Справа № 366/2068/21
Провадження № 2/366/76/22
22 лютого 2022 року смт. Іванків
Іванківський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді Гончарука О.П.,
за участю секретаря судових засідань Онищенко В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Іванків цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
До Іванківського районного суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
В обґрунтування позову позивач посилалась на наступні обставини.
Позивач є співвласником жилої квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить їй на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 20.05.2008р.
В будинку зареєстрований її колишній чоловік ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідач не проживає в зазначеному житловому будинку з 1998 року, про що свідчить довідка та акт підтвердження факту не проживання на території Іванківської селищної ради.
Оскільки за місцем реєстрації відповідач не проживає, у позивача виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які не надають, але нараховуються на нього.
Просить суд, визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
Позивач звернулась до суду із заявою, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив.
Згідно вимог статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки відповідач був повідомлений належним чином про слухання справи, не повідомив суд про причини своєї неявки, відзиву на позов до суду не надав. Позивач не заперечувала проти заочного розгляду справи.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , дійсно належить на праві приватної, спільної, часткової власності гр. ОСОБА_1 та членам її сім`ї ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в рівних частках кожному. Квартира приватизована згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» 33,9 кв.м., а відновна вартість на момент приватизації 5,93 грн., про що видане свідоцтво про право на житло № НОМЕР_1 від 20.05.2008 року /а.с.4/.
Разом з позивачем та її доньками, у зазначеному житловому будинку, зареєстрований ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 23.08.1996 року по даний час, проте з 1998 року і до теперішнього часу за вказаною адресою не проживає.
Відповідно до ч.1 ст. 156 Житлового Кодексу Української РСР від 30.06.1983 члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
У ч. 3 ст.156 Житлового Кодексу Української РСР від 30.06.1983 зазначено, що члени сім`ї власника будинку (квартири) зобов`язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту.
Факт не проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вказаному житловому приміщенні, розташованому за адресою: Київська область, Вишгородський район, підтверджується актом про не проживання № 269 від 30.07.2021р. з якого вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1 , 1971 р.н., ОСОБА_3 , 1990 р.н., ОСОБА_5 , 1995 р.н., ОСОБА_6 , 2009 р.н., ОСОБА_2 , 1966 р.н., проведено обстеження зазначеної квартири, та встановлено, що фактично у квартирі проживають: ОСОБА_1 , 1971 р.н., та ОСОБА_6 , 2009 р.н./а.с.6/.
В ст. 317 ЦК України визначено зміст права власності, який полягає в тому, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Разом з тим, Глава 23 Цивільного кодексу України встановлює, що громадянин, який став власником житла, має право розпоряджатися ним на свій розсуд.
Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.
Згідно з ч.2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 понад двадцяти чотирьох років, без поважних причин у вказаному житловому приміщенні не проживає, участі в утриманні будинку не приймає, особисті речі за місцем реєстрації не зберігає.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням підлягають задоволенню, а ОСОБА_2 необхідно визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме, квартирою АДРЕСА_2 .
На підставі статей391,405ЦК України та керуючись статтями10,12,81,263,265,280-281 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме, жилою квартирою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , суму сплаченого судового збору в розмірі 908,0 грн. (дев`ятсот вісім грн. 00 коп.)
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Суддя: О.П. Гончарук