Єдиний унікальний номер 725/1737/22
Номер провадження 2/725/246/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.06.2022 року Першотравневий районний суд м.Чернівців

в складі:

головуючої судді Піхало Н. В.

за участю секретаря судового засідання Соник А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернівці цивільну справу за позовом МКП «Чернівцітеплокомуненерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги з постачання теплової енергії, -

В С Т А Н О В И В:

04 квітня 2022 року представник позивача звернувся до Першотравневого районного суду м. Чернівці із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначав, що позивач надає відповідачам послуги з постачання теплової енергії у квартиру АДРЕСА_1 , опалювальною площею 43,70 м.кв., у зв`язку із чим, між позивачем та відповідачами укладено договір про надання послуг з централізованого опалення та відповідачам відкрито особовий рахунок для проведення розрахунків за № НОМЕР_1 . При цьому вказував, що відповідачі у визначеному законом порядку від отримання послуг з постачання теплової енергії, які надавалися згідно до графіків та тарифів, не відмовлялися, однак їх оплату не проводили, що призвело до виникнення заборгованості за період з 01 листопада 2019 року по 28 лютого 2022 року в розмірі 9653 грн. 15 коп.

Крім того вказував, що відповідачі на попередження про необхідність сплати заборгованості не реагують, тобто таким способом відмовляються в добровільному порядку оплатити борг.

Посилаючись на вказане, позивач просив стягнути з відповідачів в солідарному порядку на користь МКП «Чернівцітеплокомуненерго» заборгованість за надані житлово-комунальні послуги з постачання теплової енергії в розмірі 9653 грн. 15 коп., а також 2481 грн. 00 коп. сплаченого судового збору.

Від представника позивача у матеріалах справи міститься заява про розгляд справи у її відсутності. Позов підтримала та просила його задовольнити. У разі відсутності відповідачів, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення по справі.

Відповідачка ОСОБА_2 через канцелярію суду подала письмовий відзив на позовну заяву, в якому вказала, що вона зареєстрована і фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Отже не є споживачем послуг з теплової енергії, яка постачається в квартиру, де проживають відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , а тому відсутні підстави вважати, що між нею та позивачем виникли фактичні договірні відносини з постачання теплової енергії за вказаною адресою й відповідно у неї відсутній обов`язок оплати послуг позивача, які надаються за адресою АДРЕСА_3 , а тому просила в задоволенні вимог позивача, які пред`явлені до неї відмовити.

Відповідачі ОСОБА_1 , та ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, незважаючи на те, що належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи. Причину своєї неявки суду не повідомили. Відзиву на позов та жодних клопотань, заяв до суду не надали.

У зв`язку із неявкою в судове засідання учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного висновку.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

При цьому, відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Судом встановлено, що МКП «Чернівцітеплокомуненерго» надає послуги з постачання теплової енергії у квартиру АДРЕСА_1 , опалювальною площею 43,70 м.кв., у зв`язку із чим відповідачам відкрито особовий рахунок для проведення розрахунків за № НОМЕР_1 .

При цьому, згідно наявних у матеріалах справи доказів, квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_1 , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а/с 7).

В даній квартирі за адресою АДРЕСА_3 зареєстровано місце проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , що підтверджується відомостями з Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС в Чернівецькій області (а/с 18,19).

Таким чином, надання позивачем послуг та їх споживання відповідачами ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є діями осіб, з якими закон, зокрема ст.11 ЦК України, пов`язує підстави виникнення цивільних прав та обов`язків, а тому відсутність між сторонами договору про надання послуг не є підставою для звільнення відповідача від оплати комунальних послуг.

При цьому, в матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази, які б спростовували той факт, що відповідачка ОСОБА_1 , яка є власником вказаної квартири та ОСОБА_3 , який зареєстрований за вказаною адресою,не користуються послугами з постачання теплової енергії, наданими МКП «Чернівцітеплокомуненерго», у зв`язку з чим суд приходить до висновку, щовони є споживачами послуг які надаються позивачем.

Так, ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо - та електропостачанням, опаленням, а також вивезенням побутових відходів у порядку встановленому законодавством.

Частиною 3 пункту 5 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та пункту 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року №572 визначено, що власник, наймач (орендар) квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги.

При цьому, згідно приписів ч.4 ст. 319, ст. 322 ЦК України власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Крім того, відповідно до ст.ст. 64, 67, 156, 162 ЖК України споживач зобов`язаний щомісячно вносити на рахунок підприємства оплату за послуги з централізованого опалення його квартири.

Таким чином, з системного аналізу положень ст.ст. 66, 67, 162 ЖК України убачається, що за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги. Плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться (крім квартирної плати) за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін.

Відповідно до пункту 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року, визначено, що розрахунковим періодом для оплати послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води є календарний місяць, а плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Відповідно до ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. 67 Житлового кодексу України, оплата за користування тепловою енергію та гарячим водопостачанням стягується у встановленому порядку за затвердженими тарифами/цінами.

