Справа № 529/935/22
Провадження № 2/529/388/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2022 року Диканський районний суд Полтавської області в складі: головуючої - судді Петренко Л.Є.,

за участю секретаря - Звягольської В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем ОСОБА_3 , а також стягнути з останнього аліменти на утримання спільної неповнолітньої дочки.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що вона з відповідачем ОСОБА_3 03.09.2019 зареєстрували шлюб, від якого мають неповнолітню дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Однак, сімейне життя сторін не склалось через ріні погляди на нього, а також відсутності взаєморозуміння та поваги. Ведення спільного господарства сторони припинили з 2020 року та відновлювати їх не бажать.

З огляду на вказане позивач просить суд розірвати шлюб між ними та стягувати щомісячно з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої дитини аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

09.11.2022 ухвалою судді відкрито провадження по справі та визначено порядок розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Позивач ОСОБА_1 подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 до суду не з`явився, як вбачається з поштового конверта з судовою повісткою, така повернута до суду без вручення, через закінчення терміну зберігання.

Крім цього, відповідача ОСОБА_2 повідомлено про розгляд даної цивільної справи за допомогою оголошення, яке розміщено за десять днів до розгляду на веб-сайті Диканського районного суду, однак у визначений йому строк відзиву на позов або якихось клопотань суду не подав.

З огляду на подану заяву позивача, суд провів розгляд справи у відсутність сторін на підставі наявних матеріалів у справі та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що прямо передбачено ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Сторони 03.09.2019 зареєстрували шлюб у Київському районному у місті Полтаві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 159, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб (а.с.5).

Від вказаного шлюбу сторони мають неповнолітню дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судом встановлено, що подружнє життя сторін не склалося через відсутність між ними різних поглядів на життя, відсутність взаєморозуміння та поваги. Сімейні стосунки сторони не підтримують з 2020 року, разом не проживають, відновлювати їх сторони наміру і бажання не мають.

Відповідно до положень ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. При цьому, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, що прямо вказано в ст. 24 цього Кодексу.

Як зазначає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Вказане свідчить, що подальше спільне життя подружжя і збереження їхнього шлюбу суперечить інтересам кожного з них, а також інтересам їхньої неповнолітньої дочки, яка повинна виховуватись в атмосфері доброзичливості, комфорту та любові, тому, відповідно до ст. 112 СК України, шлюб між сторонами слід розірвати.

На даний час неповнолітня дитина сторін - дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом із матір`ю. В той же час, відповідач добровільно належної матеріальної допомоги на утримання сина не надає, хоча це є його обов`язком.

При цьому, відповідач, являється працездатним, інших дітей на своєму утриманні не має, інші стягнення на утримання непрацездатних осіб відсутні. Самим відповідачем, до суду не подано доказів на спростування зазначеного.

Відповідно до ст. ст.180, 182, 183 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частка заробітку (доходу), яка стягується як аліменти на дитину, визначається судом. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умова життя, необхідних для розвитку дитини.

Враховуючи викладене, а також той факт, що неповнолітня дочка фактично проживає із матір`ю ОСОБА_1 та знаходяться на її утриманні, відповідач не надав доказів того, що він виконує покладений на нього обов`язок щодо утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову і в частині стягнення алміентів.

Враховуючи, що при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів позивач звільняється від сплати судового збору в дохід держави, вказані витрати підлягають стягненню з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 03 вересня 2019 року Київським районним у місті Полтаві відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 159.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити прізвище " ОСОБА_1 ".

Стягувати щомісячно з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого по АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер невідомий, непрацюючого, на користь ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку /доходу/, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07 вересня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь держави судовий збір в сумі 992 /дев`ятсот вісім/ грн. 40 коп.

Рішення набирає законної сили через 30 днів з дня його проголошення, якщо на нього не буде подана апеляційна скарга учасниками справи.

Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів.

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер у матеріалах справи відсутній..

Головуюча: Л.Є. Петренко