Справа № 369/6939/21
Провадження № 2/369/1358/22
РІШЕННЯ

Іменем України

02.06.2022 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі: головуючого судді Янченка А.В., за участю секретаря судового засідання Безкоровайної М.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФОРТ», третя особа: яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, яка виступає на стороні відповідача: приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тарас Володимирович, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, яка виступає на стороні відповідача: приватний нотаріус виконавчого округу Київської області Крегул Іван Іванович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФОРТ», третя особа: яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, яка виступає на стороні відповідача: приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тарас Володимирович, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, яка виступає на стороні відповідача: приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тарас Володимирович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Позов обґрунтований наступним.

В квітні 2021 року позивачу стало відомо, що приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Крегул Іваном Івановичем відкрито виконавче провадження ВП № 65120507 на підставі Виконавчого напису № 1376 від 15.06.2020р. вчиненого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тарасом Володимировичем про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус» заборгованості в загальному розмірі 1 092 125 гривень 55 копійок, як про це зазначено у постанові про відкриття виконавчого провадження від 12 квітня 2021 року.

За матеріалами виконавчого провадження ВП 65120507 Приватного виконавця Крегул І.І. випливає, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус» викупило кредитні зобов`язання позивача перед ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» за Кредитним договором №160/П/23/2008-840 від 04.04.2008року.

Також позивач зазначає, що між ним та Відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра», правонаступником якого стало Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» укладено Кредитний договір № 160/П/23/2008-840 від 04 квітня 2008 року.

24 лютого 2012 року рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області у цивільній справі № 2-4177/2011 за позовом ВАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості солідарно за кредитним договором з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ВАТ «КБ «Надра» стягнуто заборгованість за кредитним договором в розмірі 23 394,23 долари США, 1 700 грн. судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Згідно рішення суду від 24 лютого 2012 року у справі № 2-4177/2011 позовні вимоги було задоволено з підстав неналежного виконання Кредитного договору № 160/П/23/2008-840 від 04 квітня 2008 року.

02 березня 2020 року між Публічним акціонерним товариством «Комерційний Банк «Надра», та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус» , укладено Договір про відступлення прав вимоги №GL2N79275_266ПВ, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями передбаченими кредитним договором №160/П/23/2008-840 від 04.04.2008року, перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус».

Згідно листа Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФОРТ» який датовано 07 квітня 2021 року на адресу ОСОБА_1 надійшло повідомлення, що дане підприємство стали новим кредитором за кредитним договором №160/П/23/2008-840 від 04.04.2008року.

З вчиненим приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Тарасом Володимировичем виконавчим написом № 1376 від 15.06.2020р. позивач не згоден та вважає його неправомірним та просить визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10.06.2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 19.01.2022 року закрито підготовче провадження у справі, призначено розгляд справи по суті.

31.05.2022 року до канцелярії суду від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідачі та треті особи у судове засідання 02.06.2022 року не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, хоча про час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Відзив на позов, пояснення щодо позову та витребувані судом документи до суду не подали.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, та на підставі наявних у справі доказів суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, у квітні 2021 року позивачу стало відомо, що приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Крегул Іваном Івановичем відкрито виконавче провадження ВП № 65120507 на підставі виконавчого напису № 1376 від 15.06.2020р. вчиненого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тарасом Володимировичем про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус» заборгованості в загальному розмірі 1 092 125 гривень 55 копійок, як про це зазначено у постанові про відкриття виконавчого провадження від 12 квітня 2021 року.

За матеріалами виконавчого провадження ВП 65120507 Приватного виконавця Крегул І.І. випливає, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус» викупило кредитні зобов`язання позивача перед ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» за Кредитним договором №160/П/23/2008-840 від 04.04.2008року.

Між ОСОБА_1 та Відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра», правонаступником якого стало Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» укладено Кредитний договір № 160/П/23/2008-840 від 04 квітня 2008 року.

02 березня 2020 року між Публічним акціонерним товариством «Комерційний Банк «Надра», та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус» , укладено Договір про відступлення прав вимоги №GL2N79275_266ПВ, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями передбаченими кредитним договором №160/П/23/2008-840 від 04.04.2008року, перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус».

Згідно листа Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФОРТ» який датовано 07 квітня 2021 року та адресовано ОСОБА_1 стало відомо, що дане підприємство стало новим кредитором за кредитним договором №160/П/23/2008-840 від 04.04.2008року.

24 лютого 2012 року рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області у цивільній справі № 2-4177/2011 за позовом ВАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості солідарно за кредитним договором з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ВАТ «КБ «Надра» стягнуто заборгованість за кредитним договором в розмірі 23 394,23 долари США, 1 700 грн. судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

У виконавчому написі № 1376 від 15.06.2020р. стягується заборгованість за період з 02.03.2020 року по 05.06.2020 року загальною сумою 1 092 125 гривень 55 копійок, яка складається із 435 967,63 грн. заборгованості за кредитом, 655 857,92 грн. заборгованості за відсотками за користування кредитом, 300,00 грн. за вчинення виконавчого напису.

Спірний виконавчий напис налічує в собі суму заборгованості, яка суперечить діючому законодавству, а сам виконавчий напис видано з порушенням діючого законодавства України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) зроблено висновок, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною 2 ст. 1050 ЦК України.

Враховуючи, що згідно рішення суду від 24.02.2012 року з ОСОБА_1 вже стягнуто 23 394,23 дол. США, то дана сума заборгованості за Кредитним договором на момент винесення спірного виконавчого напису становить 625 334,78 грн., із розрахунку 1,00 долара США який дорівнював 26,7303 грн. на момент винесення рішення суду.

Але, приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тарасом Володимировичем за спірним виконавчим написом стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус» заборгованість в загальному розмірі 1 092 125 гривень 55 копійок, із яких неправомірно стягнуто 655 857,92 грн. заборгованості за відсотками за користування кредитом.

