Єдиний унікальний номер 341/2066/21
Номер провадження 2/341/80/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2022 року місто Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області в складі головуючого-судді Гаполяка Т.В. розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

в с т а н о в и в :

1.Стислий виклад позиції позивача, відповідача.

ОСОБА_1 звернулася до Галицького районного суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_2 та просить визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням будинком за адресою: АДРЕСА_1 .

Обґрунтовуючи позовні вимоги покликається на те, що вона є власницею будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з нею в даному будинку зареєстрований її колишній чоловік ОСОБА_2 , який з 2017 року в ньому не проживає, не здійснює оплату комунальних послуг.

Та обставина, що окрім неї у належному їй будинку зареєстрований ОСОБА_2 , обмежує її право на вільне володіння, користування та розпорядження її майном, у зв`язку з чим змушена звернутися до суду з вказаним позовом.

В судове засідання 25 травня 2022 року позивачка, належно повідомлена про розгляд справи не з`явилася, скерувала заяву про розгляд справи у її відсутності. Скористалася правом подачі відповіді на відзив. Зазначила про помилковість доводів ОСОБА_2 про віднесення будинку за адресою: АДРЕСА_1 до їх спільної сумісної власності.

Відповідач, будучи належно повідомленим про час та місце розгляду справи в судове засідання 25 травня 2022 року не з`явився. На адресу суду скерував відзив на позовну заяву, яким позов заперечив. Заперечуючи позов покликався на те, що в будинку за адресою: АДРЕСА_1 він не проживає з 2016 року. Однак, такий належить йому та позивачці на праві спільної сумісної власності. Відтак, відсутні правові підстави для визнання його, як співвласника будинку, таким що втратив право користування житловим приміщенням.

2.Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Будинок, що за адресою: АДРЕСА_1 перебував у спільній сумісній власності подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , позивачу ОСОБА_3 28 червня 1989 року видано Свідоцтво про право власності на Ѕ частину житлового будинку, що за адресою: АДРЕСА_1 у спільному майні подружжя, як дружині, що пережила чоловіка (а.с. 57, 59).

ІНФОРМАЦІЯ_2 сину померлого ОСОБА_4 ОСОБА_5 видано Свідоцтво про право на спадщину за законом на Ѕ частину житлового будинку, що за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с. 60).

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 помер (а.с. 58). Інформації щодо реалізації спадкових прав після смерті ОСОБА_5 особами не залученими до участі у справі, судом не здобуто.

На час смерті ОСОБА_5 та позивач ОСОБА_3 проживали разом, що стверджується записами в будинковій книзі (а.с. 9).

Рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області від 04 травня 2016 року, шлюб зареєстрований 22 березня 1986 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано (а.с.15).

Зареєстроване місце проживання позивача ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.62).

Зареєстроване місце проживання відповідача ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , проте такий більше 5 років у будинку не проживає, що визнається сторонами.

3.Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до пунктів 1,2 частини 1 статті 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є:

1) майно, набуте нею, ним до шлюбу;

2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування;

Відповідно до статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до статті 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до статті 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до частини 3 статті 1268 ЦК України, Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Враховуючи те, що будинок за адресою: АДРЕСА_1 , набутий позивачем в частині до шлюбу з відповідачем, в частині за час шлюбу з відповідачем в порядку спадкування після смерті сина, такий суд відносить до особистої приватної власності позивачки.

Відповідно до статей 41, 47 Конституції України, статті 391 Цивільного кодексу України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно статті 9 Житлового кодексу України, ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як за підстав і в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до статті 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Стаття 319 ЦК України визначає, що власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно вселення членів сім`ї у житлове приміщення, яке належить громадянину на праві власності є результатом реалізації права власника й у них виникає право на користування чужим майном, тобто сервітутне право.

Частиною 2 статті 405 ЦК України, передбачені, спеціальні підстави для визнання особи такою, що втратила право на користування житлом власника: у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Збереження або втрата права користування житлом за відсутнім мешканцем, у будь-якому випадку, прямо залежить від причин відсутності, тобто волі, намірів та свідомих дій цієї особи щодо реалізації свого права на проживання у спірному приміщенні.

Таким чином суд вважає, що відповідач добровільно покинув будинок, у якому зареєстрований, а оскільки він не проживає без поважних причин більше одного року у вказаному будинку, то в силу цього втратив право на користування житлом, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

Крім того, слід зазначити, що прийняте рішення суду про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням відповідно є підставою для зняття цієї особи з реєстрації.

Відповідно до частини 1 статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Відповідно до частини 1 статті 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання та місця перебування осіб здійснюється органом реєстрації. Такими є виконавчий орган сільської, селищної або міської ради, сільський голова (у разі якщо відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено).

Оскільки сторони в судове засідання, призначене на 25 травня 2022 року не з`явилися, суд, з дотриманням положень частини 6 статті 259 ЦПК України та частини 5 статті 268 ЦПК України, відклав складення повного рішення суду на строк не більше п`яти днів та зазначив датою ухвалення рішення дату його складання і на виконання вимог частини 4 статті 268 ЦПК України, підписав судове рішення без його проголошення.

Керуючись статтями 258-259 ЦПК України, статтями 319, 391, 405 1216, 1218, 1220, 1223, 1261, 1268 ЦК України, статтями 9, 72 ЖК України, суд, -

у х в а л и в :

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинком за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі в 30-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, з подачею її копії.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (ім`я) сторін справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

-позивачка ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання якої за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ;

- відповідач ОСОБА_2 , місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1

Повне рішення складено 30 травня 2022 року.

СуддяТарас ГАПОЛЯК