотних умов праці щодо чисельності та штату працівників, порядку звільнення працівників, дотримання норм тривалості робочого часу, його початку та закінчення, обліку робочого часу щодо надурочних годин та інших причин, порядку накладення дисциплінарних стягнень працівникам, надання щорічних відпусток, в тому числі порядку перенесення таких відпусток, та яким встановлено відсутність порушень вимог законодавства (копія акту додається).

Відповідно до ч.1 ст.21 КЗпП України трудовим договором трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Підстави припинення трудового договору встановлено ст. 36 КЗпП України, підстави розірвання трудового договору з ініціативи працівника ст. ст. 38, 39 цього Кодексу, підстави розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу ст. ст. 40, 41, 43, 43-1 цього Кодексу і підстави розірвання трудового договору з керівником на вимогу виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) ст. 45 цього Кодексу.

Однією з підстав припинення трудового договору, зокрема, є угода сторін (п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України).

Угода це дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків і розуміє під собою вільне волевиявлення обох сторін. Волевиявлення - це засіб, яким особа має намір досягти певних юридичних результатів і пов`язується із вчиненням фактичних дій. Дія це зовнішнє вираження волі і свідомості людей.

У випадку, коли працівник вимагає достроково розірвати укладений з ним трудовий договір, а роботодавець не заперечує щодо припинення з цим працівником трудових відносин, такий договір може бути припинено за угодою сторін згідно з п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України.

Необхідно зазначити, що законодавством не встановлено відповідного порядку чи строків припинення трудового договору за угодою сторін, у зв`язку з чим вони визначаються працівником і власником або уповноваженим ним органом у кожному конкретному випадку.

Припинення трудового договору за п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України застосовується у випадку взаємної згоди сторін трудового договору, пропозиція (ініціатива) про припинення трудового договору за цією підставою може виходити як від працівника, так і від власника або уповноваженого ним органу. За угодою сторін може бути припинено як трудовий договір, укладений на невизначений строк, так і строковий трудовий договір. Припинення трудового договору за п. 1 ч. 1 ст. 36КЗпП України не передбачає попередження про звільнення ні від працівника, ні від власника або уповноваженого ним органу. День закінчення роботи визначається сторонами за взаємною згодою.

Пропозиція (ініціатива) і сама угода сторін про припинення трудового договору за п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України можуть бути викладені як в письмовій, так і в усній формі. Якщо працівник подає письмову заяву про припинення трудового договору, то в ній мають бути зазначені прохання звільнити його за угодою сторін і дата звільнення. Саме ж оформлення припинення трудового договору за угодою сторін має здійснюватися лише в письмовій формі. У наказі (розпорядженні) і трудовій книжці зазначаються підстава звільнення за угодою сторін з посиланням на п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України і раніше домовлена дата звільнення.

Таким чином, передбачена п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України угода сторін є самостійною підставою припинення трудового договору, яка відрізняється від розірвання трудового договору з ініціативи працівника та з ініціативи власника підприємства, установи, організації або уповноваженого ним органу тим, що в цьому разі потрібне спільне волевиявлення сторін, спрямоване на припинення трудових відносин в обумовлений строк і саме з цих підстав.

Розглядаючи позовні вимоги щодо оскарження наказу про припинення трудового договору за п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України (за угодою сторін), суди повинні з`ясувати: чи дійсно існувала домовленість сторін про припинення трудового договору за взаємною згодою; чи було волевиявлення працівника на припинення трудового договору в момент видачі наказу про звільнення; чи не заявляв працівник про анулювання попередньої домовленості сторін щодо припинення договору за угодою сторін; чи була згода власника або уповноваженого ним органу на анулювання угоди сторін про припинення трудового договору.

Такі висновки містяться і у постановах Верховного Суду від 06.03.2019 року у справі № 264/1585/17, від 31.08.2020 року у справі № 359/5905/18 (61-22851св19), від 22.09.2021 року у справі № 554/5732/20, від 20.01.2022 року у справі №462/2690/20-ц.

Так, із заяви ОСОБА_1 від 29.11.2021 року вбачається, що остання містить у собі його свідоме волевиявлення щодо погодження дати звільнення, а саме 01.12.2021 рік, а також погоджена начальником служби КВПА Козаком С.О. та містить відмітку Генерального директора ТзОВ «ЛКПФ» Сухини С.І.

Тобто, даною заявою позивач, на переконання суду, повідомив про своє звільнення саме 01.12.2021 року. Накладена на заяві резолюція начальника служби КВПА Козака С.О. та Генерального директора ТзОВ «ЛКПФ» Сухини С.І. свідчить про те, що роботодавцем була погоджена вказана дата звільнення, що свідчить не інакше як про те, що в даному випадку сторонами трудового договору було досягнуто домовленості щодо дати припинення трудового договору, а саме з 01.12.2021 року.

Статтею 139 КЗпП України передбачено, що працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

У постанові від 10.04.2019 року у справі № 390/34/17 (провадження № 61-22315сво18) Верховний Суд зазначав, що «добросовісність (п. 6 ст. 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), базується ще на римській максимі «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них».

Разом з тим, ОСОБА_1 не надано доказів того, що станом на момент складання заяви про звільнення за угодою сторін було відсутнє відповідне волевиявлення позивача про припинення трудового договору за зазначеною підставою, наступна зміна власного рішення позивача не впливає на чинність досягнутої домовленості з роботодавцем (без його згоди на таку зміну), враховуючи, що сторони по справі домовилися про дату припинення трудового договору 01.12.2021 року, і відповідач не анулював таку домовленість до цієї дати.

