Постанова

Іменем України

23 грудня 2022 року

м. Київ

справа № 2-2672/10

провадження № 61-11023св22

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротенка Є. В. (судді-доповідача), Зайцева А. Ю., Тітова М. Ю.,

учасники справи:

заявник (стягувач) - Акціонерне товариство «УкрСиббанк»,

заінтересовані особи (боржники): ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в інтересах яких діє представник - адвокат Пасічник Сергій Петрович, на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 травня 2022 року у складі судді Палінчака О. М. та постанову Хмельницького апеляційного суду від 03 жовтня 2022 року у складі колегії суддів: Талалай О. І., Корніюк А. П., П`єнти І. В.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст вимог заяви

У грудні 2021 року Акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - АТ «УкрСиббанк», банк) звернулось до суду із заявою про видачу дублікатів виконавчих листів у справі № 2-2672/10.

Заява мотивована тим, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04 серпня 2010 року у справі № 2-2672/10 стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АТ «УкрСибанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 271 599,14 грн, пеню в розмірі 745,78 грн, 1 700,00 грн судового збору та 120,00 грн витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільних справ, а всього - 274 164,92 грн.

25 лютого 2011 року Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області було видано виконавчі листи по справі № 2-2672/10.

Після видачі виконавчих документів представником АТ «УкрСиббанк» було направлено заяви про відкриття виконавчих проваджень до відповідного органу державної виконавчої служби.

18 серпня 2021 року представником стягувача до Другого відділу державної виконавчої службиу м. Хмельницькому Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) було направлено адвокатські запити по боржникам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Зі змісту відповідей на адвокатські запити стало відомо, що на виконанні у Другому відділі державної виконавчої служби у м. Хмельницькому Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) перебувало виконавче провадження № 38773589 про стягнення на користь АТ «УкрСиббанк» з ОСОБА_1 боргу у сумі 274 164,92 грн у період з 16 липня 2013 по 30 вересня 2019 року та виконавче провадження № 37495057 про стягнення з ОСОБА_2 боргу у сумі 274 164,92 грн у період з 10 квітня 2013 року по 15 жовтня 2019 року.

Представник заявника вказував, що станом на 08 грудня 2021 року оригінали виконавчих листів № 2-2672/10 по боржникам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та постанови про повернення виконавчого документа стягувачу на адресу банку не надходили, тому виконавчі листи слід вважати втраченими.

При цьому вважав, що строк пред`явлення виконавчих документів до виконання не закінчився, оскільки 30 вересня 2019 року по боржнику ОСОБА_1 та 15 жовтня 2019 року по боржнику ОСОБА_2 державним виконавцем були винесені постанови про повернення виконавчих документів стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення суду, що свідчить про те, що строк пред`явлення виконавчих документів до виконання переривався.

У зв`язку із цим, строк пред`явлення виконавчих листів до виконання на момент подання заяви про видачу їх дублікатів не закінчився і виконавчі листи № 2-2672/10 можуть бути пред`явлені до виконання до 30 вересня 2022 року по боржнику ОСОБА_1 та до 15 жовтня 2022 року по боржнику ОСОБА_2 .

Посилаючись на викладені обставини, АТ «УкрСиббанк» просило задовольнити заяву.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 травня 2022 року заяву задоволено.

Видано дублікати виконавчих листів по справі № 2-2672/10 на виконання рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04 серпня 2010 року (рішення набрало законної сили 11 листопада 2010 року) за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та зустрічним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ПАТ «УкрСиббанк» про визнання недійсними додаткових угод та зобов`язання провести перерахунок відсотків за споживчим кредитом, про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості по кредиту в сумі 271 599,14 грн, 745,78 грн пені, 1 700,00 грн судового збору, 120 грн витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільних справ, а всього - 274 164,92 грн.

Ухвала суду першої інстанції мотивована наявністю правових підстав для видачі дублікатів виконавчих листів, оскільки заявником доведено факт їх втрати, а строк пред`явлення виконавчих документів до виконання переривався, тому на даний час ще не закінчився.

Не погодившись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали апеляційну скаргу.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 03 жовтня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 і ОСОБА_2 залишено без задоволення, а ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 травня 2022 року - без змін.

Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають встановленим обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

02 листопада 2022 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в інтересах яких діє представник - адвокат Пасічник С. П., засобами поштового зв`язку звернулись до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 травня 2022 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 03 жовтня 2022 року.

В касаційній скарзі заявники, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, просять скасувати оскаржені судові рішення та ухвалити нове рішення у справі, яким відмовити у задоволенні заяви.

Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржувані судові рішення ухвалені з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного дослідження усіх доказів та обставин, що мають значення для справи.

Доводи інших учасників справи

08 грудня 2022 року від АТ «УкрСиббанк» до Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу, у якій банк просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а судові рішення - без змін, посилаючись на їх законність та обґрунтованість.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Ухвалою Верховного Суду від 18 листопада 2022 року відкрито касаційне провадження за поданою касаційною скаргою та витребувано матеріали цивільної справи із суду першої інстанції.

