ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1477/22 Справа № 183/3966/20 Суддя у 1-й інстанції - Сорока О. В. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.

за участю секретаря Паромової О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа приватний нотаріус Новомосковського міського нотаріального округу Південно-Східного міжрегіонального Управління міністерства юстиції (м.Дніпро) Шевченко Ганна Василівна про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем, зміну черговості одержання права на спадкування, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа приватний нотаріус Новомосковського міського нотаріального округу Південно-Східного міжрегіонального Управління міністерства юстиції (м.Дніпро) Шевченко Г.В. про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем, зміну черговості одержання права на спадкування.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилалася на те, що вона з листопада 2004 року до 21 рудня 2019 року, перебувала у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Від шлюбних відносин вони спільних дітей не мали. У ОСОБА_4 є двоє своїх дітей від першого шлюбу - донька ОСОБА_2 та син ОСОБА_3 , а у неї своїх двоє дітей від першого шлюбу - син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та донька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Не дивлячись на відсутність державної реєстрації шлюбу, їх сімейно-шлюбні відносини носили стійких характер та ніколи не припинялися, більше 16 років вони проживали разом в одному будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що належить позивачеві на праві власності, ОСОБА_4 був зареєстрований у цьому житловому приміщенні. Все їх спільне життя вони були пов`язані спільним побутом, мали спільний сімейний бюджет, взаємні права та обв`язки, мали невелике підсобне господарство (свині, кури), вели домашнє господарство, ростили дітей та онуків, і ніколи не замислювалися про офіційну реєстрацію шлюбу, оскільки їх стосунки були добрими, вони довіряли один одному. ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 у віці 55 років помер. Після його смерті залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку, квартири та земельної ділянки, набутих чоловіком у спадок після смерті своєї сестри - ОСОБА_7 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 , та матері - ОСОБА_8 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 . Позивач наголошує на тому, що захворівши несподівано на початку 2019 року, ОСОБА_4 не мав наміру складати заповіт на її ім`я, вони до останнього часу боролася за його життя, і весь час позивач підтримувала його, а про спадкові справи, та взагалі, що він так швидко може піти з життя, вони не замислювалася, мали надію на краще. Спадкоємцями першої черги за законом після його смерті залишилися лише його діти: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Позивач, звернувшись до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Зазначала, що будь-якої матеріальної допомоги та нематеріальних послуг від доньки чоловіка - ОСОБА_2 , вони не отримували, хоча відповідач є працездатною, однак свого батька навіть наприкінці життя не відвідала та не з`явилася на його поховання. ОСОБА_1 зазначає, що з листопада 2004 року по день смерті ОСОБА_4 вони постійно проживали разом саме як чоловік та дружина, мали спільний сімейний бюджет вели спільне господарство. Під час хвороби спадкодавця ОСОБА_1 понесла значні витрати, на його лікування фінансову допомогу також надавали їх друзі, діти померлого самоусунулися від участі у лікуванні свого батька. Після смерті ОСОБА_4 позивач за власні кошти поховала його за усіма православними обрядами, дуже важко пережила втрату чоловіка, за якого опікувалася значну частину свого життя, а протягом тяжкої хвороби безперервно здійснювала догляд за ним, всі свої сили витрачала на забезпечення його спокою та нормальної психологічної атмосфери в сім`ї, оплачувала досить коштовне лікування, зверталася за допомогою до благодійних організацій, намагалася вселити в чоловіка надію на одужання. На підставі викладеного ОСОБА_1 просила суд встановити факт її проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу зі спадкодавцем ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини; змінити черговість одержання права на спадкування після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 , та надати їй право на спадкування зі спадкоємцями першої черги.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 червня 2021 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа приватний нотаріус Новомосковського міського нотаріального округу Південно-Східного міжрегіонального Управління міністерства юстиції (м.Дніпро) Шевченко Г.В. про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем, зміну черговості одержання права на спадкування.

