Ухвала

Іменем України

14 листопада 2022 року

м. Київ

справа № 935/978/20

провадження № 61-10445ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Сердюка В. В., Фаловської І. М.

розглянув касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» на постанову Житомирського апеляційного суду від 31 серпня 2022 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , за участю третьої особи - ОСОБА_2 , про звернення стягнення на предмет застави,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2020 року Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» (далі - ПАТ АБ «Укргазбанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , за участю третьої особи - ОСОБА_2 , та просило звернути стягнення на предмет застави - автомобіль «Mitsubishi Pajero Sport» (далі - автомобіль) за кредитним договором від 02 серпня 2007 року № А-60/07 у розмірі 59 814,80 дол. США та 1 493 422,79 грн.

Встановити початкову ціну автомобіля на рівні, не нижчому за звичайну ціну на цей вид майна.

За рахунок коштів, отриманих від реалізації автомобіля, задовольнити вимоги ПАТ АБ «Укргазбанк» в сумі 59 814, 80 дол. США та 1 493 422,79 грн.

Позов мотивувало тим, що 02 серпня 2007 року Відкрите акціонерне товариство акціонерного банку «Укргазбанк» (далі ВАТ АБ «Укргазбанк»), правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_2 уклали кредитний договір № А-60/07 для оплати придбаного автомобіля.

На забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 02 серпня 2007 року ВАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_2 уклали договір застави автомобіля.

У Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 05 вересня 2007 року зареєстровано обтяження на автомобіль.

ОСОБА_2 порушив умови кредитного договору та не виконав належним чином покладені на нього зобов`язання, у зв`язку з чим станом на 07 листопада 2019 року утворилася кредитна заборгованість у сумі 59 814,80 дол. США.

Рішенням від 14 грудня 2010 року Святошинський районний суд м. Києва у справі № 2-2750, звернув стягнення на автомобіль у рахунок заборгованості за кредитним договором.

ПАТ АБ «Укргазбанк» стало відомо, що автомобіль, який є предметом застави, відчужений ОСОБА_1 .

До банку для отримання дозволу на відчуження заставного транспортного засобу ОСОБА_2 не звертався.

Реалізація предмета застави без припинення обтяжень не припиняє заставу, а тому застава зберігає чинність при переході права власності на предмет застави до іншої особи.

Рішенням від 21 квітня 2021 року Коростишівський районний суд Житомирської області відмовив у задоволенні позову.

Постановою від 31 серпня 2022 року Житомирський апеляційний суд апеляційну скаргу ПАТ АБ «Укргазбанк» задовольнив частково.

Рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 21 квітня 2021 року скасував та ухвалив нове судове рішення.

Позов ПАТ АБ «Укргазбанк» задовольнив частково.

У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 02 серпня 2007 року № А-60/70 в сумі 33 752,14 дол. США звернув стягнення на предмет застави шляхом продажу на публічних торгах у порядку виконавчого провадження автомобіля, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, що буде проведена суб`єктом оціночної діяльності (незалежним експертом) на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

За рахунок коштів, отриманих від реалізації автомобіля, задовольнив вимоги ПАТ АБ «Укргазбанк» в сумі 33 752,14 дол. США, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту - 27 883,59 дол. США та заборгованості за процентами за користування кредитом - 5 868,55 дол. США.

У решті позову відмовив.

У касаційній скарзі, яка надійшла до Верховного Суду у жовтні 2022 року, ПАТ АБ «Укргазбанк» просить скасувати постанову Житомирського апеляційного суду від 31 серпня 2022 року в частині відмови у позові та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Крім того, ПАТ АБ «Укргазбанк» просив поновити строк на касаційне оскарження.

Частини друга та третя статті 390 ЦПК України передбачають, що учасник справи, якому повне судове рішення не вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Зважаючи на те, що копію постанови суду апеляційної інстанції особа, яка подала касаційну скаргу, отримала 21 вересня 2022 року та звернулася з касаційною скаргою протягом тридцяти днів з дня вручення судового рішення, строк на касаційне оскарження підлягає поновленню.

Підставою касаційного оскарження ПАТ АБ «Укргазбанк» зазначає неврахування судом апеляційної інстанції висновку щодо застосування статті 530 ЦК України у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 18 січня 2022 року у справі № 910/17048/17, від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 394 ЦПК України у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу суд може визнати таку касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).

