Провадження № 2/243/477/2022
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2022 року

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого судді Старовецького В.І.,

за участю секретаря судового засідання Петруся Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів на підставі наказу №29-к про впровадження дистанційної роботи Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10 травня 2022 року, за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Святогірської міської ради Краматорського району Донецької повноваження якої здійснює Святогірська міська військова адміністрація Краматорського району Донецької області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ:

На адресу Слов`янського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Святогірської міської ради Краматорського району Донецької повноваження якої здійснює Святогірська міська військова адміністрація Краматорського району Донецької області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування за законом, свої вимоги вона обґрунтовує тим, що вона проживала без реєстрації шлюбу із ОСОБА_2 . За рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області факт їх сумісного проживання було встановлено судом. Після смерті ОСОБА_2 залишилася спадщина у вигляді житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . В подальшому вона звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_2 яка складалася із земельної ділянки та житлового будинку розташованих за адресою: АДРЕСА_1 отримала свідоцтво про право на спадщину тільки на земельну ділянку. У видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок їй було відмовлено оскільки відсутні правовстановлюючі документи які підтверджували би право власності на житловий будинок за померлим спадкодавцем ОСОБА_2 ..

Позивачка ОСОБА_1 належним .чином повідомлена про дату та час розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, до суду надала заяву про розгляд справи без її участі. Наполягала на задоволенні позову.

Представник відповідача Святогірської міської ради Краматорського району Донецької повноваження якої здійснює Святогірська міська військова адміністрація Краматорського району Донецької області в судове засідання не зявився до суду надав заяву в якій просив розгляд справи проводити без участі представника. Рішення ухвалити відповідно до діючого законодавства.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 .

Відповідно до рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 19 листопада 2020 року, встановлено факт постійного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 однією сім`єю, без реєстрації шлюбу понад п`ять років з 1988 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме на житловий будинок та земельна ділянка ( кадастровий номер :06:000:0505) розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії № 178094, ОСОБА_2 на підставі рішення Маяківської сільської ради народних депутатів від 25 квітня 1994 року, було передано земельну ділянку площею 0,1863 га, розташовану за адресою:

АДРЕСА_1 . Цільове призначення: будівництво та обслуговування житлового будинку та господарчих будівель.

Відповідно до домової книги для реєстрації громадян за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Відповідно до Технічного паспорту на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами розташований за адресою: АДРЕСА_1 він складається із житлового будинку А житловою площею 34,5 кв.м., загальною площею 68,6 кв.м., сараю Б, погрібу В, сараю Г, воріт № 1, огорожі № 2, колодязя № 3.

Згідно із довідкою КП «БТІ» № 1885-18/0.45-01 від 08 липня 2021 року, право власності на житловий будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 , не зареєстровано. Крім цього з вказаної довідки вбачається, що житловий будинок А, сарай Б, погріб В, сарай Г, побудовані до 05 серпня 1992 року, не є самовільно побудованими та дозволу не потребують.

Позивачка є спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 та такою, яка спадщину прийняла.

04 червня 2021 року позивачка отримала право на спадщину за законом на майно після смерті ОСОБА_2 яке складалося із земельної ділянки ( кадастровий номер :06:000:0505), загальною площею 0,1863 га, з цільовим призначенням на будівництво та обслуговування житлового будинку та господарчих будівель, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , яке було зареєстровано в реєстрі № 304 та зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Відповідно до постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 04 червня 2021 року, у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок ОСОБА_1 було відмовлено оскільки відсутні правовстановлюючі документи які підтверджували би право власності на житловий будинок за померлим спадкодавцем ОСОБА_2 .

Згідно ч.1 ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Стаття 1268 ЦК України регламентує, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

У відповідності до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права, одним із способів захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права.

Пленум Верховного Суду України в абз.3 п.23 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно роз`яснень, викладених в пункті 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.

У судовому засіданні достовірно встановлено, що спадкодавець за життя набув право власності на спірний житловий будинок. Позивач спадщину після смерті ОСОБА_2 прийняла та звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак у видачі цього свідоцтва нотаріус відмовила.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що право позивача підлягає захисту в судовому порядку шляхом визнання за нею права власності на спірне майно в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 .

У своєму листі від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ вказав на наступне.

При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України "Про власність", Законом України від 7 грудня 1990 року № 533-XII "Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування", Законом України від 25 грудня 1974 року "Про державний нотаріат", постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 "Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР", Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та іншими нормативними актами.

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок.

За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.

Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, більшість громадян своє право власності в БТІ не зареєстрували (не оформили).

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.

У спорах про визнання права власності на спадкове майно в якості належного відповідача не може розглядатись нотаріус або орган державної реєстрації прав. Якщо зазначені особи та органи відмовляють у вчиненні покладених на них нотаріальних дій чи здійсненні державної реєстрації, така відмова може бути оскаржена в судовому порядку, за умови відсутності спору про право на спадщину.

При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК.

З довідки БТІ вбачається, що житловий будинок А, сарай Б, погріб В, сарай Г, побудовані до 05 серпня 1992 року, не є самовільно побудованими та дозволу не потребують.

ВССУ визнав належною практикою судів, якими визнавалось право власності на будинки у порядку спадкування за наявності, зокрема, виписок із погосподарських книг , технічного паспорту на будинок, відмови нотаріуса, тощо.

Приймаючи до уваги, що позивач прийняв спадщину, але не може скористатись в повному обсязі своїм правом власності на спадкове майно шляхом нотаріального оформлення спадщини, суд приходить до висновку про обґрунтованість її вимог, а тому, позов підлягає задоволенню. Таке рішення, на думку суду, буде відповідати не тільки принципу законності, а і справедливості.

Позивач не ставить питання про відшкодування судових витрати, які суд вважає можливим залишити за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 76, 78, 81, 89, 128, 141, 229, 235, 259, 263, 264, 265, 268, 353, 355, 356 ЦПК України, ст. ст. 15, 16, 25, 328, 1216, 1222, 1225, 1268, 1296, 1297 Цивільного Кодексу України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», Листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», Листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ» № 24-150/0/4-13 від 28 січня 2013 року «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав», ч. 4 ст. 3, ст. 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п. 3.14 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 із наступними змінами та доповненнями суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Святогірської міської ради Краматорського району Донецької повноваження якої здійснює Святогірська міська військова адміністрація Краматорського району Донецької області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , був власником домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , яке складається із житлового будинку А житловою площею 34,5 кв.м., загальною площею 68,6 кв.м., сараю Б, погрібу В, сараю Г, воріт № 1, огорожі № 2, колодязя № 3.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , право власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , яке складається із житлового будинку А житловою площею 34,5 кв.м., загальною площею 68,6 кв.м., сараю Б, погрібу В, сараю Г, воріт № 1, огорожі № 2, колодязя № 3, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення набирає законної сили протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення

Суддя Слов`янського міськрайонного суду В.І. Старовецький