Провадження № 2/522/1838/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2022 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючої судді Косіциної В.В.,

за участю секретаря судового засідання Левченко К.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору дарування квартири АЕР № 921376 від 15.04.2002 року удаваним відповідно до постанови Апеляційного суду Одеської області від 08.07.2021 року у справи № 522/17605/17,

ВСТАНОВИВ:

4 грудня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якій просила суд визнати договір дарування квартири за адресою: АДРЕСА_1 , НОМЕР_1 від 15.04.2002 року удаваним та визнати вказаний договір договором купівлі - продажу вказаної вище квартири.

За результатами автоматичного розподілу справа передана для розгляду судді Приморського районного суду міста Одеси Косіциній В.В.

Оскільки відповідачами у позовній заяві вказано фізичних осіб, відповідно до приписів ч. 6 ст. 187 ЦПК України, на адресу відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області було направлено запит щодо його зареєстрованого місця проживання (перебування).

13.01.2022 року на адресу суду надійшла відповідь відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області, з якої вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровані з 31.05.2002 року за адресою: АДРЕСА_2 .

19 січня 2022 року ухвалою суду позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору дарування квартири АЕР № 921376 від 15.04.2002 року удаваним відповідно до постанови Апеляційного суду Одеської області від 08.07.2021 року у справі № 522/17605/17 залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків в позовній заяві який не перевищує десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

14 лютого 2022 року до суду від позивача ОСОБА_1 надійшов позов про визнання договору дарування квартири АЕР № 921376 від 15.04.2002 року удаваним відповідно до постанови Апеляційного суду Одеської області від 08.07.2021 року у справи № 522/17605/17 на виконання вищевказаної ухвали.

Ухвалою суду від 23 лютого 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору дарування квартири АЕР № 921376 від 15.04.2002 року удаваним відповідно до постанови Апеляційного суду Одеської області від 08.07.2021 року у справи № 522/17605/17 було прийнято до розгляду, відкрито провадження у вказаній справі та встановлено загальний порядок розгляду справи.

У перше підготовче засідання, яке відбулося 29 березня 2022 року сторони не з`явилися.

10 травня 2022 року від позивача надійшла заява, в якій вона просила суд зупинити розгляд справи на період воєнного стану у зв`язку із оголошенням військового стану в Україні та виїздом до міста Червоноград Львівської області.

15 травня 2022 року до суду надійшов відзив ОСОБА_3 , в якому вона просила суд відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору дарування квартири АЕР № 921376 від 15.04.2002 року удаваним відповідно до постанови Апеляційного суду Одеської області від 08.07.2021 року у справи № 522/17605/17. Разом із відзивом до суду надійшла заява про розгляд вказаної справи за відсутності відповідача ОСОБА_3 у зв`язку із погіршенням стану здоров`я та неможливістю особистої участі у судових засіданнях.

У підготовче засідання, яке відбулося 17 травня 2022 року сторони не з`явилися, тому суд ухвалою, занесеною до протоколу вказаного підготовчого засідання, відклав його.

23 червня 2022 року до суду надійшла заява ОСОБА_3 , в якій вона просила суд залишити без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору дарування квартири АЕР № 921376 від 15.04.2002 року удаваним відповідно до постанови Апеляційного суду Одеської області від 08.07.2021 року у справи № 522/17605/17 у зв`язку із повторною неявкою позивача у судове засідання та неповідомлення нею причин своєї неявки до суду.

28 червня 2022 року через канцелярію суду від позивача надійшла заява, в якій вона просила суд зупинити розгляд справи на період воєнного стану у зв`язку із оголошенням військового стану в Україні та виїздом до міста Червоноград Львівської області.

У чергове підготовче засідання, яке відбулося 12 липня 2022 року сторони не з`явилися.

Ухвалою суду від 12 липня 2022 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі було відмовлено.

12 вересня 2022 року через канцелярію суду від позивача надійшла заява, в якій вона просила суд зупинити розгляд справи на період воєнного стану у зв`язку із оголошенням військового стану в Україні та виїздом до міста Червоноград Львівської області.

В підготовче засідання 20 вересня 2022 року сторони не з`явились.

