Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

02 грудня 2022 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого - судді Придачук О.А.

за участю секретаря судового засідання - Бомбушкар В.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді цивільну справу за позовом Перечинської районної кредитної спілки «Тур"я» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з вищезазначеним позовом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 19.11.2007 року між Ужгородською філією № 1 Перечинської районної кредитної спілки «Тур`я» і позичальником ОСОБА_1 , поручителями ОСОБА_2 , ОСОБА_3 укладено договір кредиту-поруки № 392/1, згідно якого позичальник отримав кредит у розмірі 25000,00 грн., зі сплатою 45% річних за користування ним, терміном на 24 місяці, з 09.10.2007 року по 08.10.2009 року. Однак, відповідач ОСОБА_1 не належним чином виконувавсвої зобов`язання за договором і станом на 26.11.2018року заборгованість ОСОБА_1 становить 84568,62 грн., з яких: по тілу кредиту 15209,06грн., по відсотках за користування кредитом 69359,56грн. Добровільно виконати свої зобов`язання перед кредитною спілкою та погасити заборгованість відповідачі не бажають, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

В подальшому від представника позивача надійшло клопотання про зменшення позовних вимог, згідно якого позивач просить стягнути з відповідачів суму боргу (на планову дату закриття кредиту 08.10.2009 року) у сумі 22015,64 грн., з яких: по кредиту 15209,06 грн., по відсотках за користування кредитом 6806,58 грн.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Згідно наявних у матеріалах заяв позивач просить розглянути справу без участі представника позивача, зазначаючи, що проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, хоча про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, а тому суд вважає, що у відповідності до ч.1 ст. 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних у ній доказів та постановити заочне рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

З матеріалів справи судом встановлено, що 09.10.2007 року між Ужгородською філією № 1 Перечинської районної кредитної спілки «Тур`я» і позичальником ОСОБА_1 , укладено договір кредиту-поруки № 392/1/1, згідно якого позичальник отримав кредит у розмірі 25000,00 грн., зі сплатою 45% річних за користування ним, терміном на 24 місяці, з 08.10.2007 року по 08.10.2009 року.

Згідно п. 8.1 вищевказаного договору, за даним договором сторони домовилися про встановлення десятирічного строку позовної давності.

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов Договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Згідно з п. 1.1 договір кредиту-поруки № 392/1 від 09.10.2007 року позичальник зобов`язався повернути кредит спілці відповідно до умов, передбачених даним договором.

В судовому засіданні належними доказами встановлено, що ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання щодо повернення позики та відсотків за користування нею, належним чином не виконав, і станом на 08.10.2009 року заборгованість ОСОБА_1 становить 22015,64 грн., з яких: по кредиту 15209,06 грн., по відсотках за користування кредитом 6806,58 грн., що вбачається з карточки платежів по гривневому кредиту.

А тому, враховуючи те, що факт наявності заборгованості у ОСОБА_1 перед Перечинською районною кредитною спілкою «Тур"я» в загальній сумі 22015,64 грн. доведений, суд убачає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача вказану суму заборгованості.

З приводу заявлених позовних вимог до поручителів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 суд приходить до наступного.

Згідно п. 5.1 договору кредиту-поруки № 392/1 від 08.10.2007 року, поручитель поручається перед спілкою за виконання позичальником обов`язків за договором та відповідає перед кредитодавцем за порушення позичальником зобов`язань у повному обсязі (включаючи сплату всіх відсотків, неустойки, збитків у тому числі упущеної вигоди) солідарно терміном на 10 років з дня укладення договору але не раніше виконання всіх зобов`язань за ним.

Регулюючи правовідносини з припинення поруки у зв`язку із закінченням строку її чинності, частина четверта статті 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, установленого договором поруки (перше речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання, якщо кредитор не пред`явить вимоги до поручителя (друге речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов`язання не встановлено або встановлено моментом пред`явлення вимоги), якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя (третє речення частини четвертої статті 559 ЦК України).

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб`єктивного права кредитора й суб`єктивного обов`язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Отже, зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, зокрема й застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред`явлення позову), кредитор вчиняти не може.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.06.2021 року у справі № 202/781/14-ц зазначила, що умова договорів поруки про їхню дію до повного виконання зобов`язань за кредитним договором та договором комісії не є строком, встановленим у договорі поруки, оскільки останній визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. З огляду на цей висновок слід застосувати припис, викладений у реченні 2 частини 4 статті 559 ЦК України про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

Аналогічні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 2-1169/11 (пункт 60), від 10 квітня 2019 року у справі № 604/156/14-ц, від 19 червня 2019 року у справі № 523/8249/14-ц (пункт 71), від 3 липня 2019 року у справі № 1519/2-3165/11 (пункт 58), від 26 травня 2020 року у справі № 638/13683/15-ц (пункт 35)

Зазначений шестимісячний строк є преклюзивним, тобто його сплив є підставою для припинення поруки, а отже, і для відмови кредиторові у позові до поручителя. Цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати.

З огляду на вказане, враховуючи зумовлене цим припинення права кредитора вимагати у поручителя виконання забезпеченого порукою зобов`язання, застосоване у другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення «пред`явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред`явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Це твердження не позбавляє кредитора можливості пред`явити до поручителя іншу письмову вимогу про погашення заборгованості боржника. Однак і в такому разі кредитор може звернутися із зазначеною вимогою до суду лише протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання.

Отже, виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України, слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором повинно бути пред`явлено у судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто упродовж шести місяців із моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або із дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або із дня настання строку виконання основного зобов`язання (у разі, якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов`язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

А тому з огляду на вищезазначене суд уважає, що позовні вимоги до поручителів не підлягають задоволенню, оскільки порука припинилась внаслідок прострочення строку звернення до них із позовом про стягнення заборгованості за договором.

У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 1921 грн.

Керуючись ст.ст.509,526,527,530,559,610,627,629,1050,1054 ЦК України, ст.ст. 10,12,13,18,81,258,259,263-265, 280-282, 284, 289, 352, 354,355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Зменшений позов Перечинської районної кредитної спілки «Тур`я» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Перечинської районної кредитної спілки «Тур`я» (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Фединця, 62, код ЄДРПОУ 25438482) заборгованість в розмірі 22015,64 (двадцять дві тисячі п`ятнадцять грн. 64 коп.) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 1921,00 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна грн. 00 коп.) грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення справи) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вищевказаних строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя О.А. Придачук