ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2022 року Фастівський міськрайонний суд Київської області

в складі

головуючого судді: Осаулової Н.А.,

за участю секретаря: Гапонової А.В.,

позивача: ОСОБА_1 ,

представника позивача: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Фастів у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства Фастівської міської ради «Фастів-Благоустрій» про скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ :

У січні 2022 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовом до Комунального підприємства Фастівської міської ради «Фастів-Благоустрій» (далі - відповідач), у якому, враховуючи заяву про зміну предмету позову від 23.08.2022 року (а.с. 188-191) просила суд: скасувати наказ №115-К від 06.12.2021 року «Про звільнення ОСОБА_1 » та поновити позивача на посаді старшого інспектора відділення по контролю за благоустроєм міста КП ФМР «Фастів-Благоустрій»; стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 06.12.2021 року по 12.09.2022 року у сумі 139 414,93 грн., моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн. та понесені витрати на правову допомогу.

Позовні вимоги з урахуванням заяви про зміну предмету позову від 23.08.2022 року (а.с. 188-191) обґрунтовані тим, що 01.07.2018 року позивач була прийнята на роботу до відповідача на посаду старшого інспектора по контролю за благоустроєм міста.

03.09.2021 року КП ФМР «Фастів-Благоустрій» повідомило ОСОБА_1 про наступне можливе вивільнення на протязі 2-х місяців з моменту вручення попередження. Запропоновано вакантні посади: фахівець з публічних закупівель, прибиральник території. Від останньої посади позивач відмовилась.

08.09.2021 року відповідач попередив позивача про скорочення чисельності та штату працівників з 01.12.2021 року на підставі розпорядження Фастівського міського голови №25 від 31.08.2021 року «Про оптимізацію роботи інспекторів благоустрою». На цій підставі запропоновано скоротити посаду, яку займала позивач. Запропоновано вакантні посади: фахівець з публічних закупівель, прибиральник території. ОСОБА_1 дала згоду на переведення на посаду фахівця з публічних закупівель. Відповідач повідомив, що претендент на цю посаду повинен мати повну вищу освіту та відповідні знання норм закупівельного права, бути впевненим користувачем системи «ProZorro». Оскільки позивач не мала вищої освіти, їй було відмовлено у переведенні на дану посаду.

ОСОБА_1 зазначає, що відповідач порушуючи умови колективного договору від 23.08.2018 року, не створив комісію по трудових спорах та не організував навчання позивача.

Наказом від 06.12.2021 року відповідач звільнив ОСОБА_1 , незважаючи на те, що у цей час остання знаходилась на стаціонарному лікуванні.

Крім того, наказ про своє звільнення позивач вважає незаконним і тому, що його підписав міський голова ОСОБА_3 , хоча статутом відповідача не передбачено такі повноваження виконавчого комітету Фастівської міської ради щодо надання розпорядження КП ФМР «Фастів-Благоустрій» щодо вивільнення працівників та скорочення посад.

На думку позивача, наявні підстави для скасування наказу про її звільнення, поновлення її на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Останній обраховано нею у відповідності до Порядку обчислення середньої заробітної плати, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100, за період з 06.12.2021 року по 12.09.2022 року та становить 139 414,93 грн.

Також позивач зазначає, що внаслідок неправомірних дій відповідача вона зазнала душевних та фізичних страждань, втрати нормальних соціальних зв`язків. Отримавши попередження про вивільнення ОСОБА_1 почала хвилюватись, що призвело до погіршення стану її здоров`я. Позивачу завдано моральну шкоду, розмір якої вона оцінює у сумі 10 000,00 грн.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначила, що наказ №56 від 31.08.2021 року виданий керівником КП ФМР «Фастів-Благоустрій» відповідно до чинного законодавства України та в межах його повноважень з управління діяльністю підприємства. Відповідач належним чином виконав вимоги щодо працевлаштування працівника. При цьому, позивач не зверталась до відповідача із заявою, у якій би виявила бажання отримати освіту. Крім того, згідно помісячного плану використанню бюджетних коштів на 2021 рік та планового розрахунку витрат на оплату навчань, не передбачено коштів на навчання Фахівця з публічних закупівель. Також представник зазначила, що позивач звільнена відповідним наказом від 16.12.2021 року, а спірний наказ від 06.12.2021 року, як і попередній наказ від 24.11.2021 року, скасовано самостійно відповідачем, так як виявлено факт перебування ОСОБА_1 на лікарняному. Таким чином, сторона відповідача вважає, що позивача було звільнення з дотриманням вимог чинного законодавства, а вимоги щодо стягнення моральної шкоди є необґрунтованими. Тому, представник просила суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Позивач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили суд їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні 12.09.2022 року, просила суд відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Розгляд справи відбувається в судовому засіданні (ч. 1 ст. 211 ЦПК України).

