провадження № 22-ц/824/7485/2022 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Фінагеєв В.О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

14 вересня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Фінагеєва В.О.,

суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

за участю секретаря Лобоцької В.П.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_2 , на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 26 січня 2022 року про відмову у забезпеченні позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Ляпіна Дмитра Валентиновича, третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Новохатня Наталія Сергіївна, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернуся до суду з позовом та просив визнати недійсним акт про передачу майна стягувачу від 08 жовтня 2021 року у ВП №64331015; визнати недійсним свідоцтво №2596 від 13 жовтня 2021 року, видане приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Новохатньою Н.С.; скасувати запис про державну реєстрацію прав власності №44462589 від 13 жовтня 2021 року.

У січні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт на нежитлові приміщення (в літера «А») загальною площею 137, 64 кв.м., що складає 46/100 часток від нежитлових приміщень загальною площею 301,20 кв.м., місцезнаходження: АДРЕСА_1 , складається з підвалів №1 по №8 (групи приміщень №9) площею 104,70 кв.м., І поверх 16.60 кв.м., приміщення 1 площею 1.90 кв.м., приміщення 2 площею 6.84 кв.м.

Заява обґрунтована тим, що 08 жовтня 2021 року приватним виконавцем Ляпіним Д.В. було винесено постанову про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу за ВП №64331015. На підставі зазначеної постанови, приватним виконавцем було видано акт про передачу майна стягувачу в рахунок боргу у ВП №64331015. Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованої 22 жовтня 2021 року, 13 жовтня 2021 року державним реєстратором: приватним нотаріусом КМНО Новохатньою Н.С. перереєстровано та видано свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних електронних торгів, серія та номер - 2596, з підстав: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 44462589 від 13 жовтня 2021 року. Зазначені дії є незаконними та протиправними. Позивачем на сьогоднішній день не визнана оцінка майна, яку він оскаржує в судовому порядку, а відповідно до цього, майно не може бути реалізованим з прилюдних торгів. За таких обставин, з підстав, передбачених статтями 149, 150 ЦПК України, позивач вважає за необхідне вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, оскільки невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Також, позивач неодноразово звертався до поліції про вчинення тиску з боку відповідача щодо заволодіння спірним майном.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 26 січня 2022 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції через порушення норм процесуального права та ухвалити нове рішення про задоволення заяви про забезпечення позову.

Апеляційну скаргу позивач обґрунтовує аналогічними доводами, викладеними в його заяві про забезпечення позову.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні заяви суд першої інстанції виходив з того, що заявником не наведено жодних правових підстав, необхідних для застосування забезпечення.

Апеляційний суд по суті погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до вимог ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема,накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно із пунктом 5 частини першої та частини третьої статті 150 ЦПК України позов може бути забезпечено зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно ч. 1 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року роз`яснено судам, що при розгляді заяви про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконанню чи утрудненню виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовних вимогам.

З матеріалів справи вбачається, що 05 січня 2021 року в рамках ВП №64037820, 29 січня 2021 року в рамках ВП №64319809 та 17 березня 2021 року в рамках ВП №64853008 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Ляпіним Д.В. були винесені постанови про відкриття виконавчих проваджень.

29 січня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Ляпіним Д.В. було винесено постанову про об`єднаннявказаних виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження №64331015.

Боржником у зазначених виконавчих провадженнях є позивач ОСОБА_1 .

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 22 березня 2021 року було задоволено подання приватного виконавця про звернення стягнення на нерухоме майно, що належить боржнику, а саме: (в літера «А») загальною площею 137, 64 кв.м., що складає 46/100 часток від нежитлових приміщень загальною площею 301,20 кв.м., місцезнаходження: АДРЕСА_1 , складається з підвалів №1 по №8 (групи приміщень №9) площею 104,70 кв.м., І поверх 16.60 кв.м., приміщення 1 площею 1.90 кв.м., приміщення 2 площею 6.84 кв.м. право власності на які у встановленому законом порядку не зареєстровано.

07 травня 2021 року приватним виконавцем приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Ляпіним Д.В. було винесено постанову про опис та арешт зазначеного майна боржника.

Відповідно до звіту про незалежну оцінку вартості майна боржника арештоване майно було оцінено та передано на реалізацію до ДП «Сетам»

Згідно протоколів №544059 від 25 червня 2021 року, №548262 від 29 липня 2021 року, №550674 від 19 серпня 2021 року організатора торгів ДП «Сетам» електронні торги не відбулися у зв`язку з відсутністю допущених учасників торгів.

В матеріалах справи відсутні відомості, щодо визнання проведених електронних торгів недійсними.

Відповідно до вимог п. 6 ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» у разі не реалізації майна на третьому електронному аукціоні виконавець повідомляє про це стягувачу і пропонує йому вирішити питання про залишення за собою нереалізованого майна, крім майна, конфіскованого за рішенням суду.

Враховуючи зазначені вимоги закону, приватним виконавцем було запропоновано стягувачу залишити за собою нереалізоване майно, у відповідь на що, 02 жовтня 2021 року стягувачем було повідомлено про залишення вказаного майна за собою в рахунок погашення боргу.

В результаті чого, 08 жовтня 2021 року приватним виконавцем винесено постанову про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, а також винесено акт про передачу майна стягувачу в рахунок погашення.

Позивач вказує, що згідно договору-купівлі продажу від 04 липня 2007 року він є власником реалізованого майна. Разом з тим, в матеріалах справи відсутні відомості щодо реєстрації права власності на зазначене майно у встановленому законом порядку за позивачем.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна власником реалізованих нежилих приміщень є відповідач ОСОБА_3 .

Звертаючись до суду з заявою про забезпечення позову у спосіб визначений п. 5 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позивач не звернув уваги, що його позовна заява не містить жодних вимог, в частині вирішення питання про будь-які права щодо нерухомого майна, яке він просить арештувати.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що заходи забезпечення, які просить застосувати позивач, не є співмірними з заявленими вимогами і жодним чином не забезпечують виконання можливого рішення суду у разі задоволення позову.

Зазначаючи у своїй заяві про те, що невжиття зазначених ним заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, позивач не звернув уваги, що його позовні вимоги сформульовано таким чином, що рішення суду, у разі задоволенні позову, не потребуватиме примусового виконання, а оскаржувані акт та свідоцтво будуть вважатись скасованими з моменту набуття рішенням законної сили, незалежно від того, чи накладено арешт на майно, зазначене позивачем.

Крім того, позивач залишив поза увагою, що на момент подачі заяви про забезпечення позову, як і на момент ухвалення судом оскаржуваної ухвали, чинне законодавство взагалі не передбачало і не передбачає на даний момент такого способу захисту прав, як скасування запису про державну реєстрацію прав (Постанова Верховного Суду від 10 листопада 2021 року у справі №361/3656/18)

Отже, відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав до забезпечення позову у спосіб зазначений позивачем, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на наявних у справі доказах та доводами апеляційної скарги не спростовуються, що у відповідності до ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду без змін.

На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 375, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 26 січня 2022 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 19 вересня 2022 року.

Головуючий Фінагеєв В.О.

Судді Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.