Справа № 2/593/24/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" грудня 2022 р. м.Бережани

Бережанський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Шміло В.І.

при секретарі Макійчук Г.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бережани цивільну справу за позовом виконавчого комітету Бережанської міської ради, як органу опіки та піклування в особі служби у справах дітей надання соціальної допомоги сім"ям з дітьми та молоді в унтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав,-

ВСТАНОВИВ :

Виконавчий комітет Бережанської міської ради, як орган опіки та піклування в особі служби у справах дітей, надання соціальної допомоги сім"ям з дітьми та молоді звернулася до Бережанського районного суду Тернопільської області в інтересах ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав, зазначивши, що згідо рішення виконавчого комітету №734 від 15 листопада 2018 року дитина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває на первинному обліку дітей, які опинилися в складних життєвих обставинах, служби у справах дітей, надання соціальної допомоги сім"ям з дітьми та молоді Бережанської міської ради.

Матір"ю малолітньої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ..

Батьки малолітньої ОСОБА_1 розлучені. Батько проживає в м. Тернопіль, має іншу сім"ю та періодично працює за кордоном, з дітьми спілкується телефоном, підтримує матеріально.

Питання про позбавлення гр. ОСОБА_2 батьківських прав вперше піднімалося у грудні 2018 року, проте на розгляд комісії з питань захисту прав дитини не виносилось, оскільки остання, за сприяння служби у справах дітей, надання соціальної допомоги сім"ям з дітьми та молоді Бережанської міської ради, пройшла лікування від алкогольної залежності.

Питання про виконання батьківських обов"язків гр. ОСОБА_2 розглядалося на засіданні комісії з питань захисту прав дитини. З ОСОБА_2 проводилися профілактичні бесіди, її було попереджено про відповідальність за ухилення від виконання батьківських обов"язків, проте ОСОБА_2 продовжувала зловживати алкоголем та ухилятися від виконання батьківських обов"язків.

Службою у справах дітей Бережанської міської ради неодноразово обстежувалися житлово - побутові умови за місцем проживання ОСОБА_2 з дитиною та було встановлено, що ОСОБА_2 зловживає алкоголем, не приділяє належного виховання дитині, на час відвідування перебувала у нетверезому стані.

Рішенням комісії з питань захисту прав дитини Бережанської міської ради від 24.12.2020 року № 11/9 та рішенням виконавчого комітету Бережанської міської ради від 14.01.2021 року № 35 вирішено за доцільне відібрання малолітньої ОСОБА_1 від матері гр. ОСОБА_2 без позбавлення її батьківських прав.

Так як відповідачка свідомо ухиляється від виконання батьківських обов"язків , робить - це без поважних причин, вважає, що є всі підстави для позбавлення її батьківських прав відносно малолітньої дочки - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ..

Також просить стягнути з відповідачки аліменти на утримання малолітньої дочки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 25 % з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття.

В судовому засіданні представник Служби у справах дітей Бережанської міської ради Тернопільської області Максимчак О.В. позовної вимоги підтримала, просить суд їх задовольнити, з мотивів наведених у позовній заяві.

Відповідачка у судовому засіданні позов не визнала, просить відмовити у його задоволенні, пояснила, що вона стала на шлях виправлення, так як вона проходила лікування від алкогольної залежності і на даний час вона не зловживає алкоголем, здійснює належне виховання своєї дитини, забезпечує її всім необхідним, влаштувалася на неофіційну роботу, в період літніх канікул разом з дочкою їздила на роботу до Польщі, дитина любить її та хоче бути разом з нею.

В судовому засіданні представниця відповідачки - адвокат Скиба Л.С. позов не визнала та пояснила, що ОСОБА_2 стала на шлях виправлення, не зловживає алкогольними напитками, влаштувалася на неофіційну роботу, належно виконує свої обов"язки, щодо належного виховання своєї дитини, а тому вона просить суд у задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні малолітня дочка відповідачки ОСОБА_1 пояснила, що на даний час її мама не випиває, в 2018 році вона лікуваля від алкозалежності і від тоді вона алкоголь не вживає. Мама піклується про неї, не залишає її одну вдома, вона разом з мамою їздила на роботу до Польщу в період часу з травня 2022 року по 03 вересня 2022 року, а на даний час мама доглядає літню жінку. Вона любить свою маму і хоче проживати разом з нею.

В судовому засіданні дослідженими доказами судом встановлено, що рішенням комісії з питань захисту прав дитини Бережанської міської ради від 24.12.2020 року №11/9 та рішенням виконавчого комітету Бережанської міської ради від 14.01.2021 року №35, вирішено за доцільне відібрати малолітню ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від її матері - ОСОБА_2 без позбавлення її батьківських прав.

