У Х В А Л А

31.05.2022 Справа №607/5542/22

м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Сташків Н.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання батька,

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач ОСОБА_1 подав до суду позовну заяву до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання батька.

Ухвалою судді від 09 травня 2022 року зазначену заяву залишено без руху і надано позивачу строк для усунення виявлених недоліків терміном п`ять днів із дня отримання копії ухвали.

Копію зазначеної ухвали позивач отримав 24.05.2022р.

27 травня 2022 року ОСОБА_1 надіслав до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області позовну заяву про усунення недоліків у раніше поданій ним позовній заяві, яка отримана судом 30.05.2022р.

У зазначеній позовній заяві ОСОБА_1 висловлює своє невдоволення малим терміном, який встановлений судом для виправлення недоліків, а також можливістю оскаржити ухвалу про повернення його позовної заяви в «Тернопільському апеляційному суді, де судді пани Сташків». Щодо підтвердження про те, що позивачем не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав ОСОБА_1 пропонує «піти до місцевого священика», в якого «донька - суддя», щоб він «вельмишановному суду підтвердив». Реєстраційний номер облікової картки платника податків йому «не потрібен, бо на рахунку в банку 2 гривні». Щодо доказів про стан здоров`я «потрібно запросити до «справедливого» суду крім священика ще сімейного лікаря і завідувача амбулаторії (Оксану) і нехай пояснять». Крім цього, ОСОБА_1 у заяві «повідомляє» суд про те, що «більшість щирих українців до суду (справедливого) не ходять, а вирішують як первісні люди». З урахуванням зазначеного ОСОБА_1 просить розпочати розгляд справи, а «методи суддівства і яке буде рішення» - він знає.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 7 листопада 2019 року у справі № 9901/324/19 вказала, що використання учасниками справи ненормативної лексики, образливих та лайливих слів чи символів у поданих до суду документах є такими, що суперечать основним засадам (принципам) судочинства, а також його завданню. З огляду на це, Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що вчинення таких дій є зловживанням процесуальними правами та є підставою застосування таких наслідків, як залишення скарги, заяви чи клопотання без розгляду або їх повернення.

До таких самих висновків Велика Палата Верховного Суду дійшла й у справі № 9901/34/19 у постанові від 14 березня 2019 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відтак, висновки, викладені в Постановах Великої Палати Верховного Суду від 14 березня 2019 року № 9901/34/19 та від 7 листопада 2019 року № 9901/324/19, повинні бути враховані при застосуванні норм права при вирішенні питання про прийняття даної позовної заяви до розгляду.

Аналогічною є й позиція Європейського суду з прав людини, практика якого використовується як джерело права при розгляді справ судами в обов`язковому порядку відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини». Зокрема, у справах «Ржегак проти Чеської Республіки», «Дюрінже та Грандж проти Франції» Європейський Суд визнав неприйнятними заяви, вказавши на зловживання правом на подання заяви, коли заявник під час спілкування з ЄСПЛ вживав образливі, погрозливі або провокативні висловлювання проти уряду-відповідача, його представника, органів влади держави-відповідача, проти ЄСПЛ, його суддів, Секретаріату ЄСПЛ або його працівників. У справі «Жданов та інші проти Росії» застосування образливих заяв про суд та суддів Суд розцінив як вияв неповаги до самого інституту, до якого заявник звернувся для захисту своїх прав, вказавши, що його поведінка є прикрим проявом безвідповідальності та недобросовісного ставлення до Суду, що є образою Суду і тому суперечить меті права на індивідуальну заяву, передбаченого ст. 34 і 35 Конвенції.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу.

З урахуванням зазначених норм ЦПК України, вищенаведеної практики Верховного Суду та Європейського суду з прав людини, суд вважає, що застосування у позовній заяві позивача висловів про «панів Сташків, які є суддями апеляційного суду», про «місцевого священика, у якого дочка суддя», про «щирих українців, які до справедливого суду не ходять, а вирішують як первісні люди», про «методи суддівства» тощо, а також власних пропозицій ОСОБА_1 не виправляти недоліки позовної заяви, оскільки вони йому не подобаються і він вважає їх виправлення недоцільним, свідчить про зловживання позивачем процесуальними правами.

Якщо позивач не мав можливості виправити окремі недоліки позовної заяви, чи йому було недостатньо часу для їх виправлення, позивач міг повідомити про це суд у коректній формі, а не вдаючись до образливих нападок, вказівок у зухвалій формі та інших негативних висловлювань.

Згідно з ч. 3 ст. 44 ЦПК України якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Належним чином недоліків, про які вказано в ухвалі судді від 09 травня 2022 року, ОСОБА_1 не виправив.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

З цих підстав, беручи до уваги, що недоліки, про необхідність усунення яких зазначено в ухвалі судді від 09 травня 2022 року про залишення позовної заяви без руху, належним чином не виправлені, натомість ОСОБА_1 подав заяву, яка за своїм змістом та характером висловлювань розцінена судом як зловживання позивачем процесуальними правами, позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання батька слід повернути позивачу.

При цьому, повернення позовної заяви не порушує права позивача на доступ до суду, оскільки не перешкоджає повторному зверненню до суду із заявою по суті тих самих позовних вимог, із дотриманням обов`язку, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 43 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 44, 185, 260, 261, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суддя,

П О С Т А Н О В И Л А:

Повернути позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання батька.

Разом із заявою повернути ОСОБА_1 додані до неї документи.

Повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

СуддяН. М. Сташків