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 223 ЦПК України).

Ухвалою суду від 14.01.2022 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.

Протокольною ухвалою суду від 06.07.2022 року визнано причини пропуску строку на подачу відзиву поважними та долучено його до матеріалів справи.

Ухвалою суду від 06.07.2022 року витребувано докази у КП ФМР «Фастів-Благоустрій».

18.08.2022 року на адресу суду надійшли витребувані судом документи.

Протокольною ухвалою суду від 12.09.2022 року поновлено строк на подачу заяви про зміну предмету позову, прийнято останню до розгляду, а також долучено до матеріалів справи письмові пояснення представника відповідача. Крім того, ухвалено викликати та допитати в якості свідка ОСОБА_4 .

Суд, заслухавши пояснення позивача та представників сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається із записів у трудовій книжці ОСОБА_1 , остання 01.07.2018 року прийнята на посаду старшого інспектора по контролю за благоустроєм міста Комунального підприємства Фастівської міської ради «Фастів-Благоустрій» у порядку переведення із Фастівського ККП (наказ №14-к від 25.06.2018 року). 06.12.2021 року звільнена за скороченням штату працівників на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України (наказ №115-к від 06.12.2021 року) (а.с. 15-17).

Так, виконавчим комітетом Фастівської міської ради Київської області винесено розпорядження «Про оптимізацію роботи інспекторів благоустрою» від 31.08.2021 року №257од з метою забезпечення підвищення якості виконання поставлених завдань та оптимізації роботи інспекторів благоустрою у сфері з дотримання правил благоустрою у місті Фастові і недопущення дублювання даних функцій в комунальних підприємствах міста, керуючись п. 2 ч. 4 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (а.с. 30).

На виконання вказаного розпорядження КП ФМР «Фастів-Благоустрій» видано наказ від 31.08.2021 року №56 «Про внесення змін до штатного розпису та скорочення посад», яким скорочено з 01.12.2021 року посаду старшого інспектора відділення по контролю за благоустроєм міста; внесено відповідні зміни до штатного розпису підприємства; наказано вручити працівникам, посади яких підпадають під скорочення, повідомлення про наступне звільнення згідно ст. 49-2 КЗпП України, тобто не пізніше 30.09.2021 року, запропонувати вказаним працівника роботу на інших наявних вакантних посадах (а.с. 103).

03.09.2021 року в.о. директора КП ФМР «Фастів-Благоустрій» ОСОБА_5 попередив ОСОБА_1 про наступне вивільнення на протязі двох місяців з моменту вручення цього попередження; за відсутності на підприємстві спеціальності за фахом запропоновано вакантні посади: фахівець з публічних закупівель, прибиральник території. ОСОБА_1 дала згоду на переведення на посаду фахівця з публічних закупівель, про що свідчить її підпис (а.с. 18).

Наявність лише двох вказаних вакантних посад на підприємстві станом на 01.09.2021 року підтверджено довідкою з відділу кадрів КП ФМР «Фастів-Благоустрій» (а.с. 108).

Листом від 08.09.2021 року №03/456 КП ФМР «Фастів-Благоустрій» повідомило позивача про те, що відповідно до національного класифікатора України та посадової інструкції професія «Фахівець з публічних закупівель» (код 2419.2) належить до класифікаційного розділу «Професіонали» і претендент на цю посаду повинен мати повну вищу освіту та відповідні знання норм закупівельного законодавства (Закону України «Про публічні закупівлі»), бути впевненим користувачем системи «ProZorro». Оскільки ОСОБА_1 не має повної вищої освіти та досвіду користування у вказаній системі, їй було відмовлено у переведенні на дану посаду (а.с. 19).

Актом від 10.09.2021 року «Про відмову від переведення на іншу посаду» зафіксовано відмову ОСОБА_1 від переведення на посаду прибиральника територій підрозділу «Очиста міста» (а.с. 110).

