Справа № 455/1410/22
Провадження № 2/455/573/2022
РІШЕННЯ

Іменем України

17 листопада 2022 року м.Старий Самбір

Старосамбірський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Клімченка М.І.,

секретаря судового засідання Шайди Н.М.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Старосамбірської міської ради Самбірського району Львівської області, треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом,

ВСТАНОВИВ:

17.10.2022 позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними господарськими спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позову зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у с.Тершів Старосамбірського району Львівської області помер батько позивачки, ОСОБА_4 . Після смерті батька була заведена спадкова справа №97/2022. Позивачка, як спадкоємець за законом звернулася до Старосамбірської державної нотаріальної контори Львівської області для того, щоб подати заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину, а саме житловий будинок з надвірними господарськими спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , однак отримала відмову у зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу. У зв`язку з наведеним, з метою захисту своїх спадкових прав, позивачка звернулася до суду з даним позовом.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.10.2022 справа передана для розгляду судді Клімченку М.І.

Ухвалою судді від 18.10.2022 відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження.

Ухвалою суду від 02.11.2022 витребувано копію матеріалів спадкової справи №97/2022.

В підготовче судове засідання позивачка не з`явилася, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлялася, надала через канцелярію суду заяву, відповідно до якої, просила справу розглянути за її відсутністю, позов підтримала.

Представник відповідача у підготовче судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлявся, проте від представника відповідача на адресу суду надійшла заява, в якій останній просить справу розглядати у їх відсутності, проти позову не заперечує.

Треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в підготовче судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлялися, надали через канцелярію суду заяви, відповідно до яких просили справу розглянути за їх відсутністю, проти задоволення позову не заперечували.

Оскільки в судове засідання не з`явилися всі учасники справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України, не здійснюється.

Згідно частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд вважає, що у відповідності до вимог статей 200, 206 ЦПК України у справі можливо ухвалити рішення про задоволення позову при проведенні підготовчого засідання.

Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 15.10.2021 відкрилася спадщина на належне йому майно (а.с.9).

Позивачка ОСОБА_5 є донькою ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 (а.с.11).

З свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3 вбачається, що позивачка ОСОБА_6 після одруження змінила прізвище на ОСОБА_7 (а.с. 12).

Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи, ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за адресою АДРЕСА_1 з 17.03.2009 по теперішній час (а.с.32).

З довідки, виданої Тершівським старостинським округом виконкому Старосамбірської міської ради Самбірського району Львівської області від 20.09.2022 за №524 вбачається, що ОСОБА_4 на день смерті був зареєстрований та проживав за адресою АДРЕСА_1 , також на день смерті в будинку були зареєстровані ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . Виконкомом Тершівської сільської ради заповіт від імені ОСОБА_4 не посвідчувався (а.с.21).

Спадкоємців до обов`язкової частки у спадщині судом не встановлено.

Як вбачається із матеріалів спадкової справи №97/2022, заведеної Старосамбірською державною нотаріальною конторою Львівської області після смерті ОСОБА_4 , з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом звернулася лише позивачка ОСОБА_1

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подані заяви до Старосамбірської державної нотаріальної контори про відмову від спадщини.

Як вбачається із свідоцтва на забудову садиби в сільських населених пунктах Української РСР та технічного паспорту на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 дійсно був власником житлового будинку з надвірними господарськими спорудами по АДРЕСА_1 (а.с. 15, 17-20).

Відповідно до довідки Самбірського МБТІ від 28.03.2022 №442 згідно записів реєстрових книг право власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 не зареєстровано (а.с.16).

Із матеріалів вищевказаної спадкової справи також відомо, що позивачці відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказаний житловий будинок, оскільки нею не подано оригіналу правовстановлюючого документа на дане майно.

Таким чином, через відсутність правовстановлюючих документів на спірний житловий будинок позивачка не може в позасудовому порядку в повній мірі оформити свої спадкові права та одержати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на дане спадкове майно, у зв`язку із чим звернулася до суду із зазначеним позовом.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Стаття 41 Конституції України наголошує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Згідно із частиною 1 статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (стаття 317 ЦК України).

Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до частини 1 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способом захисту цивільних прав та інтересів згідно статті 16 цього Кодексу може бути, зокрема, визнання права.

Так, відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця).

Згідно статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У відповідності до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч. 1 ст. 1297 ЦК України).

Практика Верхового Суду України (п. 23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008) при розгляді справ даної категорії вказує на те, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Таким чином, з огляду на наведені положення закону та враховуючи встановлені судом обставини справи, суд вважає, що після смерті спадкодавця ОСОБА_4 належне йому право власності на житловий будинок, перейшло за загальними правилами спадкування за заповітом до ОСОБА_1 (позивачки у справі). Однак, оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право спадщину, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на дане нерухоме майно, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування.

Отже, визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону та не порушує права свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позову в повному обсязі.

Керуючись статтями 12, 13, 76-81, 89, 200, 206, 247, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (РНОКПП НОМЕР_4 ), уродженкою села Тершів Старосамбірського району Львівської області, зареєстрованою по місцю проживання за адресою: АДРЕСА_2 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Львівського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ознайомитись з повним текстом судового рішення, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Повний текст судового рішення складено 17.11.2022.

Суддя М.І. Клімченко