Суди встановили, що 02 серпня 2007 року ВАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_2 уклали кредитний договір № А-60/07, за умовами якого ВАТ АБ «Укргазбанк» надав ОСОБА_2 кредит в сумі 32 990,00 дол. США на строк до 02 серпня 2014 року із сплатою процентів за користування кредитом, виходячи із 9,5 % річних.

Також сторони домовилися, що за порушення строків (термінів) повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, позичальник зобов`язаний сплатити банку пеню в розмірі 0,1 % від суми невиконаного зобов`язання за кожен день простроченого платежу від дня виникнення такої прострочки до повного погашення заборгованості.

Відповідно до пункту 1.4 кредитного договору, кредит наданий на придбання автомобіля.

На забезпечення виконання основного зобов`язання, 02 серпня 2007 року ВАТ АБ «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк», прийняв у заставу цей автомобіль.

У пункті 1.1 договору застави сторони досягли домовленості про забезпечення всіх вимог заставодержателя, які випливають із кредитного договору від 02 серпня 2007 року № А-60/07 (а також будь-яких додаткових угод до нього), укладеного між заставодержателем та заставодавцем, за умовами якого заставодавець зобов`язаний заставодержателю не пізніше 02 серпня 2014 року повернути кредит у розмірі 32 990,00 дол. США, сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 9,5 % річних та штрафні санкції у розмірі і у випадках, передбачених кредитним та цим договорами.

На час укладення договору застави спірний автомобіль належав ОСОБА_2 на праві власності (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 , видане Управлінням державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ в м. Києві (далі - УДАІ ГУ МВС в м. Києві)).

За договором застави, якщо на час настання терміну виконання зобов`язань за кредитним договором (сплата процентів та/або повернення кредиту), зобов`язання заставодавцем в повному обсязі або в частині виконано не буде, заставодержатель має право одержати задоволення своїх вимог шляхом звернення стягнення на предмет застави, а саме: за рахунок коштів, виручених від реалізації предмета застави, одержати задоволення своїх вимог на свій розсуд переважно перед іншими кредиторами або залишити у своїй власності предмет застави шляхом погашення заборгованості за кредитним договором за рахунок власних коштів у відповідності з цим договором.

Відповідно до цього договору заставодавець зобов`язаний не розпоряджатись предметом застави без письмової згоди заставодержателя.

Рішенням від 14 грудня 2010 року Святошинський районний суд м. Києва звернув стягнення на заставний автомобіль у рахунок заборгованості за кредитним договором у розмірі 31 550,97 дол. США та 27 777,74 грн, а також заборгованості із штрафу в розмірі 9 257,40 грн.

Суд апеляційної інстанції встановив, що у матеріалах справи відсутні докази, на підтвердження того, що спірний автомобіль був проданий у порядку, встановленому для виконання судового рішення.

Проте у виконавчому провадженні № 58984793 на спірний автомобіль накладений арешт та транспортний засіб оголошений у розшук.

У листі від 01 серпня 2019 року Регіональний сервісний центр Міністерства внутрішніх справ в м. Києві (далі - РСЦ МВС в м. Києві) повідомив, що автомобіль, який належав ОСОБА_2 , перереєстрований на ОСОБА_3 на підставі довідки-рахунку серії ААЕ №087439 від 14 березня 2015 року, що видана фізичній особі - підприємцю ОСОБА_4 .

Листом від 27 березня 2020 року РСЦ МВС в м. Києві повідомив, що згідно з даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, станом на 27 березня 2020 року спірний автомобіль 21 жовтня 2016 року зареєстрований за ОСОБА_1 .

Суд апеляційної інстанції встановив, що 21 жовтня 2016 року в Територіальному сервісному центрі МВС 1845 РСЦ МВС ОСОБА_6, в особі ОСОБА_5 , яка діяла на підставі доручення, та ОСОБА_1 уклали договір купівлі-продажу спірного автомобіля № 1845/2016/141312.

Відповідно до пункту 1.2 цього договору продавець гарантував, що майно, яке є предметом продажу за цим договором, належить йому на праві власності, не обтяжене арештом, у розшуку, заставі не перебуває, не є предметом спору у суді.

Суд встановив, що витягом про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна № 40482148 підтверджується, що на підставі договору застави від 02 серпня 2007 року зареєстровано 19 квітня 2013 року обтяження - заставу автомобіля, термін дії якого до 19 квітня 2018 року.

