Справа № 202/3496/22
Провадження № 2/202/1674/2022
20 грудня 2022 року м. Дніпро
Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська в складі:
судді Доценко С. І.,
за участю секретаря Тарасової К.О.,
розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з відповідачем перебував в шлюбі з 23.09.1995 року до 04.02.2015 року. Квартира була придбана ним за особисті кошти 15.12.2009 року та 19.02.2010 року позивач зареєстрував в квартирі відповідача та своїх дітей. В січні 2014 року шлюбні відносини припинились та відповідач за власним бажанням залишила квартиру, забравши свої речі, та більше в квартирі не проживала, обов`язкові платежі по квартплаті, комунальним витратам та іншим витратам по утриманню квартири не проводила. 21 квітня 2022 року рішенням Індустріального районного суду Дніпропетровської області спірна квартира була визнана особистою власністю позивача. Рішення набуло законної сили. Добровільно з реєстрації в квартирі не знімається. Її реєстрація в квартирі впливає на права позивача як власника квартири. А саме при користуванні власністю приводить до додаткових нарахувань комунальних платежів, порушує право на вільне користування та розпорядження майном.
Позивач в судове засідання не з`явився.
Від представника позивача надійшла заява про підтримання позовних вимог в повному обсязі та розгляд справи у відсутність позивача та представника , а у разі неявки відповідача , не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення по справі заочного рішення.
Відповідач в судове засідання не з`явилась без повідомлення причин неявки, хоча про час і місце судового розгляду була повідомлена належним чином. Своїм правом надати суду заяву про розгляд справи за її відсутності, відзив на позовну заяву не скористалась. Клопотань про відкладення слухання справи від неї не надходило.
Враховуючи, що відповідачка, яка належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, не з`явилася в судове засідання без повідомлення причин, не подала відзив на позовну заяву, при тому, що згідно письмової заяви позивач не заперечувала проти заочного вирішення справи, суд розглянув справу в заочному порядку на підставі наявних доказів.
Дослідивши надані позивачем докази, суд приходить до наступного.
Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі продажу від 15.12.2009 року та витягу з Державного реєстру правочинів №8073085 від 15.12.2009 року за номером правочину 3756618 ОСОБА_1 набув право власності на квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 11-14)
Згідно з рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 21.04.2022 року спірна квартира АДРЕСА_2 , , визнана особистою власністю ОСОБА_1 ( а.с. 23-24).
Згідно з рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 04.02.2015 року розірвано шлюб між сторонами ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ( а.с.7)
З копії довідки №3764 про склад сім`ї від 21.05.2021 року вбачається, що в квартирі за адресою АДРЕСА_1 , зареєстрована , зокрема, відповідач ОСОБА_2 (а.с.21).
Факт не проживання ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_2 з січня 2014 року та відсутністю в квартирі її речей, підтверджений актом від 03.06.2021 року, складеним мешканцями будинку ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 (а.с.8).
Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, про що говориться у ст. 321 ЦК України.
Права власника житлового будинку визначені ст. 383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які визначають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Відповідач є колишнім членом сім`ї власника квартири в розумінні ч. 4 ст.156 ЖК України, та була зареєстрована в ній за його згодою.
Відповідно до зазначеної статті ЖК України припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.
Відповідно до ч. 1 ст. 405 Цивільного кодексу України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.
Але ж, ч. 5 ст. 405 Цивільного кодексу України визначено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
На підставі досліджених доказів судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 не проживає в квартирі позивача з 2014 року.
Суду не представлено ніяких доказів про поважність причин її не проживання в квартирі більше року, існування домовленостей між сторонами щодо порядку її проживання. Витрат на утримання квартири вона не несе. Її реєстрація в квартирі позивача перешкоджає праву власника користуватись та розпоряджатись своєю власністю на власний розсуд.
Реєстрація місця проживання відповідача не тягне за собою виникнення у неї прав на житло, у якому вона зареєстрована, а лише посвідчує факт проживання особи в певному місці за умови згоди власника цього житла, а тому, враховуючи позицію позивача, який є власником житла та ту обставину, що відповідач більше одного року не проживає в спірній квартирі без поважних причин, її слід визнати такою, що втратила право користуватись квартирою АДРЕСА_2 .
Вирішуючи питання судових витрат, які складаються із судового збору в сумі 992.40 грн., які сплачені позивачем при зверненні з позовом, суд вважає, що на підставі ст. 141 ЦПК України їх слід покласти на відповідача, стягнувши в повному обсязі сплачений судовий збір на його користь.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 76-80, 141, 264, 265, 268,280-282, 284, 288, 289, 354 ЦПК України, ст. ст. 321,383,405 ЦК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням визнання особи такою, що втратила право користування житловим задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 ( РНОКПП НОМЕР_1 ) такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_2 .
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Індустріальний районний суд м.Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
З дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи, яка починає функціонувати через 90 днів з дня опублікування Державною судовою адміністрацією України у газеті «Голос України» та на веб - порталі судової влади оголошення про створення та забезпечення функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи, апеляційна скарга подається безпосередньо до Апеляційного суду Донецької області.
Позивач, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя С. І. Доценко