Крім того, статтями 20, 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. 68 Житлового кодексу України передбачено обов`язок споживача щомісяця, не пізніше 20-го числа місяця, наступного за звітним, вносити повну оплату за комунальні послуги, у даному випадку, за теплову енергію.

Частиною 5 ст. 40 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою КМУ № 1198 від 03 жовтня 2007 року, передбачено обов`язок споживача своєчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію. Споживачі зобов`язані оплатити комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, при чому послуга вважається наданою, якщо особа не відмовилася від послуги у встановленому законом порядку.

Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє особу обов`язку оплачувати надані йому послуги, а відмова споживача послуг від укладення договору у такому разі суперечить вимогам ч. 3 ст. 6, статей 627, 630 ЦК України та статей 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

При цьому, відповідно до ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України у строки встановлені умовами договору.

Згідно вимог ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 ЦК України згідно зазначеної статті, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Крім того, згідно ч. 2 ст. 638 ЦК України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Частиною 2 ст. 642 УК України визначено, що якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції.

Таким чином, наявність відносин між сторонами, отже і виникнення цивільних прав та обов`язків, підтверджується діями сторін: постачальник надає послуги з теплопостачання відповідачам, надсилає споживачам платіжні документи (рахунки) на оплату послуг, а споживачі мають здійснювати оплату виставлених рахунків.

При цьому, згідно п. 24, 25 "Правил надання послуг з централізованого опалення, ..." затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 визначено, що споживач може відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення у порядку, що затверджується центральними органами виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства; самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Однак, матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження того, що відповідачі зверталися до позивача із заявою про відмову від отримання послуг з надання теплопостачання, а також доказів на підтвердження внесення плати за отримані послуги.

Таким чином, між сторонами виникли відносини, що породжують цивільні права та обов`язки, оскільки позивач надає житлово-комунальні послуги, а відповідач ними користується.

Однак, згідно наданого представником позивача та дослідженого у судовому засіданні розрахунку, відповідачі фактично використовуючи надані позивачем послуги, не здійснюють щомісячну оплату за визначеними тарифами за надані послуги по теплопостачанню, внаслідок чого у них за період з 01.11.2019 року по 28.02.2022 року утворилась заборгованість в сумі 9653,15 грн. (а/с 8).

Крім того, як убачається із матеріалів справи, про існуючу заборгованість відповідачі повідомлялися належним чином, однак на неї жодним чином не відреагували..

При цьому, відповідачами не надано суду належних та допустимих доказів на спростування існуючої суми заборгованості, зокрема відповідних квитанцій за спірні періоди про оплату послуг.

За таких обставин, суд оцінивши надані позивачем докази в їх сукупності, приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідачів в солідарному порядку на підставі положень ст. 541 ЦК України та ст.ст. 64, 156 ЖК України суми заборгованості за надані позивачем послуги з постачання теплової енергії згідно наданого позивачем розрахунку суми боргу.

Щодо вимог до ОСОБА_2 , то суд зазначає наступне.

Так, з матеріалів справи убачається, що відповідачка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 значиться зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_2 та матеріали справи не містять доказів того, що вона проживаючи у спірній квартирі споживає послуги з теплопостачання й відповідно зобов`язана здійснювати їх оплату, а тому відсутні підстави вважати, що між нею та позивачем виникли фактичні договірні відносини з постачання теплової енергії за вказаною адресою й відповідно з огляду на встановлені судом обставини у неї відсутній обов`язок оплати послуг позивача, які надаються за адресою АДРЕСА_3 , що є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог в частині ОСОБА_2 . Крім того, факт не проживання відповідачки ОСОБА_2 у спірній квартирі також підтверджено й рішення суду про розірвання шлюбу.

Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню понесені останнім судові витрати, при цьому згідно роз`яснень, які містяться в п. в п. 35 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.

Як вбачається з матеріалів справи, при зверненні до суду позивач поніс витрати у вигляді сплати судового збору в загальній сумі 2481 грн., у зв`язку з чим вказані судові витрати в рівних частках підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 319, 322, 509, 526, 527, 530, 610, 611, 625 ЦК України, ст.ст. 64, 67, 68, 156 ЖК України, ст.ст. 2, 4, 5, 7, 12, 76, 89, 141, 142, 247, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 280-284, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь МКП «Чернівцітеплокомуненерго» заборгованість за надані житлово-комунальні послуги з постачання теплової енергії в сумі 9653 грн. 15 коп. на р/р НОМЕР_2 в філії Чернівецькому облуправлінні АТ «Ощадбанк» м.Чернівці, МФО 356334, код 34519280.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в рівних частках на користь МКП «Чернівцітеплокомуненерго» судовий збір в сумі 2481 грн., а саме по 1240,50 грн. з кожного на р/р НОМЕР_3 в філії Чернівецькому облуправлінні АТ «Ощадбанк» м.Чернівці, МФО 356334, код 34519280.

В задоволенні вимог МКП «Чернівцітеплокомуненерго» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги з постачання теплової енергії за адресою АДРЕСА_3 відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду через Першотравневий районний суд м.Чернівці протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці Н. В. Піхало