Суд апеляційної інстанції звернув увагу на те, що у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна були наявні відомості про обтяження автомобіля, у тому числі на період із 19 квітня 2013 року до 19 квітня 2018 року, а тому висновок суду першої інстанції про те, що на час придбання відповідачем транспортного засобу в реєстрі не було відомостей про обтяження автомобіля не відповідає обставинам справи.

Стаття 572 ЦК України та стаття 1 Законну України «Про заставу» передбачає, що застава є способом забезпечення зобов`язань; у силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом

Відповідно до частини першої статті 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Згідно із частиною першою статті 589 ЦК України у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Частини перша та друга статті 590 ЦК України передбачають, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом .

Згідно із частиною другою статті 17 Закону України «Про заставу» заставодавець може відчужувати заставлене майно тільки за згодою заставодержателя, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до статті 27 Закону України «Про заставу» застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи; застава зберігає силу і у випадках, коли в установленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги.

Зазначені норми застосовуються з урахуванням положень Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна.

Відповідно до частини третьої статті 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна.

Статтею 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено, що у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 ЦК України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна.

Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень.

У разі відчуження боржником предмета обтяження без згоди заставодержателя, обтяження рухомого майна, що є предметом застави, зберігає свою силу для нового власника (покупця) у разі, якщо воно зареєстроване в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна.

Покупець може бути добросовісним набувачем за умови, якщо на час укладення договору купівлі-продажу транспортного засобу в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна був відсутній відповідний запис.

Суд апеляційної інстанції встановив, що на час купівлі ОСОБА_1 автомобіля у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна були зареєстровані відомості про обтяження спірного автомобіля шляхом заборони на його відчуження (з 19 квітня 2013 року до 19 квітня 2018 року), яке передувало укладенню договору купівлі-продажу транспортного засобу (21 жовтня 2016 року).

Суд апеляційної інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять спростування тієї обставини, що ПАТ АБ «Укргазбанк», як заставодержатель, згоди на відчуження майна, яке перебуває у заставі, не надавало.

Скасовуючи рішення місцевого суду в частині розміру заборгованості та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позову в цій частині, апеляційний суд взяв до уваги, що сторони у кредитному договорі визначили строк кредитування до 02 серпня 2014 року, а тому нарахування процентів за користування кредитом можливо лише за період з 02 серпня 2007 року до 02 серпня 2014 року.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (частина перша статті 549 ЦК України).

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання, а пенею - неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частини друга та третя цієї статті).

Право позивача нараховувати проценти за кредитом припинилось зі спливом строку кредитування, а тому суд апеляційної інстанції обґрунтовано виходив із того, що вимога позивача про стягнення нарахованої на тіло та проценти пені за період з 08 листопада 2016 року до 07 листопада 2019 року є необґрунтованою.

У постановах від 18 січня 2022 року у справі № 910/17048/17 та від 28 березня 2018 року № 444/9519/12, про які зазначив заявник, як приклад неоднакового застосування норм права, Велика Палата Верховного Суду виклала правовий висновок про те, що строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання.

Отже, закінчення строку договору, який був належно виконаний лише однією стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов`язків під час дії договору.

Поняття «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання» охарактеризовані у статті 530 ЦК України. Згідно з приписами її частини першої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Таким чином, суд апеляційної інстанції, ухвалюючи нове рішення, яким задовольнив вимоги в сумі 33 752,14 дол. США, обґрунтовано виходив із того, що нарахування процентів за кредитом припинилося зі спливом строку кредитування.

Саме по собі посилання на неоднакове застосування положень ЦК України у різних справах хоч і у подібних правовідносинах, але з різними встановленими обставинами, не має правового значення для цієї справи та не свідчить про різне застосування чи тлумачення норм матеріального права.

Доводи касаційної скарги висновку суду апеляційної інстанції не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції згідно зі статтею 400 ЦПК України.

Зі змісту касаційної скарги та доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що скарга є необґрунтованою, а Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку.

Підстави, передбачені статтею 411 ЦПК України, для скасування судового рішення, що оскаржене, відсутні.

Керуючись статтею 390, пунктом 5 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Поновити Публічному акціонерному товариству акціонерному банку «Укргазбанк» строк на касаційне оскарження постанови Житомирського апеляційного суду від 31 серпня 2022 року.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» на постанову Житомирського апеляційного суду від 31 серпня 2022 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , за участю третьої особи - ОСОБА_2 , про звернення стягнення на предмет застави.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ю. Мартєв В. В. Сердюк І. М. Фаловська