Ухвала

21 грудня 2022 року

м. Київ

справа № 761/8964/14-ц

провадження № 61-18698св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Хопти С. Ф. (суддя-доповідач),

Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження заяву представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 про прийняття додаткової постанови у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 14 лютого 2017 року

у зв`язку із нововиявленими обставинами у справі за його позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст заяви

У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 14 лютого 2017 року у зв`язку із нововиявленими обставинами у справі за його позовом

до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів

за договором позики.

Короткий зміст судових рішень

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 16 липня

2020 року заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами

від 02 квітня 2020 року ОСОБА_1 задоволено частково.

Скасовано рішення Шевченківського районного суду містаКиєва

від 14 лютого 2017 року та ухвалено нове рішення, яким стягнуто на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у рівних частках грошові кошти за договором позики від 20 березня 2006 рокув розмірі суми основної заборгованості - 200 000,00 доларів США, що згідно курсу НБУ станом

на 13 лютого 2017 року становить 5 442 000,00 грн та 3 % річних від суми боргу за період з 21 березня 2012 року по 13 лютого 2017 року у сумі -

800 187,00 грн та судовий збір у розмірі - 8 000,00 грн, а всього у розмірі -

6 250 197,00 грн, а саме стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти у сумі - 3 125 098,50 грн та стягнуто із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошові кошти у сумі - 3 125 098,50 грн.

Постановою Київського апеляційного суду від 19 листопада 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишено без задоволення. Рішення Шевченківського районного суду містаКиєва від 16 липня 2020 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 03 травня 2022 року касаційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково. Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 16 липня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 19 листопада 2020 року скасовано та передано справу на новий розгляд до суду першої інстанції для розгляду заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами.

Короткий зміст вимог заяви

У листопаді 2022 року до Верховного Суду надійшла заява представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 у якій вона просить ухвалити додаткове рішення у частині стягнення з ОСОБА_1 на її користь судових витрат, понесених нею у зв`язку із розглядом справи у суді апеляційної інстанції

у розмірі 5 481 грн та у суді касаційної інстанції - 16 000,00 грн.

Представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 зазначає, що під час винесення постанови Верховним Судом не вирішено питання щодо стягнення на користь ОСОБА_3 судових витрат, понесених нею на оплату судового збору у судах апеляційної та касаційної інстанцій.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд,

що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно із підпунктом «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України постанова суду касаційної інстанції складається крім іншого, і з розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Таким чином, встановлено дискреційне повноваження суду зазначити

в резолютивній частині судового рішення про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції. Порядок розподілу судових витрат вирішується за правилами, встановленими

в статтях 141-142 ЦПК України.

Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається

на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Разом із тим, такий обов`язок у випадку передачі справи на новий судовий розгляд не покладено.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу суду першої інстанції або судом касаційної інстанції скасовано ухвалу з передачею справи на розгляд до суду першої/апеляційної інстанції, розподіл судового збору у справі, в тому числі сплаченого за подання апеляційної та/або касаційної скарги, здійснює той суд, який ухвалює остаточне рішення за результатами нового розгляду справи.

За загальним правилом, при розподілі судових витрат у резолютивній частині судового рішення за результатами розгляду та вирішення справи встановлюється обов`язок сторони, не на користь якої ухвалено таке судове рішення, відшкодувати (компенсувати) іншій стороні понесені судові витрати із вказівкою на чіткий розмір відповідних судових витрат.

У справі, що переглядається, встановлено, що постановою Верховного Суду від 03 травня 2022 року касаційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково. Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 16 липня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 19 листопада 2020 року скасовано та передано справу на новий розгляд до суду першої інстанції для розгляду заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами.

Тобто остаточного рішення по суті спору касаційним судом не було прийнято, а тому за таких обставин підстави для вирішення питання про розподіл судових витрат додатковим рішенням (постановою) відсутні.

Разом із цим, постанова про передачу справи для продовження розгляду

до суду першої інстанції не є остаточним вирішенням спору по суті, а тому висновки про розподіл судових витрат у такому випадку будуть вважатися передчасними.

Викладене узгоджується із правовим висновком Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, висловленим у постанові

від 18 травня 2020 року у справі № 530/1731/16-ц (провадження

№ 61-39028сво18).

З огляду на зазначене, колегія суддів Верховного Суду вважає, що заява представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 про прийняття додаткової постанови про розподіл судових витрат не підлягає задоволенню.

Разом з цим, колегія суддів Верховного Суду зазначає про те, що після остаточного ухвалення судового рішення у справі (після нового судового розгляду) особа не позбавлена можливості клопотати про розподіл судових витрат, у тому числі, понесених у зв`язку із касаційним переглядом справи.

Керуючись статтями 260, 270 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 про прийняття додаткової постанови

у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 14 лютого

2017 року у зв`язку із нововиявленими обставинами у справі за його позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів за договором позики відмовити.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту

її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. В. Білоконь

О. М. Осіян

С. Ф. Хопта

В. В. Шипович