На засіданні профспілкового комітету КП ФМР «Фастів-Благоустрій» було вирішено надати згоду на скорочення працівника, а саме, старшого інспектора відділення по контролю за благоустроєм міста ОСОБА_1 за скороченням штату відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України, що також додатково підтверджено і листом профспілки від 13.09.2021 року №05/02 (а.с. 109, 175, 180-181).

Наказом КП ФМР «Фастів-Благоустрій» від 24.11.2021 року №106-к звільнено ОСОБА_1 , старшого інспектора по контролю за благоустроєм міста, 30.11.2021 року за скороченням штату працівників і відмовою від переведення на іншу роботу, згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України (а.с. 111).

Як вбачається із листка непрацездатності №1447710-1 у період з 30.11.2021 року по 03.12.2021 року у ОСОБА_1 була наявна тимчасова непрацездатність внаслідок захворювання або травми, що не пов`язані з нещасним випадком на виробництві (а.с. 25).

У зв`язку з тимчасовою непрацездатністю ОСОБА_1 з 30.11.2021 року, відповідно до ч. 3 ст. 40 КЗпП України, скасовано наказ №106-к від 24.11.2021 року про звільнення ОСОБА_1 30.11.2021 року за скороченням штату працівників згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України відповідним наказом від 30.11.2021 року №111-к (а.с. 112).

Наказом від 03.12.2021 року №114-к перенесено дату звільнення ОСОБА_1 з 30.11.2021 року на перший робочий день згідно з графіком роботи після закінчення тимчасової непрацездатності (а.с. 114).

Наказом КП ФМР «Фастів-Благоустрій» від 06.12.2021 року №115-к звільнено ОСОБА_1 , старшого інспектора по контролю за благоустроєм міста, 06.12.2021 року за скороченням штату працівників і відмовою від переведення на іншу роботу, згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України (а.с. 115).

Згідно з Актом «Про відмову від ознайомлення з наказом» від 06.12.2021 року, у вказаний день ОСОБА_1 з`явилася на роботу та повідомила про закінчення періоду тимчасової непрацездатності, тому їй було запропоновано підписати всі необхідні документи для звільнення та отримати трудову книжку. 06.12.2021 року ОСОБА_1 отримала трудову книжку та поставила підпис про ознайомлення з наказом про звільнення від 06.12.2021 року №115-к та заперечила подальше перебування на лікарняному. Ознайомитися з наказами від 24.11.2021 року №106-к та від 30.11.2021 року №112-к відмовилася (а.с. 116).

Як вбачається із листка непрацездатності №1671057-1 у період з 06.12.2021 року по 15.12.2021 року у ОСОБА_1 була наявна тимчасова непрацездатність внаслідок захворювання або травми, що не пов`язані з нещасним випадком на виробництві (а.с. 117).

У зв`язку з тимчасовою непрацездатністю ОСОБА_1 з 06.12.2021 року, відповідно до ч. 3 ст. 40 КЗпП України, скасовано наказ №115-к від 06.12.2021 року про звільнення ОСОБА_1 06.12.2021 року за скороченням штату працівників згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України відповідним наказом від 06.12.2021 року №116-к (а.с. 118).

Наказом від 06.12.2021 року №117-к перенесено дату звільнення ОСОБА_1 з 06.12.2021 року на перший робочий день згідно з графіком роботи після закінчення тимчасової непрацездатності (а.с. 119).

Листом від 07.12.2021 року №03/601 КП ФМР «Фастів-Благоустрій» повідомило ОСОБА_1 про необхідність внесення змін до трудової книжки у зв`язку із звільненням останньої у перший робочий день після закінчення тимчасової непрацездатності (а.с. 120).

Вказане повідомлення від 07.12.2021 року №03/601 разом із копіями наказів від 06.12.2021 року №116-к та №117-к направлено на адресу ОСОБА_1 , про що у матеріалах справи наявні належні документи (а.с. 121-122).

Наказом КП ФМР «Фастів-Благоустрій» від 16.12.2021 року №120-к звільнено ОСОБА_1 , старшого інспектора по контролю за благоустроєм міста, 16.12.2021 року за скороченням штату працівників і відмовою від переведення на іншу роботу, згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України (а.с. 123).

