СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/23518/20

пр. № 2/759/975/22

13 вересня 2022 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Журибеда О.М.

за участю секретаря - Мурга Т.С., Багінської І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Дванадцята Київська державна нотаріальна контора про встановлення факту окремого проживання, припинення шлюбних відносин та усунення від права на спадкування,-

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Дванадцята київська державна нотаріальна контора про встановлення факту окремого проживання та припинення шлюбних відносин та усунення від права на спадкування.

Позов мотивований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилася спадщина після померлого рідного брата, ОСОБА_3 і позивач звернулася до приватного нотаріуса київського міського нотаріального округу Кравченко О.В. із заявою про відкриття спадщини, в той же час стало відомо, що спадкову справу було відкрито державаним нотаріусом 12 Київської державної нотаріальної контори 27.07.2020 року.

13.08.2020 року позивач звернулась до 12 Київської державної нотаріальної контори із заявою про намір отримати спадщину.

09.01.2020 року ОСОБА_3 , звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу.

11.07.2020 року ОСОБА_3 загинув і справу було закрито в зв`язку зі смертю.

Вважає, що намір ОСОБА_3 був остаточним і примирення вже було неможливе.

Вказує, що покійний з ведмовідачем спільне господарствоне вели, а з жовтня 2019 року ОСОБА_3 взагалі переїхав до позивача.

Отже, фактичним припиненням шлюбних відносин між сторонами можна вважати жовтень 2019 року, коли спадкодавець з речами переїхав до своїє рідної сестри.

Також вважає, фактом припинення шлюбних відносин є звернення ОСОБА_3 з позовом про розірвання шлюбу.

Щодо майна, яке було придбано за час шлюбу, є автомобілі, які усною домовленістю були залишені відповідачці.

Після участі в АТО, ОСОБА_3 як учасник бойових дій отримав спірну квартиру, проте право власності належним чином зареєструвати не встиг, оскільки загинув.

Таким чином квартира в АДРЕСА_1 не є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, оскільки була отримана спадкодавцем в нагороду за участь в АТО, як учасник бойових дій.

У зв`язку з вищевикладеним позивач звернулась з вказаним позовом до суду в якому просить: встановити факт окремого проживання та припинення шлюбних відносин між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з жовтня 2019 року; усунути ОСОБА_2 від права на спадкування після ОСОБА_3 .

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 31.12.2020 року відкрито провадження по справі та призначено в підготовче судове засідання.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 31.12.2020 року у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову відмовлено.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_4 просили позов задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.

Представники відповідача ОСОБА_5 , ОСОБА_6 в судовому засіданні просили відмовити в задоволенні позову, посилаючись на доводи зазначені у відзиві на позовну заяву.

Вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 є рідною сестрою померлого ОСОБА_3 .

З наданої копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 виданого 07.09.2017 року, вбачається що ОСОБА_3 та ОСОБА_7 в Бахмутському міському відділі реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області зареєстрували шлюб 07.09.2017 року, про що зроблено відповідний актовий запис за № 439 (а.с.56).

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер (а.с.67).

Відповідач як спадкоємець першої черги звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини (а.с.66).

Судом встановлено, що померлий ОСОБА_3 09.01.2020 року звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 18.09.2020 року № 759/216/20 позов ОСОБА_3 про розірвання шлюбу закрито.

З матеріалів справи вбачається, що розпорядженням Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації від 22.02.2019 року № 89 ОСОБА_3 надано жиле приміщення на сім`ю з однієї особи, а саме квартиру АДРЕСА_2 (а.с. 11).

З даного розпорядження вбачається, що ОСОБА_2 проживає в квартирі АДРЕСА_3 , яка належить ОСОБА_2 , де зареєстровано 2 особи (він, дружина).

Відповідно до акта від 07.11.2020 року підписаного ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 померлий ОСОБА_3 постійно проживав у своєї сестри ОСОБА_1 , за адресою АДРЕСА_4 в період з жовтня 2019 року по квітень включно 2020 року (а.с.15).

Крім того, відповідно до акта № 45 від 20.07.2020 року складений майстром технічної дільниці «ЖЕД № 8-9» ОСОБА_11 , підписаний ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та засвідчений начальникому «ЖЕД № 8-9» вбачається, що померлий ОСОБА_3 проживав за зазначеною адресою без реєстрації до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с 49).

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_1 пояснила, що є сестрою померлого та дізналась про фактичне припинення шлюбу його з відповідачем, коли він до неї приїхав і виявив бажання розірвати шлюб з відповідачем. Вказала ,що померлий проживав разом з нею з вересня 2019 року і в березні 2020 року виїхав.

Свідок ОСОБА_15 пояснив, що протягом останнього часу в померлого та відповідача погіршились стосунки, були сварки.

Свідки ОСОБА_12 , ОСОБА_16 , в судовому засіданні пояснили, що не одноразово бачили померлого, остінній припарковував свій мотоцикл біля будинку, ходив за продуктами, мав доступ до квартири в якій вони проживали разом з відповідачем.

