Справа № 496/4223/22
Провадження № 2/496/1511/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2022 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Пендюри Л.О.

за участю секретаря Комашко Т.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Шуляченко Микола Борисович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить визнати виконавчий напис, який вчинено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. та зареєстровано в реєстрі за №49396 від 24.12.2021 року таким, що не підлягає виконанню, а також стягнути з відповідача судові витрати по справі.

Свої вимоги мотивує тим, що між ним та АТ «Перший український міжнародний банк» було укладено кредитний договір №601 від 15.08.2020 року. 24.12.2021 року приватним нотаріусом Київського міського натурального округу Бригідою В.О. було вчинено виконавчий напис №49396, у зв`язку із боргом за вказаним кредитним договором, і запропоновано задовольнити вимоги кредитора у розмірі 45281 грн 28 коп., з урахуванням витрат, пов`язаних із вчиненням виконавчого напису. Приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Шуляченко М.Б. на підставі виконавчого напису №49396 від 24.12.2021 року, було відкрито виконавче провадження №68302388. Вказує, що при оформленні виконавчого напису №49396 від 24.12.2021 року представниками АТ «ПУМБ» не було надано нотаріусу доказів безспірності заборгованості, за наявності якої було б можливим вчинення виконавчого напису, а заборгованість, яка значиться у виконавчому написі, не дає можливість зробити висновок щодо правомірності її нарахування. Вважає, що зазначений виконавчий напис не підлягає виконанню, оскільки нотаріусом не перевірено безспірність вимог стягувача, а також не перевірено наявність доказів належного направлення та отримання ним (позивачем) письмової вимоги про усунення порушень, що призвело до порушення процедури вчинення напису, передбаченої п. 2.3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Позивач в судове засідання не з`явився, але направив до суду заяву, в якій вказав, що на задоволенні позовних вимог наполягає та просить справу розглянути без його участі.

Представник відповідача АТ «ПУМБ» в судове засідання не з`явився, але направив до суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, визнає та у зв`язку з цим, у відповідності до ст. 142 ЦПК України, просить стягнути з АТ «ПУМБ» лише 50 відсотків сплаченого позивачем судового збору, а інші 50 відсотків повернути позивачу з державного бюджету України.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. та приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Шуляченко М.Б. в судове засідання не з`явились, хоча про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Приймаючи до уваги заяви позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено та сторонами не оспорюється, що 15.08.2020 року між акціонерним товариством «Перший український міжнародний банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №601.

У зв`язку з неналежним виконанням позичальником своїх зобов`язань за зазначеним кредитним договором, АТ «Перший український міжнародний банк» звернулося до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. із заявою про вчинення виконавчого напису з метою стягнення заборгованості за кредитним договором №601 від 15.08.2020 року у розмірі 45281 грн 28 коп.

24.12.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №49396, про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Перший український міжнародний банк» заборгованості у розмірі 45281 грн 28 коп.

21.01.2022 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Шуляченко М.Б. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №68302388 по примусовому виконанню вказаного виконавчого напису (а.с.8).

Згідно статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина 1 статті 39 Закону «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року №296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за №282/20595 (далі Порядок вчинення нотаріальних дій).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій.

Так, згідно статті 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій).

Підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій встановлено, що для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій).

Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172 (далі Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Статтею 50 Закону України «Про нотаріат» встановлено, нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії.

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у пунктах 38-43, 47-49 та 52 постанови від 23.06.2020 року у справі №645/1979/15-ц, провадження №14-706цс19, вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною - стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Водночас порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до підпункту 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржник, якщо він є відмінний від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо він є відмінним, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу.

Велика Палата Верховного Суду звертає увагу, що наведена норма спрямована на фактичне повідомлення іпотекодавця, аби надати йому можливість усунути порушення, і цим запобігти зверненню стягнення на його майно. Тому повідомлення іпотекодавця слід вважати здійсненим належним чином за умови, що він одержав або мав одержати повідомлення, але не одержав його з власної вини. Доказом належного здійснення повідомлення може бути, зокрема, повідомлення про вручення поштового відправлення з описом вкладення.

Як порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису, так і порушень порядку повідомлення іпотекодавця про вимогу про усунення порушення є самостійними і достатніми підставами для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Водночас, в матеріалах справи відсутні докази направлення позивачу та отримання ним вимоги про усунення порушень договору, а відтак, і виконання вимог підпункту 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій, що свідчить про порушення законодавчої вимоги щодо належного повідомлення боржника та порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису.

Ухвалою суду від 19.09.2022 року судом, за клопотанням позивача, витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. належним чином завірену копію матеріалів нотаріальної справи щодо вчинення виконавчого напису №49396 від 24.12.2021 року, однак до цього часу ухвала суду нотаріусом не виконана. Доказів, які б спростовували доводи позивача в частині неотримання ним вимоги про усунення порушень договору, представником відповідача не надано, натомість подано заяву про визнання позовних вимог.

Як встановлено ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Крім того, в матеріалах справи відсутній розрахунок заборгованості, що не дає можливості встановити правильність розрахунку акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» суми заборгованості, пред`явленої нотаріусу, як безспірної.

Враховуючи те, що представником відповідача не надано суду жодних доказів того, що він звертався до позивача із письмовою вимогою про усунення порушень за кредитним договором, у зв`язку з чим останній був позбавлений можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості або оспорити вимоги стягувача, або ж виконати їх, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення, в свою чергу, нотаріусом не було перевірено надіслання такої вимоги і отримання її позивачем, що унеможливило подання останнім нотаріусу обґрунтованих заперечень щодо вчинення виконавчого напису або письмової згоди, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що спірний виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, а позовні вимоги ОСОБА_1 такими, що підлягають задоволенню.

Окрім того, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (ч. 4 ст. 206 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Враховуючи визнання позову акціонерним товариством «Перший український міжнародний банк» та положення ч. 1 ст. 142 ЦПК України, суд, здійснюючи розподіл судових витрат, дійшов висновку про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 744 грн 30 коп. та про стягнення з відповідача на користь позивача 744 грн 30 коп. витрат по сплаті судового збору за звернення з позовом та заявою про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. ст. 1, 87, 88, 89 Закону України «Про нотаріат», постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року, ст. ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 142, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Шуляченко Микола Борисович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович 24.12.2021 року та зареєстрований в реєстрі за №49396, про стягнення з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» заборгованості у розмірі 45281 грн 28 коп.

Зобов`язати Головне управління державної казначейської служби України в Одеській області, , повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Біляївським РВ УМВС України в Одеській області 26.08.1997 року, РНОКПП: НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , з державного бюджету України 50 відсотків судового збору, що складає 744 грн 30 коп., сплаченого при поданні позову до суду згідно квитанцій АТ КБ «ПриватБанк» від 09.09.2022 року.

Стягнути з акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк», , адреса юридичної особи: вул. Андріївська, буд. 4, м. Київ, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Біляївським РВ УМВС України в Одеській області 26.08.1997 року, РНОКПП: НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , судовий збір у розмірі 744 грн 30 коп.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області.

Повний текст рішення складено 23.12.2022 року.

Суддя Л.О. Пендюра