Справа №461/6018/22
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 грудня 2022 року Галицький районний суд м.Львова
у складі: головуючого судді Волоско І.Р.
секретар судового засідання Євтушенко В.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, -
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.
В обґрунтування позову покликається на те, що 05.10.2022 року між ОСОБА_1 з одного боку (покупець) та ОСОБА_3 , ОСОБА_2 (продавці) був укладений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 . Згідно п.15 вищевказаного договору Продавці, зокрема ОСОБА_2 , взяли на себе зобов`язання звільнити квартиру, знятися з реєстраційного обліку до 15.10.2022 року. Станом на момент звернення до суду з даним позовом, ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , свої зобов`язання згідно вищевказаного пункту договору не виконав, а саме не знявся з реєстраційного обліку та зареєстрований за адресою АДРЕСА_4 . Реєстрація відповідача у даній квартирі породжує для позивача численні незручності та створює перешкоди у реалізації права приватної власності на квартиру в частині володіння, користування та розпорядження належним майном.
Учасники в судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, хоча належно були повідомлені про час та місце слухання справи, а тому згідно ст. 223 ЦПК України, суд вважає, що справу можна слухати у їх відсутності, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов`язки та взаємовідносини сторін.
Представник позивача адвокат Гулін Ю.О. подав до суду клопотання про слухання справи без участі позивача та представника позивача, позов підтримує повністю, просить задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 подав до суду клопотання про слухання справи за його відсутності. Зазначив, що позов визнає повністю, не заперечує щодо його задоволення.
Перевіривши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивач посилалася, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного.
Судом встановлено що 05.10.2022 року між ОСОБА_1 з одного боку (покупець) та ОСОБА_3 , ОСОБА_2 (продавці) був укладений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 .
Згідно п.15 вищевказаного договору Продавці, зокрема ОСОБА_2 , взяли на себе зобов`язання звільнити квартиру, знятися з реєстраційного обліку до 15.10.2022 року.
Встановлено, що відповідач ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , в даній квартирі не проживає, однак свої зобов`язання згідно вищевказаного пункту договору не виконав та не знявся з реєстраційного обліку та зареєстрований за адресою АДРЕСА_4 .
Дані обставини справи стверджуються матеріалами справи, які не викликають сумніву у їх об`єктивності.
Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
За приписами ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать поава-вало&іння. користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії. які не суперечать закону.
Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до положень ст. 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання у них.
Згідно ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним. мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.
Згідно ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.
Відповідно до приписів ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Однією з підстав припинення права власності згідно ст. 346 ЦК України є відчуження власником свого майна.
При цьому реєстрація відповідача в квартирі обмежує право власності позивача на вільне користування і розпорядження своїм майном.
У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю - про позбавлення права користування житловим приміщенням (правова позиція Верховного Суду України у постанові від 16.01.2012 по справі № 6-57цс11).
Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Крім способів захисту цивільних прав та інтересів (ч. 2 ст. 16). суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (ч. З ст. 16).
Тому, усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням є належним способом захисту порушених прав позивача .
Таким чином, враховуючи, що відповідач добровільно покинув спірну квартиру, позивач вважає за необхідне усунути перешкоди у користуванні житлом шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою.
Окім того, суд бере до уваги, що положення ч. 1 ст. 206 ЦПК України, згідно якого відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.
Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.
Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд вважає, що реєстрація відповідача у зазначеній квартирі, який фактично там не проживає, перешкоджає позивачу у реалізації своїх прав, відтак задоволення судом позову у цілому відновить порушене право позивача на повноцінне користування житлом.
Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовна вимога про визнання особи такою, що втратила право на користування квартирою, знайшла своє ствердження під час розгляду справи, а тому підлягає до задоволення.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до п. 9 ч.1 ст 5 ЗУ "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач є є особою з інвалідністю ІІ групи, а тому вона звільнена від сплати судового збору.
Таким чином, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 992,40 грн.
Керуючись ст.ст. 4, 5, 18, 81, 89, 259, 263, 265, 268 ЦПК України, суд, -
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_3 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 992,40 грн.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.Р.Волоско