Також, спірний виконавчий напис винесено з порушенням законодавства, яким регулюється порядок та строки видання виконавчих написів.

Відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

За приписами п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат», виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси.

Порядок вчинення виконавчих написів визначено Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012р. №296/5 (далі по тексту - Порядок).

Відповідно до п.п. 3.1, 3.2 гл. 16 Порядку, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 №1172 (далі по тексту - Перелік).

Згідно зі ст. 89 Закону України «Про нотаріат», у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, що викладена у постанові від 05 липня 2017р. у справі № 6-887цс17, з урахуванням приписів ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

У постановах Верховного Суду від 18 червня 2018 року у справі № 199/183/17 (провадження № 61-7334св18) та від 04 липня 2018 року у справі № 757/29988/17-ц (провадження № 61-622св18) суд зазначив, що суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст.ст. 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

У постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що за змістом ст. 526, ч. 1 ст. 530, ст. 610 і ч. 1 ст. 612 ЦК України належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати у визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

За змістом статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048, ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Таким чином, після пред`явлення кредитодавцем у 2011 році вимоги до позичальника ОСОБА_2 про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором від 30 жовтня 2006 року №020/06к, він не вправі нарахувати до стягнення проценти за користування кредитом.

Аналогічної позиції щодо неможливості нарахування відсотків за картковим рахунком дотримався Верховний Суд у своїй постанові від 10.01.2019 року пр. розгляді справи справа № 752/22181/16-ц (провадження № 61-40565св18), де зазначив, Крім того, задовольняючи позов ПАТ «Альфа-Банк», апеляційний суд не звернув уваги на те, що 14 серпня 2013 року ОСОБА_5 була оформлена кредитна картка строком дії на 2 роки, а сума кредитної заборгованості розрахована банком станом на 06 грудня 2016 року, тобто банком нараховані проценти та неустойка після спливу строку дії кредитного договору. Відтак, при новому розгляді справи апеляційному суду слід врахувати правові висновки, викладені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18).

Виходячи із матеріалів справи наданих сторонами, ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус» усупереч викладених вище нормам матеріального права було включено в розрахунок заборгованості за кредитним договором проценти вже після закінчення строку виконання основного зобов`язання, на підставі якого було вчинено оспорюваний виконавчий напис.

Приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тарасом Володимировичем, вчиняючи виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за № 1376, на ці обставини та норми законодавства України, уваги не звернув.

Окрім того суд зазначає, що 10 грудня 2014р. набула чинності постанова Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою, зокрема, Перелік був доповнений новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», яким створено можливість вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями.

Даною постановою Кабінету Міністрів України № 662 було передбачено, що для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Але, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017р. у справі № 826/20084/14 (провадження № 11-174ас18), про визнання нечинним і скасування п. 1 та п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014р., визнано незаконним та нечинним розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», а відтак Перелік діє в попередній редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріусу на нотаріально не посвідченому кредитному договорі, зазначена постанова набула законної сили, при цьому в мотивувальній частині постанови апеляційної інстанції зазначено: «Оскільки оскаржувані положення Змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, можуть бути застосовані до необмеженого кола фізичних осіб у зв`язку із укладенням ними кредитних договорів та існуванням у них простроченої заборгованості, суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальникам, вважає за необхідне визнати не чинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття».

З даного правової підстави, щодо встановлення неправомірності виконавчих написів на не нотаріально посвідчених кредитних договорах висловився Верховний Суд у постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) та дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

У своїй постанові від 21 вересня 2021 року справа № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21) Велика Палата Верховного Суду визначила правовий висновок: 83. Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Таким чином, оскаржуваний виконавчий напис № 1376 від 15.06.2020р. підлягає визнати таким, що не підлягає виконанню, як такий що не відповідає вимогам законодавства, зокрема, ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та порядку визначеному Постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999р., оскільки, вчинений не на передбаченому Переліком борговому документі - кредитному договорі, який нотаріально не посвідчений, та за відсутні доказів безспірності заборгованості. Також суд встановлює спірний виконавчий напис винесено з порушенням ст. 88 Закону України «Про нотаріат», бо з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, відповідачі зобов`язані відшкодувати позивачу судові витрати по сплаті судового збору.

Таким чином з відповідачів підлягають стягненню витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору у розмірі 908,00 грн за подання позовної заяви та 454,00 грн судового збору за подання заяви про забезпечення позову порівну.

Керуючись ст. ст. 8, 21, 55, 129, 129-1 Конституції України, ст.ст.1-16, 18, 628, 630 ЦК України, ст.ст.87-91 Закону України «Про нотаріат», ст.ст.1-23, 76-82, 89, 95, 141, 258, 259, 263-265, 267, 274-279, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФОРТ», третя особа: яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, яка виступає на стороні відповідача: приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тарас Володимирович, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, яка виступає на стороні відповідача: приватний нотаріус виконавчого округу Київської області Крегул Іван Іванович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити повністю.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 1376, вчинений 15.06.2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тарасом Володимировичем про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус» ().

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус» (79005, м. Львів, вул. Миколи Вороного, буд. 2; ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) судовий збір в розмірі по 454 (чотириста п`ятдесят чотири гривні) 00 коп. за подання позовної заяви та 227 (двісті двадцять сім гривень) 00 коп. судового збору за подання заяви про забезпечення позову.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФОРТ» (03035, м. Київ, площа Солом`янська, буд. 2; ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) судовий збір в розмірі по 454 (чотириста п`ятдесят чотири гривні) 00 коп. за подання позовної заяви та 227 (двісті двадцять сім гривень) 00 коп. судового збору за подання заяви про забезпечення позову.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.В. Янченко