Провадження № 22-ц/801/997/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Сичук М. М.
Доповідач:Оніщук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2022 рокуСправа № 127/11645/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Оніщука В.В.,

суддів: Медвецького С.К., Копаничук С.Г.,

учасники справи:

заявник: ОСОБА_1 ,

відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Авіакомпанія «Аеровіз»,

розглянувши у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 27 квітня 2022 року, постановлену у складі судді Сичука М.М., в залі суду,

встановив:

У квітні 2022 року ОСОБА_1 звернувся в суд із заявою про видачу виконавчого листа та забезпечення виконання рішення суду, у якій просить:

-видати виконавчий лист у справі №127/11645/21 про стягнення з ТОВ «Авіакомпанія «Аеровіз» на користь ОСОБА_1 заробітної плати у сумі 109 767,27 грн;

-накласти арешт на рухоме майно - повітряне судно АН 12AUR-CBF 2340507, 1962 року випуску, яке належить ТОВ «Авіакомпанія «Аеровіз».

Вказана заява мотивована тим, що 10.03.2022 набрало законної сили рішення у справі №127/11645/21 про стягнення з ТОВ «Авіакомпанія «Аеровіз» на користь ОСОБА_1 заробітної плати у сумі 109 767,27 грн, яке на даний час невиконане. За даними загальнодоступного Державного реєстру цивільних повітряних суден України відповідачу належить повітряне судно АН 12AUR-CBF 2340507, 1962 року випуску, а відтак, посилаючись на вимоги ст. 431 ЦПК України, ОСОБА_1 просив накласти арешт на вказане рухоме майно з метою забезпечення виконання рішення суду.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 27 квітня 2022 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення виконання рішення суду у цивільній справі №127/11645/21 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіакомпанія «Аеровіз» про стягнення заборгованості з заробітної плати повернуто заявнику.

Повертаючи заяву про забезпечення виконання рішення суду, суд першої інстанції виходив з того, що зміст заяви не відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України і всупереч п. 7 ч. 1 ст. 151 ЦПК України представником заявника не надано до суду даних про те, що на виконання рішення по справі № 127/11645/21 відкрито виконавче провадження.

Не погодившись із вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та постановити нову про задоволення заяви.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що п. 7 ч. 1 ст. 151 ЦПК України, на який послався суд першої інстанції не передбачає обов`язок заявника надати до заяви про забезпечення виконання рішення відомості про відкриття виконавчого провадження.

Також в апеляційній скарзі зазначено, що посилання місцевого суду на ч. 5 ст. 440 ЦПК України є безпідставним.

Відзив на апеляційну скаргу від іншого учасника справи впродовж встановленого апеляційним судом строку не надходив.

Апеляційна скарга на підставі статті 369 ЦПК України розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Згідно зі статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково виходячи з наступного.

Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала суду першої інстанції не відповідає вищевказаним вимогам закону.

Так, судом встановлено, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 26.10.2021 у справі №127/11645/21 в задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіакомпанія «Аеровіз» про стягнення заборгованості з заробітної плати відмовлено.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 10.03.2022 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Вінницького міського суду від 26.10.2021 скасовано. Позов ОСОБА_1 до ТОВ «Авіакомпанія «Аеровіз» про стягнення заробітної плати і зобов`язання виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «Авіакомпанія «Аеровіз» на користь ОСОБА_1 109 767,27 грн заробітної плати за період з 15.11.2018 по 28.02.2019. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вказане судове рішення набрало законної сили.

07.04.2022 ОСОБА_1 звернувся в суд із заявою про видачу виконавчого листа та забезпечення виконання рішення суду, на підставі ст. 431 ЦПК України, посилаючись на те, що на даний час існує невиконане судове рішення, а за даними загальнодоступного Державного реєстру цивільних повітряних суден України відповідачу належить повітряне судно АН 12AUR-CBF 2340507, 1962 року випуску.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 27 квітня 2022 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення виконання рішення суду повернуто заявнику з підстав, що зміст заяви не відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України, і що всупереч п. 7 ч. 1 ст. 151 ЦПК України представником заявника не надано даних про те, що на виконання рішення по справі № 127/11645/21 відкрито виконавче провадження.

Однак, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до частини шостої статті 431 ЦПК України за заявою особи, на користь якої ухвалено рішення, суд з метою забезпечення виконання рішення суду може вжити заходів, передбачених статтею 150 цього Кодексу.

Положеннями частини першої статті 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з частиною першою статті 150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Частиною 1 статті 151 ЦПК України визначено, що заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

З аналізу вищевказаних норм, зокрема, статті 151 ЦПК України, необхідність надання до суду даних про відкриття виконавчого провадження, як про це зазначено в оскаржуваній ухвалі суду, не вбачається, відтак, висновок суду першої інстанції не грунтується на наведених вище нормах ЦПК України. Отже, вказана обставина не може бути підставою для повернення заяви про забезпечення виконання рішення суду.

Інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в справі.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про повернення заяви про забезпечення виконання рішення суду на підставі п. 7 ч. 1 ст. 151 ЦПК України, а також судом не обгрунтовано невідповідність змісту заяви вимогам ст. 151 ЦПК України.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального права є обґрунтованими.

Згідно пункту 6 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена за неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм процесуального права, тому ухвала суду підлягає скасуванню на підставі статті 379 ЦПК України, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції, що відповідно свідчить про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги.

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про передачу справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, підстав для розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій немає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 379, 381-384, 389 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 27 квітня 2022 року скасувати.

Справу за заявою ОСОБА_1 про видачу виконавчого листа та забезпечення виконання рішення суду направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: В. В. Оніщук

Судді: С. К. Медвецький

С. Г. Копаничук