Додатковим рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2021 року встановлено факт проживання ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_1 ) однією сім`єю без реєстрації шлюбу зі спадкодавцем ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду від 25 червня 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

23 листопада 1985 року ОСОБА_4 зареєстрував шлюб з ОСОБА_9 (а.с.11).

21 листопада 2005 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_9 було розірвано (а.с.137).

21 грудня 2019 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер в м.Дніпро (а.с. 13).

Встановлено, з 26 червня 2007 року до дня смерті ОСОБА_4 був зареєстрований в АДРЕСА_1 (а.с.11).

З 27 січня 2007 року позивач ОСОБА_1 зареєстрована в АДРЕСА_1 (а.с.8).

З лікарського свідоцтва про смерть № 436 від 21 грудня 2019 року вбачається, причиною смерті ОСОБА_4 у віці 55 років, стала аневризма селезіночної артерії з розривом, інші суттєві стани, які сприяли смерті - є рак шлунку з множинними метастазами, операція (а.с. 33, 34).

З акту квартального комітету від 09 березня 2020 року вбачається, ОСОБА_1 постійно проживала по АДРЕСА_1 разом із своїм чоловіком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по день його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_4 та вели спільне господарство (а.с.15).

Із спадкової справи № 10/2020, заведеної приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу Шевченко Г.В., після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 , вбачається, іззаявами про прийняття спадщини звернулися: 21 січня 2020 року дочка померлого ОСОБА_11 , 05 лютого 2020 року син померлого ОСОБА_3 та 10 березня 2020 року ОСОБА_1 (а.с.86, 90, 97).

07 липня 2020 року постановою приватного нотаріуса Новомосковського міського нотаріального округу Шевченко Г.В. відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину на ім`я ОСОБА_1 , зважаючи на те, що із заявами про прийняття спадщини звернулися діти спадкодавця (а.с. 101).

31 липня 2020 року приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу Шевченко Г.В. видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом, у відповідності до якого ОСОБА_3 успадкував 24/50 часток житлового будинку з надвірними побудовами та спорудами, що розташований в АДРЕСА_2 (а.с. 102).

На підтвердження тяжкого стану здоров`я ОСОБА_4 позивачем суду надано медичну документацію, з якої вбачається, що починаючи з травня 2019 року у ОСОБА_4 був діагностований рак шлунку.

ОСОБА_4 в періоди з 29 серпня 2019 року по 02 вересня 2019 року, з 20 вересня 2019 року по 24 вересня 2019 року, з 16 жовтня 2019 року по 23 жовтня 2019 року, з 21 листопада 2019 року по 25 листопада 2019 року перебував на стаціонарному лікуванні в КЗ "Дніпропетровська міська багатопрофільна клінічна лікарня № 4" ДОР" (а.с. 66-69).

На підтвердження придбання ліків в період хвороби ОСОБА_4 позивачем надано чеки (а.с. 75-80).

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 червня 2021 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа приватний нотаріус Новомосковського міського нотаріального округу Південно-Східного міжрегіонального Управління міністерства юстиції (м.Дніпро) Шевченко Г.В. про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем, зміну черговості одержання права на спадкування.

Додатковим рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2021 року встановлено факт проживання ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_1 ) однією сім`єю без реєстрації шлюбу зі спадкодавцем ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Тобто, оскаржуваним рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 червня 2021 року було відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем, зміну черговості одержання права на спадкування, а додатковим рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2021 року у цій справі встановлено факт проживання ОСОБА_1 однією сім`єю без реєстрації шлюбу зі спадкодавцем ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції, у оскаржуваному позивачем рішенні від 25 червня 2021 року, посилався на доведеність заявлених позовних вимог належними та допустимими доказами у справі в частині встановлення факту проживання однією сім`єю із спадкодавцем, однак у задоволенні позовних вимог позивача було відмовлено у повному обсязі, а тому погодитися з такими висновками суду неможливо, оскільки суд дійшов них за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, що відповідно до ст.376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.

Відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 3 СК України встановлено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства (ч. 4 ст. 3 СК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Згідно із частиною першою статті 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Відповідно до статті 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно.

Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів, які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин притаманних подружжю.

Факт спільного проживання, сам по собі, без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не може свідчити про те, що між сторонами склались та мали місце, протягом вказаного періоду часу, усталені відносини, які притаманні подружжю.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 19 березня 2020 року по справі № 303/2865/17.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі

№ 644/6274/16-ц (провадження № 14-283цс18) вказано, що "згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України

від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміна "член сім`ї" членами сім`ї військовослужбовця є, зокрема, особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з військовослужбовцем у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки".

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц (провадження № 14-130цс19) зроблено висновок, що "вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України)".

У пункті 6 рішення від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 Конституційний Суд України зазначив, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, наявність інших обставин, які підтверджують реальність сімейних відносин.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27 травня 2021 року у справі №552/196/20.

У справі встановлено, 23 листопада 1985 року ОСОБА_4 зареєстрував шлюб з ОСОБА_9 (а.с.11).

21 листопада 2005 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_9 розірвано (а.с.137).

21 грудня 2019 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер в м.Дніпро (а.с. 13).

З 26 червня 2007 року ОСОБА_4 до дня смерті був зареєстрований в АДРЕСА_1 (а.с.11).

З 27 січня 2007 року позивач ОСОБА_1 зареєстрована в АДРЕСА_1 (а.с.8).

З акту квартального комітету від 09 березня 2020 року вбачається, ОСОБА_1 постійно проживала по АДРЕСА_1 разом із своїм чоловіком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по день його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_4 та вели спільне господарство (а.с.15).

З лікарського свідоцтва про смерть № 436 від 21 грудня 2019 року вбачається, причиною смерті ОСОБА_4 у віці 55 років, стала аневризма селезіночної артерії з розривом, інші суттєві стани, які сприяли смерті - є рак шлунку з множинними метастазами, операція (а.с. 33, 34).

Із спадкової справи № 10/2020, заведеної приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу Шевченко Г.В., після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 , вбачається, іззаявами про прийняття спадщини звернулися: 21 січня 2020 року дочка померлого ОСОБА_11 , 05 лютого 2020 року син померлого ОСОБА_3 та 10 березня 2020 року ОСОБА_1 (а.с.86, 90, 97).

07 липня 2020 року постановою приватного нотаріуса Новомосковського міського нотаріального округу Шевченко Г.В. відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину на ім`я ОСОБА_1 , зважаючи на те, що із заявами про прийняття спадщини звернулися діти спадкодавця (а.с. 101).

31 липня 2020 року приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу Шевченко Г.В. видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом, у відповідності до якого ОСОБА_3 успадкував 24/50 часток житлового будинку з надвірними побудовами та спорудами, що розташований в АДРЕСА_2 (а.с. 102).

На підтвердження тяжкого стану здоров`я ОСОБА_4 позивачем суду подано медичну документацію, яка свідчить про те, що починаючи з травня 2019 року у ОСОБА_4 був діагностований рак шлунку.

ОСОБА_4 в періоди з 29 серпня 2019 року по 02 вересня 2019 року, з 20 вересня 2019 року по 24 вересня 2019 року, з 16 жовтня 2019 року по 23 жовтня 2019 року, з 21 листопада 2019 року по 25 листопада 2019 року перебував на стаціонарному лікуванні в КЗ "Дніпропетровська міська багатопрофільна клінічна лікарня № 4" ДОР" (а.с. 66-69).

Позивачем суду надано чеки на підтвердження придбання ліків в період хвороби ОСОБА_4 (а.с. 75-80).

Отже, у справі встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 тривалий час проживали разом, як чоловік та дружина за однією адресою, були зареєстровані за однією адресою, вели спільне господарство, мали спільний побут.

Таким чином, доведеним є факт проживання однією сім`єю, як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , на день його смерті та проживання однією сім`єю понад п`ять років до моменту смерті ОСОБА_4 .

