справа № 756/9007/20 головуючий у суді І інстанції Майбоженко А.М.
провадження № 22-ц/824/5279/2022 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Березовенко Р.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді -Березовенко Р.В.,
суддів:Лапчевської О.Ф., Мостової Г.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Затишна оселя», поданою представником - Петеліним Богданом Валерійовичем, на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 02 листопада 2021 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Затишна оселя» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Затишна оселя» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 є власницею квартири АДРЕСА_1 , загальна площа якої складає 77.30 кв. метрів, тобто є співвласником багатоповерхового будинку, обслуговування якого здійснюється ТОВ "УК "Затишна Оселя".

25 липня 2017 року ОСОБА_1 уклала з ТОВ "УК "Затишна Оселя" договір про надання послуг з утримання будинку, споруд та прибудинкової території, але, незважаючи на безперебійне отримання житлово-комунальних послуг належної якості, відповідачка протягом багатьох років за них взагалі не сплачує, у зв`язку з чим за період з серпня 2018 року по квітень 2020 року утворилася заборгованість у розмірі 10 451,74 грн., з яких відповідачкою сплачено лише 1 000 грн. Враховуючи викладене,позивач просив стягнути з відповідачки заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 9 451,74 грн. за період з 01.08.2018 року по 30.04.2020 року, а також 3 % річних у розмірі 137,71 грн., інфляційні витрати у розмірі 130,91 грн. та пеню у розмірі 620,75 грн. за прострочення виконання зобов`язання по оплаті житлово-комунальних послуг.

Крім того, просив стягнути з відповідачки заборгованість по сплаті ремонтного фонду у розмірі 1 739,25 грн., штраф у розмірі 5 000 грн. на підставі п. 6.2.4 Договору про надання послуг з утримання будинку, споруд та прибудинкової території, а також судові витрати по справі.

Заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 19.10.2020 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Управляюча компанія "Затишна Оселя" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги задоволено та стягнуто з відповідача суму заборгованості у розмірі 16 942,65 грн. та судовий збір у розмірі 2 102 грн.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 22.06.2021 року судом задоволено заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення та скасовано вищевказане заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 19.10.2020 року.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 02 листопада 2021 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Управляюча компанія"«Затишна Оселя» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Затишна Оселя» заборгованість у розмірі 12 080 гривень 36 копійок. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Визначено порядок виконання рішення, шляхом зарахування коштів у розмірі 12 080 гривень 36 копійок, сплачених ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Затишна Оселя» в межах виконавчого провадження №65143403 по виконанню заочного рішення Оболонського районного суду м.Києва від 19.10.2020 у цивільній справі за унікальним №756/9007/20 (номер провадження 2/756/4851/20) в рахунок погашення її боргу, визначеного цим рішенням суду.

Допущено поворот виконання заочного рішення Оболонського районного суду міста Києва від 19.10.2020 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Затишна Оселя» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, шляхом стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Затишна Оселя» на користь ОСОБА_1 5000 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Затишна Оселя» судовий збір у розмірі 1 335 гривень 20 копійок.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Затишна оселя», через представника - Петеліна Богдана Валерійовича подало апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, просило рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення штрафу в розмірі 5000 грн. - скасувати та ухвалити в цій частині нове, яким задовольнити дані позовні вимоги.

При цьому, вважає, що у даному випадку не йдеться про притягнення особи до відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення двічі, тому що відповідальність настає лише один раз - у вигляді сплати неустойки, яка включає в себе пеню, і штраф як форма її сплати. Одночасне стягнення пені та штрафу не суперечить ст. 61 Конституції України. Апелянт вказує, що дана позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01.06.2021 р. у справі № 910/12876/19, яку суд першої інстанції не врахував.

В ухвалі про відкриття апеляційного провадження відповідачу було надано строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу, однак відзив до суду не надійшов.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи викладене, зважаючи на обставини справи та ціну позову, дана категорія справ не підпадає під процесуальну заборону передбачену ч.4 ст. 274 ЦПК України, тому апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_1 є власницею квартири АДРЕСА_1 , загальна площа якої складає 77.30 кв. метрів.

Відповідач є співвласником багатоповерхового будинку, обслуговування якого здійснюється ТОВ "Управляюча компанія "Затишна Оселя".

25 липня 2017 року між ОСОБА_1 ою та ТОВ "УК "Затишна Оселя" укладено Договір про надання послуг з утримання будинку, споруд та прибудинкової території.