Згідно з Актом «Про відмову від ознайомлення з наказом» від 16.12.2021 року, у вказаний день ОСОБА_1 не з`явилася на роботу з невідомих причин. Було здійснено виїзд за адресою проживання останньої: АДРЕСА_1 . Під час зустрічі ОСОБА_1 від ознайомлення з наказом про звільнення від 16.12.2021 року №120-к, отримання його копії та отримання повідомлення про необхідність внесення змін до трудової книжки категорично відмовилась (а.с. 124).

Листом від 16.12.2021 року №03/618 КП ФМР «Фастів-Благоустрій» повідомило ОСОБА_1 про необхідність внесення змін до трудової книжки у зв`язку із графіком роботи після закінчення тимчасової непрацездатності (а.с. 127).

Вказане повідомлення від 16.12.2021 року №03/618 разом із копією наказу від 16.12.2021 року №120-к направлено на адресу ОСОБА_1 , про що у матеріалах справи наявні належні документи (а.с. 128-129).

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Як передбачено ч. 2 ст. 40 КЗпП України, з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

За ч. 1 ст. 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

Відповідно до ст. 49-2 КЗпПУ (в редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин), про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, крім випадків, передбачених цим Кодексом. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України "Про зайнятість населення", власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників.

Розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за два місяці про наступне вивільнення.

При вирішенні питання про те, чи мав змогу роботодавець виконати вимоги статті 49-2 КЗпП України про надання роботи працівникові, який вивільняється у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, суд має виходити з того, що за змістом цієї норми працівнику має бути запропонована наявна робота за відповідною професією чи спеціальністю і лише при відсутності такої роботи інша наявна робота.

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював.

Таким чином, однією з гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.

Відповідний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 вересня 2018 року у справі № 800/538/17, провадження № 11-431асі18.

У той же час, у постанові Верховного Суду від 05 лютого 2020 року у справі № 725/3265/18 викладено висновок, відповідно до якого при виникненні спору між працівником і роботодавцем суд не вирішує питання про доцільність скорочення чисельності або штату працівників, а перевіряє наявність підстав для звільнення (чи відбувалося скорочення штату або чисельності працівників) та дотримання відповідної процедури.

Так, під час розгляду даної справи було встановлено, що дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, працівник попереджався за два місяці про наступне вивільнення, відповідач ознайомив позивача зі списком вакантних посад. Позивачу були запропоновано такі вакантні посади: фахівець з публічних закупівель, прибиральник території. ОСОБА_1 дала згоду на переведення на посаду фахівця з публічних закупівель, відмовилась від переведення на посаду прибиральника територій.

Відповідно до національного класифікатора України професія «Фахівець з публічних закупівель» (код 2419.2) належить до класифікаційного розділу «Професіонали» і претендент на цю посаду повинен мати повну вищу освіту та відповідні знання норм закупівельного законодавства (Закону України «Про публічні закупівлі»), бути впевненим користувачем системи «ProZorro». Оскільки ОСОБА_1 не має повної вищої освіти та досвіду користування у вказаній системі, їй було відмовлено у переведенні на дану посаду.

Однією з підстав для задоволення позову ОСОБА_1 вказувала як не організація навчання позивача.

П. 12 розділу 5 Колективного договору КП ФМР «Фастів-Благоустрій», схваленого на загальних зборах трудового колективу 23.08.2018 року, передбачено проводити підготовку та перепідготовку кадрів за рахунок підприємства у технічно-професійних училищах, навчально-виробничих центрах, технікумах, коледжах, інститутах, академіях, університетах, центрах підвищення кваліфікації, перепідготовку (а.с. 40).

У той же час, згідно помісячного плану використання бюджетних коштів на 2021 рік та планового рахунку витрат на оплату навчань не передбачено коштів на навчання фахівця з публічних закупівель (а.с. 106).

Суд зауважує, що законодавством покладено обов`язок на роботодавця при звільнення працівника за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України дотримуватись певних гарантій для останнього, у тому числі гарантія працевлаштування. Однак, сам працівник не має зловживати цим правом та вчиняти активні дії у разі його бажання залишитись працювати на підприємстві, оскільки такі дії вчиняються передусім в інтересах самого ж працівника.