Ухвалою суду від 20 вересня 2022 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі було відмовлено.

10 жовтня 2022 року через канцелярію суду від позивача надійшла заява, в якій вона просила суд зупинити розгляд справи на період воєнного стану у зв`язку із оголошенням військового стану в Україні та виїздом до міста Червоноград Львівської області.

У підготовче засідання, яке відбулося 17 жовтня 2022 року сторони не з`явилися. Ухвалою суду від 17 жовтня 2022 року суд повернув заяву позивача про зупинення провадження у справі без розгляду; закрив підготовче провадження та призначив до розгляду цивільну справу за позовом позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору дарування квартири АЕР № 921376 від 15.04.2002 року удаваним відповідно до постанови Апеляційного суду Одеської області від 08.07.2021 року у справи № 522/17605/17; визнав явку позивача ОСОБА_1 у судове засідання обов`язковою.

21 листопада 2022 року від позивача надійшла заява про зупинення провадження у справі з причин, зазначених нею у попередніх заявах.

У судове засідання, призначене на 29 листопада 2022 року сторони не з`явилися. Суд ухвалою, занесеною до протоколу вказаного судового засідання, відмови у задоволенні клопотання позивача про зупинення провадження з тих підстав, що запровадження Указом Президента України від 24.02.2022 N 64/2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, на всій території України воєнного стану з 24 лютого 2022 року не є підставою для зупинення провадження у справі відповідно до положень ч. 1 ст. 252 ЦПК України та відклав судове засідання.

У судове засідання, призначене на 26 грудня 2022 року сторони не з`явилися; про дату, місце та час судового засідання були сповіщені належним чином та завчасно, про причини неявки до суду не повідомили, жодних заяв та клопотань від них не надходило. На адресу позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2 направлялися судові повістка про виклик до суду, які повернулися до суду із відміткою про невручення по причині відсутності адресата за вказаною на конверті адресою.

У матеріалах справи міститься заява відповідача ОСОБА_3 від 16 травня 2022 року, в якій вона просить суд розглядати справу за її відсутності.

Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Тому суд ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання від 26 грудня 2022 року постановив провести розгляд справи по суті за відсутності учасників справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку із неявкою усіх учасників справи у судове засідання, його фіксування за допомогою технічних засобів не здійснюється.

Відповідно до ч. 4,5 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення

Суд, дослідивши усі докази, наявні у матеріалах справи, дійшов до наступних висновків.

Залишення заяви без розгляду - це форма закінчення справи без ухвалення рішення, яка застосовується, як правило, у зв`язку з порушенням заінтересованими особами умов реалізації права на звернення до суду і не перешкоджає повторному зверненню до суду з таким же позовом. Заява залишається без розгляду за наявності точно встановлених в законі обставин, які свідчать про недодержання умов реалізації права на звернення до суду за захистом і можливість застосування яких не втрачена, та при повторній неявці сторін.

Вичерпний перелік підстав залишення заяви без розгляду наведений у ст.257 ЦПК України.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Частиною 5 ст.223 ЦПК України встановлено, що у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Умовою для застосування ч.5 ст.223 та п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України є повторність (двічі поспіль) неявки в судове засідання позивача, повідомленого належним чином про час і місце судового розгляду.

Залишення позовної заяви без розгляду з підстав, передбачених частиною п`ятою статті 223, пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України, можливе виключно за наявності сукупності таких умов:

а) належне повідомлення позивача про дату, час і місце судового засідання;

б) відсутність заяви позивача про розгляд справи за його відсутності;

в) неявка позивача в судове засідання (підготовче засідання) без поважних причин або неповідомлення ним про причини такої неявки;

г) неможливість розгляду справи по суті за відсутності позивача;

ґ) відсутність вимоги відповідача щодо розгляду справи по суті на підставі наявних у ній доказів.