16 червня 2018 року між ТОВ "УК "Затишна Оселя" та співвласниками багатоквартирного будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , укладено Договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком.

Відповідно до розрахунку заборгованості по оплаті за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території, заборгованість відповідача за період з серпня 2018 по квітень 2020 року по оплаті за отримані житлово-комунальні послуги становить 10 451,74 грн., з яких відповідачкою сплачено 1 000 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення штрафу в розмірі 5000 грн., суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.Можливості одночасного застосування подвійної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення суд не вбачав, а тому виключив зі складу загальної заборгованості відповідача штраф у розмірі 5000 грн.

Оцінюючи висновкисуду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно з вимогами ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися досуду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом. Згідно з п. 5, 10 ст. 7 цього ж Закону, оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами, а у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню в розмірах, установлених законом або договорами про надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до вимог п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно вимог ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 68 Житлового кодексу УРСР, наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові уразі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Судом встановлено, що Пунктом 6.2.1 Договору сторонами передбачено, що за несвоєчасне або не у повному обсязі внесення плати за послугу, співвласники сплачують управителю пеню в розмірі 0,1 % від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Згідно з п. 6.2.4 Договору у разі заборгованості співвласника за сплату послуги в розмірі 5 000 грн. і більше, такий співвласник сплачує управителю, крім суми боргу, штраф у розмірі 5000 грн.

Право встановити в договорі розмір та порядок нарахування штрафу та можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів зобов`язань узгоджується зі свободою договору, встановленою статтею 627 ЦК України, а також приписами статті 546 ЦК України.

Одночасне стягнення з учасника відносин, який порушив зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Гарантована статтею 61 Конституції України заборона подвійного притягнення до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення (лат. - поп bis in idem - "двічі за одне і те саме не карають") має на меті уникнути несправедливого покарання за одне й те саме правопорушення двічі.

Вказаного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 01.06.2021 р. по справі № 910/12876/19, який суд першої інстанції не було враховано під час розгляду даної справи.

Зважаючи на викладене, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, про те, що судом першої інстанції неправомірно відмовлено у задоволенні частини позовних вимог про стягнення штрафу в розмірі 5000 грн, що передбачений умовами договору укладеного між сторонами.

Зі змісту укладеного між сторонами договору вбачається, що сторони договору, врегульовуючи між собою правовідносини щодо надання послуг, досягли згоди щодо його умов, тобто вільно, на власний розсуд визначили та погодили умови Договору, підписавши його. Доказів того, що під час укладення правочину сторони пропонували інші умови в частині відповідальності за порушення договірних зобов`язань у виді нарахування штрафних санкцій у разі порушення договірних зобов`язань надано не було. Отже, сторони за погодженням дійшли висновку про можливість стягнення і пені, і штрафу, вказавши про різні види відповідальності, передбачені умовами договору.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанціїв оскаржувані частині не ґрунтується на вимогах закону, а висновки суду не відповідають обставинам справи та зроблені із порушенням норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків суду, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення штрафу в розмірі 5000 грн. слід скасувати та ухвалити в цій частині нове, яким задовольнити дані позовні вимоги. Ураховуючи дані висновки апеляційного суду, колегія суддів також вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції в частині здійснення повороту виконання заочного рішення суду в частині повернення ОСОБА_1 5 000 грн., сплачених нею на виконання заочного рішення, та відповідного зарахування їх в рахунок погашення її боргу, визначеного цією постановою апеляційного суду.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Затишна оселя», подану представником - Петеліним Богданом Валерійовичем - задовольнити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 02 листопада 2021 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення штрафу в розмірі 5000 грн. та в частині допущеного повороту виконання заочного рішення суду - скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким задовольнити дані позовні вимоги.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Затишна Оселя» штраф у розмірі 5000,00 грн..

Визначити порядок виконання постанови, шляхом зарахування коштів у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень, сплачених ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Затишна Оселя» в межах виконавчого провадження №65143403 по виконанню заочного рішення Оболонського районного суду м.Києва віл 19.10.2020 року у цивільній справі з унікальним №756/9007/20 (номер провадження 2/756/4851/20) в рахунок погашення її боргу, визначеного цією постановою.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Затишна Оселя» судові витрати у вигляду судового збору за подачу апеляційної скарги в розмірі 3 153 ( три тисячі сто п`ятдесят три) гривні.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий: Р.В. Березовенко

Судді: О.Ф. Лапчевська

Г.І. Мостова