Справа № 598/1641/22
провадження № 2/598/440/2022
РІШЕННЯ

іменем України

"14" грудня 2022 р. Збаразький районний суд Тернопільської області

в складі : головуючого Гудими І.В.

секретаря Жиляк Н.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в місті Збаражі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в :

До Збаразького районного суду звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що шлюб між сторонами було зареєстровано 08 липня 2016 року у відділу ЗАГС Пестовського районного комітету ЗАГС і ООДМС Новгородської області Російської Федерації, актовий запис за №68. В шлюбі неповнолітніх дітей немає. Протягом спільного проживання між сторонами виникали суперечки, непорозуміння з причин різних поглядів на життя. В даний час сім`я фактично розпалася, спільне проживання стало неможливим та з серпня 2017 року подружні відносини припинилися, а тому позивач не бажає надалі залишатися в шлюбі, оскільки це суперечить її інтересам.

Ухвалою Збаразького районного суду Тернопільської області від 24 жовтня 2022 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, однак на адресу суду від неї надійшла заява, в якій вона просить справу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримує.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, хоча про день, час і місце слухання справи був повідомлений належним чином. Не повідомив відповідач і про причини своєї неявки в судове засідання. Також відповідачем не було подано відзиву на позов.

Відповідно до ухвали Збаразького районного суду Тернопільської області від 14 грудня 2022 року вирішено проводити заочний розгляд даної цивільної справи.

Дослідивши докази по справі, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги, виходячи із наступного.

Так, відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Згідно з ч. 5 ст.5 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Водночас, положеннями ч.ч. 3, 4 ст.56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням прав дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно із ст. 497 ЦПК України підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Виходячи з положень Закону України «Про міжнародне приватне право», припинення шлюбу з іноземним громадянином здійснюється відповідно до наступних положень: спільного особистого закону подружжя права держави, громадянами якої вони є; права держави, в якій подружжя постійно проживало; права, з яким обидва подружжя мають тісний зв`язок. Подружжя, яке не має спільного особистого закону, може обрати право, що буде застосовуватися до правових наслідків шлюбу, якщо подружжя не має спільного місця проживання або якщо особистий закон жодного з них не збігається з правом держави їхнього спільного місця проживання. Вибір права обмежений лише правом особистого закону одного з подружжя.

Статтею 63 Закону України «Про міжнародне приватне право» передбачено, що припинення шлюбу та правові наслідки його припинення визначаються правом, яке діє в даний час щодо правових наслідків шлюбу.

Під час розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства, один з яких проживає в Україні, питання підсудності визначається за загальними правилами, встановленими статтями 27, 28 ЦПК України.

Отже в разі проживання одного з подружжя на території України на час розлучення розірвання шлюбу провадиться за законодавством України.

Згідно п.2 ст.28 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах (укр/рос) в редакції від 21.01.2006 року зазначається, що якщо один з подружжя є громадянином однієї Договірної Сторони, а другий іншої Договірної Сторони, застосовується законодавство Договірної Сторони, установа якої розглядає справу про розірвання шлюбу.

Пунктом 2 статті 29 Конвенції визначено, що по справах про розірвання шлюбу у випадку, передбаченому пунктом 2 статті 28 компетентні установи Договірної Сторони, на території якої проживає подружжя. Якщо один з подружжя проживає на території однієї Договірної Сторони, а другий - на території іншої Договірної Сторони, по справах про розірвання шлюбу компетентні установи обох Договірних Сторін, на територіях яких проживає подружжя.

У зв`язку із порушенням російською федерацією цілей та принципів статуту ООН, Гельсінського Заключного акту, Паризької Хартії для Нової Європи та ряду інших документів ОБСЄ, у зв`язку із широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти суверенітету та територіальної цілісності України, Міністерство закордонних справ України 24.02.2022 нотифікувало МЗС РФ про прийняте Україною рішення розірвати дипломатичні відносини з Росією, що були встановлені Протоколом про встановлення дипломатичних відносин між Україною та російською федерацією від 14.02.1992. Відтак, діяльність дипломатичних представництв України в Росії та Росії в Україні, а також будь-яке дипломатичне спілкування припинені відповідно до Віденської конвенції про дипломатичні зносини 1961 року.

В судовому засіданні встановлено, що шлюб між позивачкою ОСОБА_1 , громадянкою України, та відповідачем ОСОБА_2 , громадянином Російської Федерації, було зареєстровано 08 липня 2016 року у відділі ЗАГС Пестовського районного комітету ЗАГС і ООДМС Новгородської області Російської Федерації, актовий запис за №68. В шлюбі дітей немає. Протягом спільного проживання між сторонами виникали суперечки, непорозуміння, сварки з причин різних поглядів на життя. В даний час сім`я фактично розпалася, спільне проживання стало неможливим та з серпня 2017 року подружні відносини припинилися, а тому позивач не бажає надалі залишатися в шлюбі, оскільки це суперечить її інтересам. Дані обставини знайшли своє підтвердження свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.16), копіями листків з паспорта громадян України ОСОБА_1 (а.с.7), поясненнями позивача, що викладені у позовній заяві.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про міжнародне приватне право» правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином.

Судом встановлено, що позивачка є громадянкою України, яка обґрунтовуючи свій позов, зазначила, що вона проживає за адресою АДРЕСА_1 .

Відтак, враховуючи, що позивачка є громадянкою України, проживає на території України, де має постійне зареєстроване місце проживання, суд вважає за необхідне до зазначених правовідносин при вирішенні справи про розірвання шлюбу застосувати законодавство України.

Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Отже, зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу.

Згідно з ч. 2 ст. 104 та ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 СК України.

Відповідно до ч.1 ст. 110, ст. 112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Аналізуючи норми чинного законодавства, слід дійти висновку, що суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо.

Виходячи з засад сімейного законодавства, шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків.

За вказаних обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, сім`я фактично розпалася, зберегти її немає можливості, а тому шлюб слід розірвати.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.12, 81, 259, 263, 265, 279, 280, 281, 282, 284, 352, 354, 497ЦПК України, ст.ст. 5, 24, 56, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України, ст. 5 Конституції України, Законом України «Про міжнародне приватне право», суд,

в и р і ш и в :

Шлюб, зареєстрований 08 липня 2016 року у відділі ЗАГС Пестовського районного комітету ЗАГС і ООДМС Новгородської області Російської Федерації, актовий запис за №68, між ОСОБА_2 (останнє відоме місце проживання пер.Безимяний м.Пестово Пестовського району Новгородської області Російської Федерації) та ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ), розірвати.

Вказане заочне рішення суду може бути переглянуте Збаразьким районним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача, яку слід подати до суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Дане рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складено 14 грудня 2022 року.

СУДДЯ Ігор ГУДИМА