На переконання суду, позивач помилково вважає що для анулювання домовленості сторін про звільнення за п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП достатньо лише усного чи письмового відкликання заяви про звільнення працівником (в даному випадку як стверджує позивач телефонного дзвінка), тоді як її анулювання можливе виключно за взаємною згодою сторін угоди та потребує також згоди на таке анулювання і роботодавця.

Крім того, відповідач звертає увагу суду на те, що основною умовою для припинення трудового договору за п. 1 ч.1 ст. 36 КЗпП України є вільне волевиявлення сторін, яке проявляється, в тому числі і в обумовленні дати припинення трудових правовідносин. З огляду на те, що сторонами було обумовлено та погоджено дату припинення трудових правовідносин саме 01.12.2021 року і жодна із сторін не заперечувала проти припинення трудового договору саме в цю дату, волевиявлення позивача було спрямовано на припинення трудових правовідносин саме 01.12.2021 року і в цю дату його і було звільнено.

Таким чином, заява позивача про анулювання домовленості щодо звільнення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, може мати місце виключно при взаємній згоді на це власника або уповноваженого ним органу і працівника, а отже, у зв`язку з відсутністю такої згоди з боку роботодавця, домовленість сторін про звільнення залишалася в силі, а за відсутності належних та допустимих доказів існування такої згоди відповідача і не встановлення обопільної згоди відповідача, як роботодавця, та позивача, як працівника, на скасування угоди про звільнення позивача, відповідач вважає доведеною існування домовленості між працівником та роботодавцем про звільнення за угодою сторін, а тому звільнення ОСОБА_1 проведено із дотриманням вимог КЗпП України і позивача відповідно до вимог чинного законодавства правомірно звільнено за угодою сторін з 01.12.2021 року.

При цьому, письмова заява позивача про анулювання домовленості щодо звільнення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, відповідачу не надходила.

Докази іншого стороною позивача суду надано не було.

У свою чергу, позивач, вказуючи що заява була ним написана під тиском роботодавця, не надав жодних доказів вчинення стороною відповідача тиску, погроз, примушування до написання заяви про звільнення, а також доказів, які підтверджують здійснення на нього тиску з боку керівництва роботодавця або його неправомірних дій.

Посилаючись на те, що заява про звільнення за угодою сторін ОСОБА_1 була написана під тиском відповідача, останній не навів жодних доказів існування таких дій роботодавця, а також доказів, які б свідчили про неприязне чи упереджене ставлення до нього з боку керівництва ТзОВ «ЛКПФ».

До правоохоронних органів чи до комісії по трудових спорах щодо здійснення тиску він не звертався, доказів такого звернення суду не надано.

За наведених обставин, жодні правові підстави для скасування Наказу ТзОВ «ЛКПФ» № 113/01к про припинення трудового договору (контракту) від 01.12.2021 року, зміни дати звільнення позивача із займаної посади на час вимушеного прогулу із відповідним виправленням запису в трудовій книжці, а також зміни підстав його звільнення відсутні, а тому в їх задоволенні слід відмовити.

Зі змісту позовів ОСОБА_1 також слідує, що позивач, за наслідками задоволення позовних вимог про скасування наказів про накладення дисциплінарного стягнення, скасування наказу про звільнення, зміну дати і підстави звільнення з роботи, також просить суд стягнути кошти за час вимушеного прогулу та відшкодувати моральну шкоду.

Тобто, позовні вимоги про стягнення коштів за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди є похідними від позовних вимог про скасування наказів про накладення дисциплінарного стягнення, скасування наказу про звільнення, зміну дати і підстави звільнення з роботи.

Відтак, у зв`язку з відмовою від основних позовних вимог, похідні позовні вимоги також задоволенню не підлягають.

Щодо позовної вимоги ОСОБА_1 про надання правової оцінки з приводу виявленого у нього персонального мобільного пристрою (планшет) на робочому місці, як підставу для можливого притягнення його до дисциплінарної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Вказане положення матеріального закону кореспондується з приписами ч. 1 ст. 2 ЦПК України, відповідно до якої завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Отже, суд може захистити лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси, а відсутність такого порушення унеможливлює існування цивільного спору, що є підставою для відмови у позові.

Разом з тим, як було встановлено судом, за наслідками подій, які мали місце 25.11.2021 року з приводу виявлення у ОСОБА_1 на робочому місці особистого планшета, останнього до дисциплінарної відповідальності притягнуто не було, будь-які адміністративно-правових наслідків щодо нього не застосовано.

Відтак, у даному випадку права позивача порушеними не були, а тому в даній частині позову слід також відмовити.

Підсумовуючи наведене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ТзОВ «ЛКПФ» про скасування наказів про накладення дисциплінарного стягнення, скасування наказу про звільнення, зміну дати і підстави звільнення з роботи, стягнення коштів за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди у повному обсязі.

У зв`язку з відмовою у позові, виходячи із приписів ч. 1, п. 2 ч. 2, ч. 6 ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне судові витрати по справі віднести на рахунок держави.

На підставі ст.ст. 36, 147-149, 232-235 КЗпП України, керуючись ст.ст. 10, 12, 27, 77-81, 141, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Луцька картонно-паперова фабрика» про скасування наказів про накладення дисциплінарного стягнення, скасування наказу про звільнення, зміну дати і підстави звільнення з роботи, стягнення коштів за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі складення рішення відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України - з дня складення рішення в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на рішення суду всіма учасниками справи. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Луцька картонно-паперова фабрика», адреса місцезнаходження: 43023, Волинська обл., м. Луцьк, вул. Карбишева, 3, .

Повний текст рішення складений 06 червня 2022 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.М. Рудська