У позовній заяві ОСОБА_1 зазначала, що діти спадкодавця - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 будь-якої матеріальної допомоги та нематеріальних послуг своєму батьку не надавали. Під час хвороби спадкодавця ОСОБА_4 позивач ОСОБА_1 понесла значні витрати, на його лікування фінансову допомогу також надавали їх друзі. Діти померлого самоусунулися від участі у лікуванні свого батька та просила суд встановити факт її проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу зі спадкодавцем ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини; змінити черговість одержання права на спадкування після ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 , та надати їй право на спадкування зі спадкоємцями першої черги.

Відповідно до ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) та спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Частиною 1 ст. 1220 ЦК України передбачено відкриття спадщини внаслідок смерті особи та часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Згідно ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Судовий порядок зміни черговості застосовується на підставі задоволення позову спадкоємця наступних черг до спадкоємців тієї черги, які безпосередньо закликаються до спадкування. Право на пред`явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом.

Підставами для задоволення такого позову є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження, - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1 - 3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Для задоволення позову необхідна наявність всіх п`яти вищезазначених обставин.

В зазначеній категорії справ підлягає встановленню судом також факт належності сторін до спадкоємців за законом різних черг.

Зміна черговості спадкування лише надає право спадкоємцю наступної черги на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, а не визнає його спадкоємцем цієї черги. Отримавши право на спадкування разом із спадкоємцями іншої черги, такий спадкоємець вважається спадкоємцем тієї черги, до якої він належить відповідно до статей 1261 - 1265 ЦК України.

На підтвердження тяжкого стану здоров`я ОСОБА_4 позивачем суду було надано медичну документацію, яка свідчить про те, що починаючи з травня 2019 року у ОСОБА_4 був діагностований рак шлунку.

Спадкодавець в періоди з 29 серпня 2019 року по 02 вересня 2019 року, з 20 вересня 2019 року по 24 вересня 2019 року, з 16 жовтня 2019 року по 23 жовтня 2019 року, з 21 листопада 2019 року по 25 листопада 2019 року перебував на стаціонарному лікуванні в КЗ "Дніпропетровська міська багатопрофільна клінічна лікарня № 4" ДОР" (а.с. 66-69).

Під безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Доказами безпорадності спадкодавця можуть бути документи, що підтверджують тяжкість стану здоров`я: виписки з історії хвороби, амбулаторні картки, висновки медичних закладів, документи про інвалідність тощо. Отже, безпорадність особи пов`язана саме зі станом її здоров`я.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Слід зазначити, позивачем не надано суду доказів на підтвердження безпорадного стану хворого та тривалого часу такого безпорадного стану.

У ході судового розгляду справи судом не встановлено факту здійснення позивачкою опіки над спадкодавцем, його повного матеріального забезпечення, надання будь-якої іншої допомоги (крім психологічної підтримки, яку вона надавала, як турботлива дружина), тривале здійснення таких дій.

Отже, правові підстави для застосування ст.1259 ЦК України та зміни черговості на одержання права на спадкування з четвертої на першу чергу, за вказаних обставин, відсутні.

Посилання позивача на те, що ОСОБА_4 протягом лікування втратив вагу, був слабкий, однак самостійно міг пересуватися, не можуть належним доказом безпорадного стану спадкодавця, тобто такого стану, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаних тяжкою хворобою.

За таких обставин, враховуючи викладене, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 червня 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення, про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 червня 2021 рокута додаткове рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа приватний нотаріус Новомосковського міського нотаріального округу Південно-Східного міжрегіонального Управління міністерства юстиції (м.Дніпро) Шевченко Ганна Василівна про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем, зміну черговості одержання права на спадкування- скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа приватний нотаріус Новомосковського міського нотаріального округу Південно-Східного міжрегіонального Управління міністерства юстиції (м.Дніпро) Шевченко Ганна Василівна про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем, зміну черговості одержання права на спадкування- задовольнити частково.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , однією сім`єю без реєстрації шлюбу із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя І.А.Єлізаренко

Судді Т.П.Красвітна

О.В.Свистунова