РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2022 року

м. Рівне

Справа № 572/1318/21

Провадження № 22-ц/4815/1291/22

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді : Гордійчук С. О.,

суддів: Боймиструка С.В., Ковальчук Н.М.

учасники справи:

позивач : ОСОБА_1

відповідач:Управління соціального захисту населення Сарненської районної державної адміністрації

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Управління державної казначейської служби України у Сарненському районі Рівненської області

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами в м. Рівне апеляційну скаргу Управління державної казначейської служби України у Сарненському районі Рівненської області на рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 06 липня 2022 року, ухваленого у складі судді Довгого І.І., дата складання повного тексту рішення 06.07.2022 року, у справі № 572/1318/21

в с т а н о в и в :

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до Управління соціального захисту населення Сарненської районної державної адміністрації Рівненської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Управління державної казначейської служби України у Сарненському районі Рівненської області, про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органом державної влади.

Позов мотивований тим, що внаслідок протиправної бездіяльності відповідача, яка виявилась у не нарахуванні та невиплаті позивачу сум щомісячного грошової допомоги передбачену ст. 37 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 17.07.2018 року по 17.06.2021 року, в сумі 30271,32 грн їй заподіяна матеріальна шкода. Позивач покликається на положення глави 82 ЦК України, яка регулює питання відшкодування шкоди, та на те що в даному випадку має місце спеціальний делікт (ст. 1173 ЦК України). Просила суд стягнути на її користь шкоду у розмірі 30271,32 грн невиплаченої шомісячної грошової допомоги шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку Управління державної казначейської служби у Сарненському районі Рівненської області.

Рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 06 липня 2022 року позов ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Сарненської районної державної адміністрації Рівненської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Управління державної казначейської служби України у Сарненському районі Рівненської області про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органом державної влади задоволено частково.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 , шляхом безспірного списання з відповідного рахунку Державної казначейської служби України 19595 (дев`ятнадцять тисяч п`ятсот дев`яносто п`ять) грн. 25 коп. майнової шкоди, у вигляді недоотриманої щомісячної грошової допомоги, завданої законом, що визнаний неконституційним.

У поданій на рішення апеляційній скарзі третя особа вказує на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове про відмову у задоволені позову.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Статтею 352 ЦПК України передбачено, що підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції вказаним вимогам закону не відповідає.

Встановлено, що ОСОБА_1 має статус потерпілої внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1 (категорія 3).

Відповідно до даного посвідчення вона має право на пільги і компенсації встановлені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2021 року у справі №460/1330/21, яке набрало законної сили 23 березня 2022 року визнано протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення Сарненської районної державної адміністрації щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 , починаючи з 24.08.2020 щомісячної грошової допомоги, встановленої ст.37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі 40 % від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня календарного року.

Зобов`язано Управління соціального захисту населення Сарненської районної державної адміністрації нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , починаючи з 24.08.2020 щомісячну грошову допомогу, встановлену ст.37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі 40% від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня відповідного календарного року.

Статтею 56 Конституції України визначено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду передбачені нормами статей 1166 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування та посадової або службової особи вказаних органів при здійсненні ними своїх повноважень, визначені статтями 1173 та 1174 ЦК України.

Згідно зі статтею 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи (стаття 1174 ЦК України).

Норми статей 1173, 1174 ЦК України, як вказано вище, є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Так, зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності держави за дії , бездіяльність органів державної влади наявність вини не є обов`язковою. Втім, цими нормами не заперечується обов`язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов`язковими для доказування у спорах про відшкодування шкоди.

Необхідною умовою для притягнення держави до відповідальності за дії, бездіяльність органу державної влади у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність майнової шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями (протиправною поведінкою) і заподіяною шкодою. Наявність цих умов в межах розгляду цивільної справи має довести позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 ЦК України. А суд має самостійно встановити наявність чи відсутність складу цивільного правопорушення, який є підставою для стягнення шкоди, оцінивши надані сторонами докази.

Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Крім того, у пункті 32 постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 вересня 2019 року у справі № 916/1423/17 (провадження № 12-208гс18) вказано, що «застосовуючи статті 1173, 1174 ЦК України, суд має встановити: по-перше, невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акту; по-друге, факт заподіяння цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі. За наявності цих умов є підстави покласти цивільну відповідальність за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування».

Згідно із частинами першою та другою статті 22 ЦК У країни особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Отже, відшкодування збитків може бути покладено на відповідача лише за наявності передбачених законом умов, сукупність яких утворює склад правопорушення, яке є підставою для цивільно-правової відповідальності.

При цьому на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. У свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.

Суб`єктом права вимоги (потерпілим) у зазначеному зобов`язанні може бути будь-яка особа, якій заподіяно шкоду. Носієм обов`язку відшкодувати шкоду, в свою чергу, можуть виступати: безпосередній заподіювач шкоди та інші особи (незавдавачі шкоди), на яких законом покладено обов`язок із відшкодування шкоди.

Вимагаючи відшкодування збитків у виді упущеної вигоди, особа повинна довести, що за звичайних обставин вона мала реальні підстави розраховувати на одержання певного доходу. При цьому важливим елементом доказування наявності неодержаних доходів (упущеної вигоди) є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками потерпілої особи. Слід довести, що протиправна поведінка, дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи - наслідком такої протиправної поведінки.

При цьому пред`явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов`язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані в разі належного виконання боржником своїх обов`язків. При визначенні реальності неодержаних доходів мають враховуватися заходи, вжиті кредитором для їх одержання. У вигляді упущеної вигоди відшкодовуються ті збитки, які могли б бути реально отримані при належному виконанні зобов`язання. Наявність теоретичного обґрунтування можливості отримання доходу ще не є підставою для його стягнення (постанови Верховного Суду України від 14.06.2017 року у справі №923/2075/15, від 09.12.2014 року у справі № 5023/4983/12).

За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Убачається що звертаючись до суду із даним позовом, ОСОБА_1 зазначала, що вона зазнала матеріальної шкоди в обсязі недоплаченої щорічної грошової допомоги, що заподіяна їй протиправними діями (бездіяльністю) органами державної влади.

Втім, позивачем не доведено належними, допустимими і достовірними доказами в розумінні ч. 1, 2 ст. 77, ст. 79, 80 ЦПК України обставин, на підставі яких можна встановити факт заподіяння матеріальної шкоди з вини відповідача, неправомірність його дій (бездіяльності) щодо не нарахування та виплати позивачу грошової допомоги за період з 17.07.2018 року по 23.08.2020 року.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2021 року у справі №460/1330/21 вимоги щодо визнання дій неправомірними, нарахування та виплати грошової допомоги відповідно до ст.37 Закону №796-XII за період з 17.07.2018 по 23.08.2020 залишено без розгляду з підстав ч.1 п.8 ст.240 КАС України. Рішення суду щодо неправомірності дій (бездіяльності) відповідача за цей період відсутнє.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволені позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 368, 369, 374, 376,382-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Управління державної казначейської служби України у Сарненському районі Рівненської області задовольнити

Рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 06 липня 2022 року скасувати.

У задоволені позову ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Сарненської районної державної адміністрації Рівненської області третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Управління державної казначейської служби України у Сарненському районі Рівненської області про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органом державної влади відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 14 грудня 2022 року.

Головуючий: Гордійчук С.О.

Судді: Боймиструк С.В.

Ковальчук Н.М.