Відповідно до свідоцтв про народження ОСОБА_1 Серії НОМЕР_1 вид. 12.11.2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Бережанського районного управління юстиції Тернопільської області, батьками дитини є мати - ОСОБА_2 та батько - ОСОБА_3 .

Батьки малолітньої ОСОБА_1 розлучені, що вбачається із рішення Бережанського районного суду Тернопільської області по цивільній справі № 2/593/190/2014 від 21 березня 2014 року.

Батько малолітньої ОСОБА_1 проживає в м. Тернопіль та має іншу сім"ю . Він періодично працює за кордоном , з дитиною спілкується телефоном, підтримує її матеріально.

Згідно рішення виконавчого комітету №734 від 15 листопада 2018 року малолітня ОСОБА_1 знаходяться на обліку в службі у справах дітей, надання соціальної допомоги сім"ям з дітьми та молоді Бережанської міської ради, як дитина, яка опинилася в складних життєвих обставинах.

У грудні 2018 року відповідачка ОСОБА_2 пройшла лікування від алкогольної залежності.

Неодноразово з ОСОБА_2 проводились профілактичні бесіди та було попереджено про відповідальність за ухилення від виконання батьківських обов"язків.

Також, службою у справах дітей Бережанської міської ради неодноразово обстежувалися житлово - побутові умови за місцем проживання ОСОБА_2 з дитиною та було встановлено, що ОСОБА_2 зловживає алкоголем, не приділяє належного виховання дитині, на час відвідування перебувала у нетверезому стані.

Із характеристики з місця навчання малолітньої ОСОБА_1 учениці Бережанського ліцею виданої директором вбачається, що ОСОБА_4 потребує підтримки, однак дівчинка бере активну участь в гуртковій роботі школи та шкільних заходах, до громадських обов"язків ставиться відповідально.

Відповідно до ч.1 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно із ч.1 ст.152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.

Частиною 4 ст.155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ч.1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною, є хронічними алкоголіками або наркоманами, вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, засудженні за вчинення умисного злочину щодо дитини.

За змістом частини першої статті 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.

Європейський суд з прав людини зазначив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (Мамчур проти України, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Відповідно до вимог ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

Так, із системного аналізу діючого сімейного законодавства України та практики Європейський суд з прав людини вбачається, що позбавлення батьківських прав, як і відібрання дитини без позбавлення батьківських прав, є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого - заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов`язки стосовно дитини. Відібрання дитини без позбавлення батьківських прав (за відсутності безпосередньої загрози для життя або здоров`я дитини) можливе виключно на підставі рішення суду. Частиною 1 ст. 164 СК встановлено вичерпний перелік підстав для відібрання дитини без позбавлення батьківських прав (пункти 2-5).

Згідно з ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформованої в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Суд враховує те, що відповідачка пройшла лікування від алкозалежності і на на даний час не зловживає алкоголем, влаштувалася на неофіційну роботу по догляду за літньою жінкою, почала належним чином виконувати свої обо"язки щодо виховання доньки, а донька в свою чергу зазначене підтвердила в судовому засіданні наданими суду поясненнями та вказала що любить свою маму і хоче проживати разом з нею.

Отже суд ураховує, що відібрання дитини без позбавлення батьківських прав є радикальним заходом впливу на осіб, які належно не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Разом із тим, зважаючи на те, що відібрання дитини без позбавлення батьківських прав можливе у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи слід відмовити в задоволенні позову про відібрання дітей без позбавлення батьківських прав, попередивши відповідачів про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Ухвалюючи рішення про відмову в позові, суд дійшов висновку про відсутність достатньої кількості належних, допустимих та достовірних доказів, оцінка яких - кожного окремо та у їх сукупності - вказувала б на наявність беззаперечних підстав для відібрання дитини - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від ОСОБА_2 без позбавлення її батьківських прав та підстав того, що подальше перебування дитини разом з нею дійсно суперечить інтересам дитини.

Суд приймає до уваги те, що відповідачка у 2018 році пройшла лікування від алкозалежності і з того часу по даний час алкоголем не зловживає, періодично їздить із дочкою на роботу до Польщі, а також влаштувалась на неофіційну роботу по догляду за літньою жінкою, має місце проживання, має бажання зберегти сім"ю, покращила умови проживання дитини, а дитина в свою чергу любить маму та хоче проживати разом із нею.

Керуючись Законом України «Про охорону дитинства», ст.ст. 3, 4, 5, 12, 13, 19, 23, 76, 81,141, 263-265 ЦПК України, ст.ст 150-155, 164, 165 Сімейного Кодексу України суд ,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову Виконавчого комітету Бережанської міської ради як органу опіки та піклування в особі служби у справах дітей, надання соціальної допомоги сім"ям з дітьми та молоді в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: В.І.Шміло