Справа № 473/2379/22
РІШЕННЯ

іменем України

"22" грудня 2022 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої судді Лузан Л.В., при секретарі судових засідань Кріпак Н.Г.,

за участю: заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Вознесенську Миколаївської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Управління державної міграційної служби України в Миколаївській області, про встановлення факту постійного проживання на території України,

ВСТАНОВИВ:

в вересні 2022 року заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання на території України.

В обґрунтування вказаної заяви зазначено, що заявник ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Риткучи Чаунського району Магаданської області, Росія. В подальшому, приблизно в віці 4 років, він переїхав разом з батьками до України. Разом з родиною заявник постійно проживав в АДРЕСА_1 . По досягнення відповідного віку заявник отримав паспорт громадянина України, проте його втратив.

З метою оформлення нового паспорта заявник в листопаді 2021 року звернувся до компетентного органу, але отримав відмову в видачі паспорта громадянина України в зв`язку з втратою паспорта, оскільки не встановлено належність останнього до громадянства України, не підтверджено факт постійного проживання в неповнолітньому віці на території України станом на 24 серпня 1991 року або 13 листопада 1991 року.

Враховуючи вказані обставини, заявник просив суд встановити факт його постійного проживання на території України в неповнолітньому віці з метою встановлення та оформлення належності його до громадянства України, так як він позбавлений можливості реалізовувати належні йому, як фізичній особі права, виконувати відповідні обов`язки.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 заяву підтримав у повному обсязі.

Представник Управління державної міграційної служби України в Миколаївській області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причину неявки суду не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України). Перелік фактів, які підлягають встановленню судом в окремому провадженні викладений в ч. 1 ст. 315 ЦПК України та не є вичерпним (ч. 2 ст. 315 ЦПК України).

В порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання на території України для встановлення належності до громадянства України на підставі ст.3 Закону України «Про громадянство України».

При цьому останнім було надано, зокрема:

- копія свідоцтва про народження, серія НОМЕР_1 , відповідно до якого ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Риткучи Чаунського району Магаданської області, Росія;

- копія рішення виконавчого комітету Макіївської міської ради виконавчого комітету № 1219/1 від 20.10.2004, за яким ОСОБА_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , була призначена піклувальником неповнолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки мати ОСОБА_3 без поважних причин не займалася вихованням та утриманням дитини, батько ОСОБА_4 рішенням Гірницького суду м. Макіївка Донецької області від 22.05.2002 позбавлений батьківських прав;

- копія виписки з особового рахунку № НОМЕР_2 , відкритого за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до якої ОСОБА_1 зареєстрований за вищевказаною адресою з 08.10.2005;

- копія свідоцтва про базову загальну середню освіту серії НОМЕР_3 щодо закінчення ОСОБА_1 у 2006 році загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 57 м. Макіївки Донецької області;

- копія трудової книжки НОМЕР_4 від 17.11.2010, відповідно до якої в 2010-2011 роках ОСОБА_1 працював у ПАТ «Ясинівський коксохімічний завод», ПАТ «Шахтоуправління «Донбас»;

- копія довідки, виданої 19.09.2019 відділом ведення ДРВ апарату виконавчого комітету Вознесенської міської ради, щодо включення 13.09.2009 ОСОБА_1 до Державного реєстру виборців;

- копія тимчасового посвідчення, виданого Вознесенським РВ УДМС України в Миколаївській області, термін дії до 19.04.2016;

- копія картки платника податків, видана 30.03.2016 Вознесенською ОДПІ ГУ ДФС у Миколаївській області.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є:

1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України;

2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав;

3) особи, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис «громадянин України», та діти таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття, якщо зазначені особи подали заяви про оформлення належності до громадянства України;

4) особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України.

Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року, а у пункті 3, - з моменту внесення відмітки про громадянство України.

Перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України визначає Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затверджений Указом Президента України від 27 березня 2001 року за № 215 (в редакції Указу Президента України від 27 червня 2006 року за № 588/2006).

Відповідно до Розділу І п.1 Порядку для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, виходу з громадянства України особа подає заяву, а також інші документи, передбачені розділом II цього Порядку.

Зокрема, згідно п.10 Розділу ІІ Порядку для встановлення відповідно до пунктів 1 та 2 частини першої статті 3 Закону належності до громадянства України особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягла повноліття та проживала в Україні разом із батьками (одним із них) або іншим її законним представником, подає:

а) заяву про встановлення належності до громадянства України;

б) копію свідоцтва про народження;

в) один із таких документів:

- довідку, що підтверджує факт постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факт її проживання в неповнолітньому віці в Україні за станом на 13 листопада 1991 року;

- довідку, що підтверджує факт постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року батьків (одного з них) особи або іншого її законного представника, з якими особа в неповнолітньому віці постійно проживала, або факт їх проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року;

- документ, що підтверджує факт перебування особи в неповнолітньому віці на вихованні у державному дитячому закладі України за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року;

- копії паспортів батьків (одного з них) особи або іншого її законного представника - громадян колишнього СРСР з відміткою про прописку, що підтверджує факт їх постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факт їх проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року. У разі відсутності у батьків (одного з них) особи або іншого її законного представника паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального підрозділу Державної міграційної служби України про те, що за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року ця особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР і відповідно постійно проживала, проживала на території України (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт);

- судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факту її проживання в неповнолітньому віці в Україні за станом на 13 листопада 1991 року;

- судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року батьків (одного з них) особи або іншого законного представника, з яким особа в неповнолітньому віці постійно проживала на території України, або факту їх проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року.

Якщо документи про встановлення належності до громадянства України подає особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року була неповнолітньою та проживала в Україні не з батьками (одним із них), а з іншим законним представником, подається також копія документа про встановлення опіки чи піклування.

Для оформлення належності до громадянства України відповідно до пункту 3 частини першої статті 3 Закону повнолітня особа, яка у неповнолітньому віці разом зі своїми батьками (одним із них) після 13 листопада 1991 року прибула на постійне проживання в Україну, подає:

а) заяву про оформлення належності до громадянства України;

б) копії паспортів своїх батьків (одного з них) - громадян колишнього СРСР із внесеним написом "громадянин України", а якщо паспорт громадянина колишнього СРСР був утрачений, пошкоджений тощо, - довідку територіального підрозділу Державної міграційної служби України про перевірку за заявою такої особи на підставі інших документів факту внесення органом внутрішніх справ України напису "громадянин України";

в) копію свідоцтва про народження особи (п.15 Розділу ІІ Порядку).

Таким чином, виходячи з викладеного, встановлення факту постійного проживання на території України є підставою для оформлення належності до громадянства України. Юридичне значення має лише факт постійного проживання на території України особи, дитини, батьків дитини (одного з них) або іншого її законного представника на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) або набрання чинності Законом України від 08 жовтня 1991 року №1636-ХІІ «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року).

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Ч.1 ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ч.2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.ч. 1,6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Між тим, заявником не надано належних доказів щодо його проживання на території України в певний час, відповідно до ст. 3 Закону України «Про громадянство України».

Керуючись ст.ст. 12,13, 259, 263-265, 315-319 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

у задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: Управління державної міграційної служби України в Миколаївській області, про встановлення факту постійного проживання на території України відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 26.12.2022.

Суддя Л.В. Лузан