Провадження № 2/750/260/22
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 червня 2022 року м. Чернігів
Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:
судді Рахманкулової І.П.,
секретаря Левченко А.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,
треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право на користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
Обгрунтовано позов тим, що позивач є співвласником квартири АДРЕСА_2 . Відповідач зареєстрована у вказаному житловому приміщенні, однак не проживає в ньому з вересня 2008 року, у зв`язку з чим є підстави для визнання її такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.
Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 грудня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи.
У встановлений судом строк відповідач відзив на позов не подала.
Позивач у судове засідання не з`явився, його представник надіслав до суду заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника, вказавши, що позовні вимоги підтримує, просить задовольнити та не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач у судове засідання не з`явилась, про час і місце розгляду справи по суті повідомлялась завчасно і належним чином. Судова повістка відповідачу надсилалася за адресою її місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Треті особи у судове засідання не з`явились, надіслали до суду заяви про розгляд справи без їх участі та просили задовольнити позовні вимоги.
Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам статті 280 ЦПК України.
Згідно з частиною 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
Відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло від 10 грудня 2001 року ОСОБА_1 є співвласником квартири АДРЕСА_2 . Іншими співвласниками квартири є треті особи по справі - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с. 8-9).
Згідно довідки Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради № 6677 від 17.08.2021 у вказаній квартирі зареєстрована ОСОБА_2 (а.с. 10), яка не проживає за місцем своєї реєстрації з липня 2008 року, про що свідчить акт від 20 серпня 2021 року, підписаний мешканцями будинку та затверджений майстром Комунального підприємства «ЖЕК- 10» Чернігівської міської ради ОСОБА_6 (а.с. 11).
У позові зазначено, що відповідач зареєстрована у вказаному житловому приміщенні, однак у 2008 року вона виїхала на постійне місце проживання до іншої країни, не приймає участі у витратах на утримання житла, її особистих речей у квартирі немає.
Відповідно до положень статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.
Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 відповідно доЗакону №475/97-ВР від 17.07.1997р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до частини 1 статті 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно зі статтею 317 Цивільного кодексу України власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засаді суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.
Згідно зі статтю 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно з частиною 1 статті 386 Цивільного кодексу України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.
Згідно частини 2 статті 386 Цивільного кодексу України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Відповідно до статті 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно зі статтями 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу відповідно до положень Цивільного кодексу України. У разі створення перешкод у користуванні власністю, позивач може звернутися до суду з вимогою про вчинення дій, необхідних для відновлення порушеного права власності, а саме визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням.
Враховуючи, що позивач є співвласником житлового приміщення, а відповідач не проживає у квартирі тривалий час, а тому, з метою захисту права власності позивача та усунення йому перешкод у здійсненні права власності, суд приходить до висновку, що вимога позивача про визнання відповідача такою, що втратила право на користування житловим приміщенням є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.
Також, відповідно до статті 141 ЦПК України суд вирішує питання про розподіл судових витрат. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, вказані витрати належить стягнути з відповідача на користь держави.
На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 13, 81, 83, 141, 258, 259, 265, 279, 280-282, 289, 354 ЦПК України, суд,-
позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ) про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_2 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 908 грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення до Чернігівського апеляційного суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя