КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №758/7576/2018 Головуючий у І інстанції - Петров Д.В.
апеляційне провадження №22-ц/824/9040/2022 Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2022 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Приходька К.П.,

суддів Писаної Т.О., Журби С.О.,

за участю секретаря Немудрої Ю.П.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Подільського районного суду м. Києва від 05 листопада 2021 року

у справі за позовом Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

установив:

У червні 2018 року АТ «Альфа-Банк» звернулося до Подільського районного суду м. Києва із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що 13 квітня 2011 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та адвокатом Харитонським І.Д. укладено договір №011/1-226 про надання юридичних послуг, із подальшими змінами, внесеними на підставі додаткової угоди від 09 липня 2013 року та додаткової угоди №2 від 30 жовтня 2015 року.

Відповідно до умов договору відповідач надавав юридичні послуги, пов`язані із захистом прав позивача, а позивач зобов`язувався оплатити та прийняти надані відповідачем юридичні послуги на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до п.3.4. Договору, вартість послуг за досягнення очікуваного результату становить суму в українських гривнях, що еквівалентно 589500 доларів США без ПДВ, за комерційним курсом продажу готівкового долара США за готівкову гривню, що встановлений для центрального відділення Київської міської філії ПАТ «Укрсоцбанк» на дату сплати авансу.

Згідно пункту 3.5 договору, оплата вартості послуг за досягнення очікуваного результату за цим договором здійснюється наступним чином: Замовник, протягом 5 банківських днів з дня підписання даного договору сплачує Виконавцю аванс в розмірі 100% суми, передбаченої в п.3.4.

Платіжним дорученням №704 від 20 квітня 2011 року позивачем було перераховано відповідачу 4 716 000 грн., що відповідало еквіваленту 589 500 доларів США.

Однак, очікуваного результату за цим договором досягнуто не було, унаслідок чого у відповідача перед позивачем утворилася заборгованість.

Просив суд, стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором №011/1-226 про надання юридичних послуг від 13 квітня 2011 року у розмірі 2616822,01 гривень.

Заочним рішенням Подільського районного суду м. Києва від 05 листопада 2021 року, позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованість за договором №011/1-226 про надання юридичних послуг від 13 квітня 2011 року у розмірі 2616822 грн 01 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині стягнення штрафних санкцій, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, посилаючись на те, що рішення в цій частині є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що на його думку позивачем не вірно було зроблено розрахунки щодо штрафних санкцій, та позбавлено відповідача надати відповідні контр розрахунки та подати відповідні процесуальні клопотання щодо їх незастосування.

Оскільки умовами договору №011/1-226 про надання юридичних послуг, з подальшими змінами, внесеними на підставі додаткової угоди від 09 липня 2013 року та додаткової угоди №2 від 30 жовтня 2015 року, встановлено графік погашення, тобто встановлено окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а тому й початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Вважає, що штрафні санкції такі як 3% річних та інфляційні втрати мають розраховуватись з дати чергового платежу:

- до 01 липня 2015 року - частину отриманого авансу в сумі 500000 грн;

до 01 жовтня 2015 року - частину отриманого авансу в сумі 500000 грн;

- до 20 січня 2016 року - частину отриманого авансу в сумі 500000 грн.

За розрахунками апелянта, сума відсотків за користування грошовими коштами за період з 01 липня 2015 року по 08 червня 2018 року складає 44095,89 грн.

Сума відсотків за користування грошовими коштами за період з 01 жовтня 2015 року по 08 червня 2018 року складає 40315,07 грн.

Сума відсотків за користування грошовими коштами за період з 20 січня 2016 року по 08 червня 2018 року складає 35755,56 грн.

Таким чином, загальна сума 3% річних за договором на думку відповідача мала би становити 120166,52 грн.

Інфляційні збитки згідно розрахунку відповідача за період з 01 липня 2015 року по 08 червня 2018 року складають 161500 грн, з 01 жовтня 2015 року по 08 червня 2018 року складають 158400 грн, з 20 січня 2016 року по 08 червня 2018 року складають 148200 грн.

Загальна сума інфляційних збитків за договором на думку відповідача мала би становити 468100 грн.

Що стосується пені за договором №011/1-226 про надання юридичних послуг, з подальшими змінами, внесеними на підставі додаткової угоди від 09 липня 2013 року та додаткової угоди №2 від 30 жовтня 2015 року, то на думку відповідача та у відповідності до законодавства України відсутні підстави для їх стягнення у зв`язку з пропущенням строку позовної давності.

Станом на дату звернення позивачем до суду - 11 червня 2018 року строк позовної давності сплив щодо вимог зі стягнення будь-яких пені та штрафу, право стягнення на які виникло за кожним із платежів:

- оплата до 01 липня 2015 року - частину отриманого авансу в сумі 500000 грн. - строк позовної давності до 01 липня 2016 року включно;

- оплата до 01 жовтня 2015 року - частину отриманого авансу в сумі 500000 грн. - строк позовної давності до 01 жовтня 2016 року включно;

- оплата до 20 січня 2016 року - частину отриманого авансу в сумі 500000 грн. - строк позовної давності до 20 січня 2017 року включно.

Відповідно до розрахунку позивача, пеня нарахована за період прострочення з травня 2017 року по червень 2018 року.

Відповідач вважає, що вимога про стягнення пені заявлена в позові з порушенням строку позовної давності.

Просив скасувати заочне рішення Подільського районного суду м. Києва від 05 листопада 2021 року та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити позивачу у позові в частині стягнення штрафних санкцій.

На апеляційну скаргу АТ «Альфа-Банк» подало відзив, посилаючись на те, що у своїй апеляційній скарзі відповідач проводить власні розрахунки, посилаючись при цьому на п. 1.8 додаткової угоди від 09 липня 2013 року до договору №01/1-226 про надання юридичних послуг від 13 квітня 2011 року, за яким договір доповнено п. 3.11 та встановлено строки сплати отриманого авансу.

Проте, відповідач ігнорує додаткову угоду №2 від 30 жовтня 2015 року до договору №011/1-226 про надання юридичних послуг від 13 квітня 2011 рок, за якою п. 3.11 договору викладено у новій редакції та встановлено термін сплати отриманого авансу до 20 січня 2016 року.

Посилання відповідача на те, що дану угоду було укладено з ним, як фізичною особою, а не як з фізичною особою-підприємцем, оскільки його підприємницьку діяльність було припинено 18 липня 2014 року, жодним чином не впливає на умови такої угоди.

У разі припинення суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи її зобов`язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати.

Таким чином позивачем не пропущено трирічний строк позовної давності щодо вимог про стягнення інфляційних втрат та 3% річних, оскільки позивач звернувся до суду з даним позовом 08 червня 2018 року та у відповідності до розрахунку інфляційних втрат на суму 544462,95 грн та 3% річних на суму 134990,82 грн, який додано до позову, період нарахування даних вимог з червня 2015 року по травень 2018 року.

Також, позивач не пропустив 1-річний строк позовної давності щодо вимог про стягнення пені, оскільки, за змістом п. 3.11 договору у редакції останньої угоди №2 від 30 жовтня 2015 року термін сплати отриманого авансу визначено до 20 січня 2016 року.

Позивачем нараховано пеню на суму 437470,24 грн за 1 рік до дати звернення до суду за період з 06 червня 2017 року по 02 березня 2018 року, розрахунок подано до позовної заяви.

Зауважує, що відповідач жодним чином не довів свою позицію щодо поважних причин неможливості впродовж двох років з 16 листопада 2019 року по 05 листопада 2021 року звернутися до суду першої інстанції із заявою про застосування строку позовної давності.

У зв`язку з цим, позивачем правомірно до суми основного зобов`язання було нараховано 1116924,01 грн, з яких пеня - 437470,24 грн., 3% річних - 134990,82 грн та інфляційні витрати - 544462,95 грн.

Просило апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а заочне рішення Подільського районного суду м. Києва від 05 листопада 2021 року залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 13 квітня 2011 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та адвокатом Харитонським І.Д. було укладено договір №011/1-226 про надання юридичних послуг, з подальшими змінами, внесеними на підставі додаткової угоди від 09 липня 2013 року та додаткової угоди №2 від 30 жовтня 2015 року.

Відповідно до умов договору виконавець має надавати юридичні послуги, пов`язані із захистом прав замовника, а замовник зобов`язувався оплатити та прийняти надані виконавцем юридичні послуги на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до п. 3.4 договору, вартість послуг за досягнення очікуваного результату становить суму в українських гривнях, що еквівалентно 589500 доларів США без ПДВ, за комерційним курсом продажу готівкового долара США за готівкову гривню, що встановлений для центрального відділення Київської міської філії ПАТ «Укрсоцбанк» на дату сплати авансу.

За п. 3.5 договору оплата вартості послуг за досягнення очікуваного результату за цим Договором здійснюється наступним чином: замовник, протягом 5 банківських днів з дня підписання даного договору сплачує Виконавцю аванс в розмірі 100% суми, передбаченої в п. 3.4.

Платіжним дорученням №704 від 20 квітня 2011 року позивачем було перераховано відповідачу 4716000 грн. (еквівалент 589500 доларів США).

Однак, очікуваного результату за цим договором досягнуто не було.

У зв`язку з цим 09 липня 2013 року було укладено додаткову угоду за якою договір було доповнено пунктом 3.11. наступного змісту:

«3.11. В разі недосягнення очікуваного результату до 20 січня 2014 року виконавець зобов`язаний повернути замовнику отриманий аванс, за виключенням суми в розмірі 716000 грн., без ПДВ (що є еквівалентом 89500 доларів США, без ПДВ за комерційним курсом продажу готівкового долара США за готівкову гривню, що встановлений для центрального відділення Київської міської філії ПАТ «Укрсоцбанк» на день сплати авансу), в наступному порядку:

- до 01 квітня 2014 року - частину отриманого авансу в сумі 500000 грн;

- до 01 липня 2014 року - частину отриманого авансу в сумі 500000 грн;

- до 01 жовтня 2014 року - частину отриманого авансу в сумі 500000 грн;

- до 01 січня 2015 року - частину отриманого авансу в сумі 500000 грн;

- до 01 квітня 2015 року - частину отриманого авансу в сумі 500000 грн;

- до 01 липня 2015 року - частину отриманого авансу в сумі 500000 грн;

- до 01 жовтня 2015 року - частину отриманого авансу в сумі 500000 грн;

- до 20 січня 2016 року - частину отриманого авансу в сумі 500000 грн.

Додатковою угодою №2 від 30 жовтня 2015 року пункт 3.11. договору було викладено в новій редакції, а саме:

«3.11. В разі недосягнення очікуваного результату до 20 січня 2014 року виконавець зобов`язаний повернути замовнику отриманий аванс, за виключенням суми в розмірі 716000 грн, без ПДВ (що є еквівалентом 89500 доларів США, без ПДВ за комерційним курсом продажу готівкового долара США за готівкову гривню, що встановлений для центрального відділення Київської міської філії ПАТ «Укрсоцбанк» на день сплати авансу) та сум, які були повернені виконавцем на момент укладення додаткової угоди №2, в термін не пізніше 20 січня 2016 року.

Частина отриманого авансу, а саме сума в розмірі 716000 грн без ПДВ (що є еквівалентом 89500 доларів США, без ПДВ за комерційним курсом продажу готівкового долара США за готівкову гривню, що встановленого для центрального відділення Київської міської філії ПАТ «Укрсоцбанк» на день сплати авансу в будь якому випадку залишається у власності виконавця та не повертається замовнику.

Виконавець має право здійснювати повернення отриманого авансу як фізична особа.

Додаткова угода №2 від 30 жовтня 2015 року була укладена з відповідачем як з фізичною особою, оскільки підприємницьку діяльність ним припинено 18 липня 2014 року, що підтверджується інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

У зв`язку із недосягненням очікуваного результату за цим договором відповідачем було частково повернуто отриманий аванс, а саме:

-21 березня 2014 року 250000 грн. (Заява на переказ готівки №FJB229);

-26 березня 2014 року 140000 грн. (Заява на переказ готівки №FJB145);

-27 березня 2014 року 110100 грн. (Заява на переказ готівки №FJB082);

-25 червня 2014 року 500000 грн. (Заява на переказ готівки №FJB120);

-24 жовтня 2014 року 500000 грн. (Заява на переказ готівки №FJB123);

-27 січня 2015 року 500000 грн. (Заява на переказ готівки №FJB070);

-15 травня 2015 року 500002 грн. (Заява на переказ готівки №FJB207);

Всього: 2500102 грн.

Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, сплативши відповідачу 100% аванс в загальному розмірі 4716000 грн.

Водночас, відповідач протягом 2014-2015 років неодноразово листами звертався до позивача з приводу відтермінування сплати чергових платежів.

Позивач неодноразово йшов назустріч Відповідачу відкладаючи строк виконання зобов`язання.

Так, 25 вересня 2014 року відповідач звернувся про зміну періоду внесення чергової частини авансу в розмірі 500000 грн. з 01 жовтня 2014 року до 01 листопада 2014 року.

Позивачем листом №08.42-186/25723 від 30 вересня 2014 року погоджено перенесення дати до 01 листопада 2014 року;

11 березня 2015 року відповідач звернувся про зміну періоду внесення чергової частини авансу в розмірі 500000 грн з 01 квітня 2015 року до 15 травня 2015 року.

Позивачем листом №08.42-186/96-3677 від 16 березня 2015 року погоджено перенесення дати до 15 травня 2015 року;

08 червня 2015 року відповідач звернувся про зміну періоду внесення чергової частини авансу в розмірі 500000 грн з 01 липня 2015 року до 03 вересня 2015 року.

Позивачем листом №08.42-186/96-11532 від 24 червня 2015 року погоджено перенесення дати до 03 вересня 2015 року;

21 серпня 2015 року відповідач звернувся про зміну періоду внесення чергової частини авансу в розмірі 500000 грн з 01 липня 2015 року до 01 жовтня 2015 року.

Позивачем листом №08.42-186/96-15405 від 28 серпня 2015 року погоджено перенесення дати до 01 жовтня 2015 року.

Однак, не зважаючи на це, з жовтня 2015 року відповідач повністю припинив сплату боргу.

В порушення умов договору, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, у результаті чого станом на 06 червня 2018 року в останнього виникла заборгованість за основними сплатами перед позивачем в розмірі 1499898 грн. (4716000 грн. - 2500102 грн. - 716000 грн.).

Додатковою угодою від 09 липня 2013 року договір було доповнено пунктом 5.2. наступного змісту:

«5.2. В разі прострочення виконавцем повернення замовнику отриманого авансу, виконавець сплачує замовнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочки.

В разі прострочення виконавцем повернення замовнику отриманого авансу більше ніж на 5 (п`ять) днів, виконавець додатково сплачує Замовнику штраф в розмірі 50 (п`ятдесят) %, від суми отриманого авансу».

У зв`язку з цим позивачем до суми основного зобов`язання було додатково донараховано 1116924,01 грн. (неустойка, 3% річних та інфляційні).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції керувався тим, що позивачем було перераховано Відповідачу 4716000 грн та в подальшому відповідачем було перераховано позивачу 2500102 грн, а тому у відповідача виникла заборгованість за основним платежем перед позивачем в розмірі 1499898 грн.

У зв`язку з цим позивачем до суми основного зобов`язання було додатково донараховано 1116924,01 грн. (неустойка, 3% річних та інфляційні), які підлягають стягненню у відповідності до вимог ст.ст. 549, 625 ЦК України.

З висновком суду першої інстанції щодо необхідності стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованості за основним платежем, пені, 3% річних та інфляційних витрат колегія суддів погоджується, оскільки вони ґрунтуються на вимогах закону.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитись із розміром стягнутої судом заборгованості, зробленої на підставі розрахунків наданих позивачем.

Так, по справі встановлено та сторонами не заперечувалось, що 13 квітня 2011 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та адвокатом Харитонським І.Д. було укладено договір №011/1-226 про надання юридичних послуг, з подальшими змінами, внесеними на підставі додаткової угоди від 09 липня 2013 року та додаткової угоди №2 від 30 жовтня 2015 року.

Відповідно до умов договору виконавець має надавати юридичні послуги, пов`язані із захистом прав замовника, а замовник зобов`язувався оплатити та прийняти надані виконавцем юридичні послуги на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до п. 3.4 договору вартість послуг за досягнення очікуваного результату становить суму в українських гривнях, що еквівалентно 589500 доларів США без ПДВ, за комерційним курсом продажу готівкового долара США за готівкову гривню, що встановлений для центрального відділення Київської міської філії ПАТ «Укрсоцбанк» на дату сплати авансу.

За п. 3.5 договору оплата вартості послуг за досягнення очікуваного результату за цим Договором здійснюється наступним чином: замовник, протягом 5 банківських днів з дня підписання даного договору сплачує Виконавцю аванс в розмірі 100% суми, передбаченої в п. 3.4.

Платіжним дорученням №704 від 20 квітня 2011 року позивачем було перераховано відповідачу 4716000 грн.

09 липня 2013 року було укладено додаткову угоду за якою договір було доповнено пунктом 3.11. наступного змісту:

В разі недосягнення очікуваного результату до 20 квітня 2014 року виконавець зобов`язаний повернути замовнику отриманий аванс, за виключенням суми в розмірі 716000 грн., без ПДВ, в наступному порядку:

- до 01 квітня 2014 року - частину отриманого авансу в сумі 500000 грн;

- до 01 липня 2014 року - частину отриманого авансу в сумі 500000 грн;

- до 01 жовтня 2014 року - частину отриманого авансу в сумі 500000 грн;

- до 01 січня 2015 року - частину отриманого авансу в сумі 500000 грн;

- до 01 квітня 2015 року - частину отриманого авансу в сумі 500000 грн;

- до 01 липня 2015 року - частину отриманого авансу в сумі 500000 грн;

- до 01 жовтня 2015 року - частину отриманого авансу в сумі 500000 грн;

- до 20 січня 2016 року - частину отриманого авансу в сумі 500000 грн.

Додатковою угодою №2 від 30 жовтня 2015 року пункт 3.11. договору було викладено в новій редакції, а саме:

В разі недосягнення очікуваного результату до 20 січня 2014 року виконавець зобов`язаний повернути замовнику отриманий аванс, за виключенням суми в розмірі 716000 грн, без ПДВ та сум, які були повернені виконавцем на момент укладення додаткової угоди №2, в термін не пізніше 20 січня 2016 року.

Частина отриманого авансу, а саме сума в розмірі 716000 грн без ПДВ в будь якому випадку залишається у власності виконавця та не повертається замовнику.

У зв`язку із недосягненням очікуваного результату за цим договором відповідачем було частково повернуто отриманий аванс, а саме:

-21 березня 2014 року 250000 грн. (Заява на переказ готівки №FJB229);

-26 березня 2014 року 140000 грн. (Заява на переказ готівки №FJB145);

-27 березня 2014 року 110100 грн. (Заява на переказ готівки №FJB082);

-25 червня 2014 року 500000 грн. (Заява на переказ готівки №FJB120);

-24 жовтня 2014 року 500000 грн. (Заява на переказ готівки №FJB123);

-27 січня 2015 року 500000 грн. (Заява на переказ готівки №FJB070);

-15 травня 2015 року 500002 грн. (Заява на переказ готівки №FJB207).

Всього: 2500102 грн.

В порушення умов договору, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, у результаті чого станом на 06 червня 2018 року в останнього виникла заборгованість за основними сплатами перед позивачем в розмірі 1499898 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

При цьому, у ст.525 Цивільного кодексу України закріплене загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст.629 Цивільного кодексу України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Відповідно до ст.610, ч.1 ст.612 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

Також за ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Крім того, відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Додатковою угодою від 09 липня 2013 року договір було доповнено пунктом 5.2. наступного змісту:

В разі прострочення виконавцем повернення замовнику отриманого авансу, виконавець сплачує замовнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочки.

В разі прострочення виконавцем повернення замовнику отриманого авансу більше ніж на 5 (п`ять) днів, виконавець додатково сплачує Замовнику штраф в розмірі 50 (п`ятдесят) %, від суми отриманого авансу.

Відтак, розмір пені, яку відповідач повинен сплатити на користь позивача, відповідно до розрахунку останнього за період 06 червня 2017 року по 05 червня 2018 року, тобто за останній рік перед зверненням до суду становить 437470,24 грн.

Що стосується розрахунку інфляційних витрат та 3% річних то вони розраховані позивачем за період з червня 2015 року по травень 2018 року, у розмірі 544462,95 грн та 134990,82 грн відповідно.

Разом з тим, оскільки умовами додаткової угоди №2 до договору №011/1-226 про надання юридичних послуг від 13 квітня 2011 року, встановлено зобов`язання виконавцю повернути замовнику отриманий аванс в термін не пізніше 20 січня 2016 року, то розрахунок інфляційних витрат та 3% річних необхідно проводити з лютого 2016 року по травень 2018 року.

Відтак, розмір інфляційних витрат за період з лютого 2016 року по травень 2018 року становить 449969,38 грн., а розмір 3% річних за період з лютого 2016 року по травень 2018 року становить 104992,82 грн.

Загальна сума, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 2492330,44 грн (1499898+437470,24+104992,82+449969,38).

Суд першої інстанції, прийшовши до вірного висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості з урахуванням пені, інфляційних витрат та 3% річних, невірно розрахував їх розмір, що є підставою для зміни рішення.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з вимогами ч.1 ст.376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст.367,374,376,381-384, ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Подільського районного суду м. Києва від 05 листопада 2021 року змінити в частині розміру заборгованості встановивши суму стягнення 2 492 330,44 гривень.

Поновити дію заочного рішення Подільського районного суду м. Києва від 05 листопада 2021 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складений 19 січня 2023 року.

Суддя-доповідач К.П. Приходько

Судді С.О. Журба

Т.О. Писана