01 грудня 2022 року матеріали цивільної справи надійшли до Верховного Суду.

Фактичні обставини справи

Судами встановлено, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04 серпня 2010 року у справі № 2-2672/10 стягнуто солідарно з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитом у сумі 271 599,14 грн, 745,78 грн пені, 1 700,00 грн судового збору, 120,00 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а всього - 274 164, 92 грн.

25 лютого 2011 року Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області було видано виконавчі листи по справі № 2-2672/10.

Вказані виконавчі листи звернено до примусового виконання.

Згідно з відповіддю від 26 серпня 2021 року № 8366-2021/11-21/8867-2021/11 на адвокатський запит від 18 серпня 2021 року на виконанні у Другому відділі державної виконавчої служби у м. Хмельницькому Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) у період з 16 липня 2013 року по 30 вересня 2019 року перебувало виконавче провадження № 38773589 в порядку примусового виконання виконавчого листа Хмельницького міськрайонного суду № 2-2672/10 від 25 лютого 2013 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «УкрСиббанк» боргу у сумі 274 164,92 грн. 30 березня 2019 року державним виконавцем винесена постанова про повернення виконавчого документа на підставі пункту 9 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», копію постанови та виконавчий лист направлено листом на адресу заявника. Повторно до примусового виконання виконавчий лист суду не надходив.

Згідно з відповіддю від 27 серпня 2021 року № 8711-2021/11-21/9022-2021/11 на адвокатський запит від 18 серпня 2021 року на виконанні у Другому відділі державної виконавчої служби у м. Хмельницькому Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) у період з 10 квітня 2013 року по 15 жовтня 2019 року перебувало виконавче провадження № 37495057 в порядку примусового виконання виконавчого листа Хмельницького міськрайонного суду № 2-2672/10 від 25 лютого 2013 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ «УкрСиббанк» боргу у сумі 274 164,92 грн. 15 жовтня 2019 року державним виконавцем винесена постанова про повернення виконавчого документа на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», копію постанови та виконавчий лист направлено листом на адресу заявника. Повторно до примусового виконання виконавчий лист суду не надходив.

Постанови про завершення виконавчих проваджень та оригінали виконавчих листів № 2-2670/10 до стягувача АТ «УкрСиббанк» не повертались.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених

у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до частини другої статті 2 ЦПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржувані ухвала суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції відповідають.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 9 частини другої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковими до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно з підпунктом 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення»

ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, вкрадено, знищено або істотно пошкоджено.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа, а суд має перевірити, чи не було виконано рішення суду на підставі якого його видано, чи не втратило судове рішення законної сили, чи не пропущений строк на пред`явлення до виконання.

Частиною четвертою статті 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, якщо строк для пред`явлення виконавчого документу до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

У постанові від 19 квітня 2021 року у справі № 2-1316/285/11 (провадження № 61-34св21) Верховний Суд зазначив, що єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. Сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року у справі № 2-6471/06 (провадження № 61-11034св19)

та від 03 лютого 2021 року у справі № 643/20898/13-ц (провадження

№ 61-17590св20).

Таким чином, обов`язковою умовою для видачі дубліката виконавчого листа є звернення із такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду.

У відповідності до частини першої статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» (тут і далі - в редакції, чинній на момент повернення виконавчих документів стягувачу) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони (частина п`ята статті 12 Закону України «Про виконавче провадження»).

У справі, яка переглядається, судами попередніх інстанцій встановлено, що виконавче провадження № 38773589, в якому боржником вказано ОСОБА_1 , завершено 30 вересня 2019 року на підставі пункту 9 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», а виконавче провадження № 37495057, в якому боржником вказано ОСОБА_2 , завершено 15 жовтня 2019 року на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження». Тобто виконавчі листи повернуті у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення суду.

При цьому суди дійшли висновку, що виконавчі листи втрачені при їх пересилці з виконавчої служби до стягувача.

Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України. Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18).

Установивши, що виконавчі провадження № № 38773589, 37495057, в яких боржниками є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , завершені 30 вересня 2019 року та 15 жовтня 2019 року відповідно, оригінали виконавчих листів втрачено при їх пересилці з органу державної виконавчої служби до банку, а також те, що судове рішення, на підставі якого їх видано, не виконано, ураховуючи, що строк пред`явлення виконавчих листів відносно указаних боржників не сплив, оскільки переривався, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для видачі дублікатів виконавчих листів у справі № 2-2672/10 про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АТ «УкрСиббанк» заборгованості.

Доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують, на законність оскаржуваних судових рішень не впливають, зводяться до власного тлумачення норм права, необхідності переоцінки доказів, що відповідно до статті 400 ЦПК України не належить до повноважень суду касаційної інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів залишає касаційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції - без змін, оскільки підстави для їх скасування відсутні.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , подану представником - адвокатом Пасічником Сергієм Петровичем, залишити без задоволення.

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 травня 2022 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 03 жовтня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Коротенко

А. Ю. Зайцев

М. Ю. Тітов