Провадження № 2/734/508/22 Справа № 734/4064/21
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

31 травня 2022 року смт. Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого - судді Бараненка С.М.,

за участю:

секретаря судових засідань - Колоколуши Н.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в залі суду смт. Козелець справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувсь до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, в якому просить визнати громадянку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме будинком АДРЕСА_1 .

Позов мотивує тим, що у зв`язку з наявністю реєстрації відповідача у вищевказаному будинку, виникають проблеми з оформленням субсидії на тверде паливо та скраплений газ, а також унеможливлює процес приватизації домоволодіння, чим об`єктивно порушує його права, тому останній змушений звернутися до суду.

Позивач в судове засідання не з`явивсь, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Згоден на винесення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час, дату та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, заяв та клопотань на час розгляду справи до суду не надходило.

У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не подав, про судове засідання повідомлений належним чином, у зв`язку з чим, згідно ч. 5 ст. 279, ст. ст. 280-281 ЦПК України, справа розглянута у порядку заочного розгляду за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, з наступних підстав.

ОСОБА_1 є головою колгоспного двору. Будинок АДРЕСА_1 1974 року забудови, зареєстрований в погосподарській книзі №8 за №360 та відноситься до категорії колгоспних дворів, що підтверджується випискою з погосподарської книги та довідкою виконкому Козелецької селищної ради Козелецького району Чернігівської області №4-155 від 14.08.2021 року.

Відповідно до довідки про склад сім`ї №4-197 від 26.10.2021 року, виданої виконкомом Козелецької селищної ради Козелецького району Чернігівської області, у даному будинку зареєстровані та проживають позивач і його дружина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2, і зареєстрована, але не проживає відповідач - колишня невістка позивача (співмешканка сина) ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідач зареєстрована по вищевказаній адресі, але фактично не проживає, оскільки мешкає в м. Київ, точна адреса місця проживання останньої не відома.

Будинок АДРЕСА_1 не приватизований і відноситься до категорії колгоспних дворів.

Як вбачається з акту обстеження від 13.08.2021 року та довідки виконкому Козелецької селищної ради Козелецького району Чернігівської області № 4-156 від 13.08.2021 року, відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1, за адресою АДРЕСА_1 , зареєстрована з 2010 року, але з 2011 року не проживає, при огляді, особистих речей в будинку не виявлено, місце знаходження громадянки ОСОБА_2 не відомо.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Пунктом 34 Пленуму вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації.

Відповідно до ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться у судовому порядку.

Відповідно до ст. 71 Житлового Кодексу України житлове приміщення зберігається за тимчасово відсутнім протягом шести місяців.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Аналіз вказаних норм цивільного законодавства України дає підстави дійти висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням.

Підстави втрати права на користування житловим приміщенням регулюються ст. 71,72 ЖК України в разі користування житловим приміщенням в будинках державного і громадського фонду та ст. 405 ЦК України в разі користування майном (житлом) власника.

Будинок АДРЕСА_1 є майном (житлом) позивача, тому правовідносини між сторонами мають регулюватися відповідними нормами цивільного кодексу України.

Відповідно до вимог ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом в разі відсутності в житлі понад один рік без поважних причин, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Таким чином, враховуючи той факт, що відповідач без поважних причин не проживає (відсутня) в належному позивачу будинку протягом останніх 10 років, можна вважати її такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.

Даючи оцінку встановленим обставинам справи та аналізуючи їх в сукупності з письмовими доказами по справі, суд приходить до висновку, що відповідача ОСОБА_2 слід визнати такою, що втратила право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Керуючись ст. 391, 405 ЦК України, ст.ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заявуОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, - задовольнити.

Визнати громадянку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме будинком АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Чернігівського апеляційного суду через Козелецький районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя С.М. Бараненко