Свідок ОСОБА_17 пояснила, що є донькою відповідача та до моменту смерті ОСОБА_3 проживали разом за адресою АДРЕСА_5 .

Свідок ОСОБА_18 пояснила, що є подругою відповідача, остання не розповідала про проблеми з своїм чоловіком-померлим, навпаки вказала, що вони були счастливі.

Суд критично оцінює свідчення свідків ОСОБА_1 , ОСОБА_15 , допитаних в судовому засіданні, оскільки вони можуть бути зацікавленими особами у справі.

Також за клопотанням сторони позивача судом досліджено аудіозапис з компакт-диску, на якому зафіксовані розмови між померлим ОСОБА_3 та відповідачем, а саме побутова сварка, яка підтверджує лише факт сварки і непорозуміння між подружжям на побутовому грунті.

За приписами ст. 119 СК України встановлення режиму окремого проживання у разі неможливості чи не бажання дружини і (або) чоловіка проживати спільно здійснюється виключно за рішенням суду, ухваленим за заявою подружжя або за позовом одного з них.

Подружжя або один з них не зверталися до суду із заявою про встановлення режиму окремого проживання, а встановлення факту окремого проживання подружжя не передбачено законом та не тягне за собою юридичних наслідків для позивача.

За таких обставин, вимоги позивача про встановлення факту окремого проживання подружжя не підлягають задволенню.

Не містять правового підгрунття й вимоги позивача про припинення шлюбних відносин з огляду на наступне.

Стаття 21 СК України встановлює, що шлюбом є смайний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Стаття 104 СК України встановлює, що шлюб припиняється внаслідок смерті одного з подружжя або оголошення його померлим; шлюб припиняється внаслідок його розірвання; якщо один із подружжя помер до набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу, вважається, що шлюб припинився внаслідок його смерті; якщо у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу один із подружжя помер, вважається, що шлюб припинився внаслідок його розірвання.

Стаття 105 СК України унормовує, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя відповідно до статті 106 або одного з них відповідно до статті 107 цього Кодексу ; шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 109 цього Кодексу ; шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Отже, перелік процесуально-правових підстав для розірвання шлюбу міститься у ст. 105 СК України, і ці підстави можуть бути реалізовані лише подружжям.

Як встановлено судом, позивач ОСОБА_1 є рідною сестрою померлого ОСОБА_3 .

Відповідно до ст. 1261 ЦК України до першої черги спадкоєиців за законом відносяться діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 1262 ЦК України до другої черги спадкоємців за законом відносяться рідні брати та сестри спадкодавця.

За правилами ч. 2 ст. 1258 ЦК України кожна наступна черга сподкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від прийняття.

Вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред`явлена особою, для якої таке усунення зумовлює пов`язані із спадкуванням права та обов`язки (збільшення частки у спадщині, зміна черговості одерження права на спадкування) одночасно з її позовом про одерження права на спадкування з підстав, визначених у ч. 2 ст. 1259 ЦК України.

Відповідно до ст. 1224 ЦК України не мають права на спадкування особи, які умисно позбавили життя спадкодавця чи будь-кого з можливих спадкоємців або вчинили замах на їхнє життя; положення абзацу першого цієї частини не застосовується до особи, яка вчинила такий замах, якщо спадкодавець, знаючи про це, все ж призначив її своїм спадкоємцем за заповітом ; не мають права на спадкування особи, які умисно перешкоджали спадкодавцеві скласти заповіт, внести до нього зміни або скасувати заповіт і цим сприяли виникненню права на спадкування у них самих чи в інших осіб або сприяли збільшенню їхньої частки у спадщині; не мають права на спадкування за законом батьки після дитини, щодо якої вони були позбавлені батьківських прав і їхні права не були поновлені на час відкриття спадщини; не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом ; не мають права на спадкування за законом одна після одної особи, шлюб між якими є недійсним або визнаний таким за рішенням суду. Якщо шлюб визнаний недійсним після смерті одного з подружжя, то за другим із подружжя, який його пережив і не знав та не міг знати про перешкоди до реєстрації шлюбу, суд може визнати право на спадкування частки того з подружжя, хто помер, у майні, яке було набуте ними за час цього шлюбу; за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані ; положення цієї статті поширюються на всіх спадкоємців, у тому числі й на тих, хто має право на обов`язкову частку у спадщині, а також на осіб, на користь яких зроблено заповідальний відказ.

Отже, статтею 1224 ЦК України встановлено вичерпний перелік пістав усунення від права на спадкування.

Судом встановлено, що на момент загибелі померлого ОСОБА_3 останній перебував у шлюбі з відповідачем, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 07.09.2017.

Враховуючи вищезазначені норми права, обставини справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі.

В порядку ст. 141 ЦПК України, судові витрати у справі слід залишити за позивачем.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Дванадцята Київська державна нотаріальна контора про встановлення факту окремого проживання, припинення шлюбних відносин та усунення від права на спадкування - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення

Повний текст рішення виготовлено 22.09.2022 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Журибеда