У той же час, протягом розгляду справи позивач не надала суду доказів звернення до відповідача із заявою у якій би виявила бажання отримувати освіту, не повідомляла останнього про проходження конкурсного відбору до вищого навчального закладу.

Крім того, суд зауважує, що відповідач звільнив позивача на підставі наказу від 16.12.2021 року, тобто не у період перебування позивача на лікарняному.

У даній же справі ОСОБА_1 оскаржує наказ від 06.12.2021 року №115-К, який фактично скасований самим відповідачем наказом від 06.12.2021 року №116-к. Тобто, предмет спору у цій частині відсутній, що є окремою підставою для відмови у задоволення позову у цій частині.

При цьому, відповідно до частини першої статті 43 КЗпП України (в редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин), розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, поліцейським і працівником Національної поліції, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України, Бюро економічної безпеки України чи органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового та митного законодавства.

Згідно з ч. 3 ст. 22 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» у разі, якщо роботодавець планує звільнення працівників з причин економічного, технологічного, структурного чи аналогічного характеру або у зв`язку з ліквідацією, реорганізацією, зміною форми власності підприємства, установи, організації, він повинен завчасно, не пізніше як за три місяці до намічуваних звільнень надати первинним профспілковим організаціям інформацію щодо цих заходів, включаючи інформацію про причини наступних звільнень, кількість і категорії працівників, яких це може стосуватися, про терміни проведення звільнень, а також провести консультації з профспілками про заходи щодо запобігання звільненням чи зведенню їх кількості до мінімуму або пом`якшення несприятливих наслідків будь-яких звільнень.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» у випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п`ятнадцятиденний термін обгрунтоване письмове подання роботодавця про розірвання трудового договору з працівником. Подання роботодавця має розглядатися у присутності працівника, щодо якого воно подано. Розгляд подання за відсутності працівника допускається лише за його письмовою заявою. За бажанням працівника від його імені може виступати інша особа, у тому числі адвокат. У разі нез`явлення працівника або його представника на засідання розгляд заяви відкладається до наступного засідання у межах терміну, визначеного частиною першою цієї статті. При повторному нез`явленні працівника без поважних причин подання може розглядатися за його відсутності.

Як зазначалось раніше, на засіданні профспілкового комітету КП ФМР «Фастів-Благоустрій» було вирішено надати згоду на скорочення працівника, а саме, старшого інспектора відділення по контролю за благоустроєм міста Супрунової С.І. за скороченням штату відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Щодо відсутності на підприємстві комісії по трудових спорах варто зазначити, що право на захист трудових прав позивач здійснила шляхом звернення до суду, тобто подачі даного позову, а тому, її права у цій частині порушеними не є.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2, 7 ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

За таких обставин, оскільки відповідач не порушував вимоги трудового законодавства при звільненні позивача, підстав для визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення ОСОБА_1 на роботі та стягнення на користь останньої середнього заробітку за час вимушеного прогулу суд не вбачає, а тому, відмовляє у задоволенні позову у цих частинах.

Щодо позовної вимоги про стягнення моральної шкоди, суд вказує наступне.

У відповідності до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 13 Постанови № 4 від 31 березня 1995р. «Про судову практику в спорах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», що судам необхідно враховувати, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП (322-08) (набрала чинності 13 січня 2000р.) за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав .

Оскільки обов`язковими підставами відшкодування моральної шкоди є наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача та вини останнього в її заподіянні, а позивачем не доведено протиправність дій відповідача, суд вважає, що у задоволенні позову в частині відшкодування моральної шкоди слід відмовити.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні позову.

У відповідності до положень ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з відмовою у задоволенні даного позову, стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу є неприпустимим.

Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 16, 23 ЦК України, ст.ст. 40, 42, 49-2, 235, 237-1 КЗпП України та керуючись ст.ст 12, 76, 77, 78, 79, 265, 285, 289 ЦПК України, Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995р. «Про судову практику в спорах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд, -

у х в а л и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Комунального підприємства Фастівської міської ради «Фастів-Благоустрій» про скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди, - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду. У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити учасників:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ;

Відповідач - Комунальне підприємство Фастівської міської ради «Фастів-Благоустрій», , адреса місця знаходження: Київська обл., м. Фастів, вул. Нова, буд. 9.

Суддя: Н.А. Осаулова

Повний текст рішення виготовлено 06.12.2022 року