Провадження № 2/522/5769/22
У Х В А Л А

про залишення позову без руху

20 грудня 2022 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Домусчі Л.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Комунальної установи «Централізована міська бібліотечна система для дорослих» про визнання звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку,

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси поштою 16.12.2022 року надійшов позов ОСОБА_1 до Комунальної установи «Централізована міська бібліотечна система для дорослих» про визнання звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку, у якому позивачка просить:

-визнати її звільнення з посади завідуючої бібліотеки філії №1 з 14.11.2022 р. за відсутністю працівника на роботі більше 4-х місяців, п. 8-3 ч. 1 ст. 36 КЗпП незаконним;

-зобов`язати Комунальну установу «Централізована міська бібліотечна система дорослих» поновити її на попередній посаді завідуючої бібліотеки філії №1;

-стягнути з Комунальної установи «Централізована міська бібліотечна система дорослих» на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу;

- стягнути з Комунальної установи «Централізована міська бібліотечна система дорослих» на її користь вартість судових витрат, що складається з витрат на професійну правову (правничу) допомогу в сумі 10000,00 грн.

Матеріали позовної заяви були передані судді 19.12.2022 року.

Відповідно до частини 1 статті 187 ЦПК України за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 185 цього Кодексу.

Вирішуючи питання щодо відкриття провадження у цивільній справі за даним позовом, суддя виходить з наступного.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

До позовної заяви позивачкою квитанції про сплату судового збору не додано.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

При вирішенні інших трудових спорів підлягає сплаті судовий збір за ставкою, визначеною у п.п.2 п. 1 ч. 2ст. 4 Закону України "Про судовий збір".

За змістом позовної заяви позивачем не оспорюються сам наказ про звільнення, лише просить визнати її звільнення з посади незаконним, що не є тотожним скасуванню наказу про звільнення з роботи, а тому не дає підстав для звільнення від сплати судового збору за цю позовну вимогу.

Відповідно до Постанови Верховного Суду в справі №728/2955/18 від 10.01.2019 року, починаючи з 1 вересня 2015 року позивачі в справах за позовними вимогами, що випливають із трудових відносин, не звільняються від сплати судового збору, за винятком позовів про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Велика Палата Верховного Суду у своїй Постанові від 30.01.2019 у справі №910/4518/16 погодилася з попередніми правовими позиціями Верховного суду України, що вимоги щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не належать до вимог, за пред`явлення яких до роботодавця працівники-позивачі звільняються від сплати судового збору.

Схожі висновки містяться і в Постанові Верховного Суду від 19.02.2020 у справі 761/943/18.

У своїй постанові від 27.04.2021 у справі № 182/729/17 Верховний Суд зазначив, що згідно з частиною 1 статті 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», стосується позовних вимог про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі і не поширюється на вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування роботодавцем моральної шкоди.

Наведене узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 19 лютого 2020 року у справі № 761/943/18, від 15 лютого 2021 року в справі № 372/4328/19, від 17 червня 2021 року у справі № 725/5849/20, від 08 вересня 2021 року у справі № 265/5327/20.

Тобто, вимоги про стягнення середнього заробітку не підпадають під категорію пільг при сплаті судового збору, передбачених п. 1 ч. 1ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Отже, при відсутності у позовній заяві та матеріалах позову відомостей про наявність інших пільг при зверненні до суду, позивачка має сплатити судовий збір на загальних підставах та надати до суду розрахунок різниці у заробітній платі.

У зв`язку з цим, позивачці необхідно сплатити судовий збір за позовні вимоги немайнового характеру, а саме про визнання звільнення не законним (992,40 грн.), та вимоги майнового характеру, а саме стягнення середнього заробітку (1% від визначеної суми, але не менше 992,40 грн.).

Згідно з ч. 2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою справляється судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що дорівнює 992,40 грн. та за подання заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем встановлюється у розмірі 1% ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (992.40 грн.) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (12 405,00 грн.).

У відповідності з ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Також слід зазначити, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

У зв`язку з наведеним, залишення позову без руху з підстав, передбачених законом (несплата судового збору тощо) не є порушенням права на справедливий судовий захист. Разом з тим, Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.175, 177, 185, 260, 261, 353 ЦПК України, суддя,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Комунальної установи «Централізована міська бібліотечна система для дорослих» про визнання звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку - залишити без руху, надавши позивачці строк, що не перевищує десяти днів з дня отримання цієї ухвали, для виправлення вказаних в мотивувальній частині ухвали недоліків.

Роз`яснити позивачу, що в разі, якщо у вказаний строк недоліки позовної заяви не будуть усунуті, позовна заява буде вважатись неподаною та буде повернута позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає окремому оскарженню.

Суддя Л.В. Домусчі