Верховний суд (цивільна юрисдикція) постановою від 22.05.2019 у справі № 310/12817/13 роз`яснив, що процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами. Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд повинен залишати позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Відповідно до ст.43 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися визначеними законом процесуальними правами та виконувати процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Частиною 1 статті 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового розгляду та їхні представники повинні добросовісно користуватись процесуальними правами. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживання процесуальними правами дії, які суперечать завданню цивільного судочинства. Суд відповідно до ч.ч.3,4 цієї ж статті зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами учасником судового розгляду. Ця норма закону повинна дисциплінувати позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулювати його належно користуватися як своїми процесуальними правами, так і процесуальними обов`язками.

Відповідно до ч.3 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки в судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд, позивач, як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 р. у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема «Іззетов проти України», «Пискал проти України», «Майстер проти України», «Субот проти України», «Крюков проти України», «Крат проти України», «Сокор проти України», «Кобченко проти України», «Шульга проти України», «Лагун проти України», " суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Позивач має сприяти розгляду справи, оскільки він є найбільш зацікавленим в її розгляді.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 р. та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 р. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У рішенні від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

З матеріалів справи вбачається, що позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору дарування квартири АЕР № 921376 від 15.04.2002 року удаваним відповідно до постанови Апеляційного суду Одеської області від 08.07.2021 року у справи № 522/17605/17 надійшла до Приморського районного суду м. Одеси 14 грудня 2021 року; ухвалою суду від 23 лютого 2022 року вказана позовна заява була прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі; у жодне підготовче та судове засідання позивач не з`явилася, справою жодним чином не цікавилася, про дату, час та місце кожного підготовчого та судового засідання була обізнана, оскільки у заявах про зупинення слухання справи, які вона подала до суду 10 травня 2022 року; 28 червня 2022 року; 12 вересня 2022 року; 10 жовтня 2022 року та 21 листопада 2022 року вона вказує дату судового засідання, що означає факт обізнаності про нього, однак щоразу ігнорувала виклик до суду. Окрім того, судом неодноразово роз`яснювалося позивачеві, що запровадження Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, на всій території України воєнного стану з 24 лютого 2022 року та перебування її за межами території Одеси та Одеської області, а також неможливість її особистої участі у судових засіданнях не є підставою для зупинення провадження у справі відповідно до положень ч. 1 ст. 252 ЦПК України, однак позивач не сприймала вказані зауваження суду, щоразу звертаючись до суду із заявами про зупинення провадження у справі з одних і тих самих підстав, що було також розцінено судом як зловживання позивачем своїми правами, про що позивачеві було роз`яснено в ухвалі від 17 жовтня 202 року. Більш того, суд наголошує на тому, що неодноразово явка позивача ОСОБА_4 до суду визнавалася обов`язковою і в контексті п. 3 ч. 2 ст. 43 ЦПК України, у такому випадку явка до суду сторони є її обов`язком, а не правом, яке позивачем виконано не було.

Суд наголошує на тому, що в розумінні ЦПК України позивач - це особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до суду. Як ініціатор судового розгляду справи, позивач насамперед має активно, не зловживаючи, використовувати власні процесуальні права. При цьому визначальними процесуальними обов`язками позивача є забезпечення представництва власних інтересів при розгляді судової справи.

Окремо суд звертає увагу, що позивач у своїх клопотаннях про зупинення провадження зазначає, що виїхала до м. Червоноград Львівської області, при цьому усі клопотання подані безпосередньо до канцелярії суду та підписані особисто позивачкою. Інформації про наявінсть у позивачки представника матеріали справи не містять.

Відповідно до ст.12 ч.4 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

З огляду на те, що позивачка повторно не з`явилася в судове засідання та не подала заяву про розгляд справи за її відсутності, суд дійшов висновку, що вищевказана позовна заява підлягає залишенню без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Залишення позову без розгляду не позбавляє позивача права повторного звернення до суду для захисту своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів в установленому законом порядку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.257 ч.1 п.3, 258-260, 261, 279, 353 ЦПК України суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору дарування квартири АЕР № 921376 від 15.04.2002 року удаваним відповідно до постанови Апеляційного суду Одеської області від 08.07.2021 року у справи № 522/17605/17 залишити без розгляду.

Ухвалу може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня складання ухвали.

Учасник справи, якому копія ухвали не була вручена в день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали складено та підписано 26 грудня 2022 року.

Суддя В.В. Косіцина