Справа № 203/4283/22
Провадження № 2/0203/1357/2022
УХВАЛА

15 листопада 2022 року у місті Дніпрі суддя Кіровського районного суду міста Дніпропетровська Ханієва Ф.М., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Державний нотаріус П`ятої дніпровської державної нотаріальної контори Бутова Алла Генріхівна про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним та скасування державної реєстрації права власності,

ВСТАНОВИВ:

08 листопада 2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа: Державний нотаріус П`ятої дніпровської державної нотаріальної контори Бутова Алла Генріхівна, в якій позивач просить суд:

- визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 (спадкова справа № 08/1999, зареєстровано в реєстрі за № 3-736), видане ОСОБА_2 державним нотаріусом П`ятої дніпровської державної нотаріальної контори Бутовою Аллою Генріхівною;

- скасувати рішення про державну реєстрацію права власності № 60029439 від 27.08.2021 року, прийняте державним реєстратором державним нотаріусом П`ятої дніпровської державної нотаріальної контори Бутовою Аллою Генріхівною.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.11.2022 року справу № 203/4283/22, провадження № 2/0203/1357/2022, було розподілено головуючому судді Ханієвій Ф.М., яка передана судді канцелярією суду 10.11.2022 року.

Суд зазначає, що у ст. ст. 175, 177 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) визначені вимоги до позовної заяви.

Суд, вивчивши позовну заяву ОСОБА_1 , дійшов висновку, що вона підлягає залишенню без руху, оскільки подана без додержання вимог ст. ст. 175, 177 ЦПК України.

В порушення п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позивачем не викладено обставин, якими позивач обґрунтовують свої вимоги, зокрема щодо позовних вимог про скасування рішення про державну реєстрацію права власності.

В порушення ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви не долучено документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Частинами 1, 2 ст. 9 Закону України «Про судовий збір» визначено, що судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», частиною першою статті 9 Закону № 3674-VI передбачено сплату судового збору за місцем розгляду справи із зарахуванням його до спеціального фонду Державного бюджету України. При цьому місце розгляду справи судом визначається відповідно до вимог закону, зокрема, статей 107 - 114, 251, 257, 260, 269, 287, 291, 323, 363, 389-1, 389-7, 392, 400 ЦПК. Встановивши, що судовий збір сплачено не за місцем розгляду справи, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без руху та пропонує сплатити судовий збір до бюджету за місцем розгляду справи (стаття 121 ЦПК) і одночасно цією ж ухвалою відповідно до Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного або місцевого бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03 вересня 2013 року № 787 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 вересня 2013 року за № 1650/24182, вирішує питання про повернення помилково сплаченого судового збору.

До позовної заяви додано квитанцію ID № 2059-9308-6071-3926 від 04.05.2022 року про сплату судового збору у розмірі 992,40грн. та квитанцію ID № 1435-7394-8524-9932 від 04.05.2022 року про сплату судового збору у розмірі 992,40грн. за подання позовної заяви з двома вимогами немайнового характеру про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним та скасування державної реєстрації права власності.

Проте, відповідно до акту Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 08 листопада 2022 року при проведенні реєстрації в КП «Д-3» квитанції ID № 2059-9308-6071-3926 від 04.05.2022 року про сплату судового збору у розмірі 992,40грн та квитанцію ID № 1435-7394-8524-9932 від 04.05.2022 року про сплату судового збору у розмірі 992,40грн було виявлено, що дана квитанція вже зареєстрована в обліково-статистичній картці по справі № 203/1533/22 (провадження № 2/0203/907/2022) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: державний нотаріус П`ятої дніпровської державної нотаріальної контори Бутова Алла Генріхівна про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним та скасування державної реєстрації права власності та ухвалою судді Ханієвої Ф.М. від 19 вересня 2022 року, позовну заяву було повернуто позивачу.

Отже, до позовної заяви позивачем не додано документа, що підтверджує сплату судового збору.

Суд також звертає увагу на те, що частинами 2, 4, 5 ст. 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Проте позивач не підтвердив відповідність копій письмових доказів, доданих до позовної заяви, їх оригіналам, які знаходяться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення, відповідно до ч. 5 ст. 95 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Суд, вирішуючи питання щодо залишення позовної зави без руху, також керується практикою Європейського суду з прав людини.

Згідно з положеннями ст. 9 Конституції України та ст. 17, ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Суд звертає увагу позивача на те, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини її основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого Королівства» від 28.10.1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 року).

Прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого Королівства» від 28.10.1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 року, в яких зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду, за своєю природою, потребує регулювання з боку держави.

Враховуючи викладене вище, суд доходить висновку, що позовна заява ОСОБА_1 подана до суду без додержання вимог, викладених у ст. ст. 175, 177 ЦПК України, а тому підлягає залишенню без руху з наданням йому строку для усунення недоліків позовної заяви, відповідно до вимог ст. 185 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 175, 177, 185, 260 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Державний нотаріус П`ятої дніпровської державної нотаріальної контори Бутова Алла Генріхівна про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним та скасування державної реєстрації права власності залишити без руху.

Встановити позивачу п`ятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання ухвали про залишення заяви без руху.

Визначені недоліки позовної заяви позивачу усунути шляхом надання суду:

- виправленої редакції позовної заяви відповідно до кількості сторін з зазначенням: обставин, якими позивач обґрунтовують свої вимоги щодо позовних вимог про скасування рішення про державну реєстрацію права власності;

- надання належним чином засвідчених копій доданих до позовної заяви документів;

- оригіналу квитанції про сплату судового збору за дві вимоги немайнового характеру у розмірі 1984,80 грн (по 992,40грн за кожну), який підлягає перерахуванню на наступний рахунок: отримувач коштів ГУК у Дн-кiй обл/Центр.р/ 22030101 , код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37988155, банк отримувача казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) 899998, рахунок отримувача UA0004631, код класифікації доходів бюджету 22030101; призначення платежу судовий збір, за позовом ________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Кіровський районний суд м. Дніпропетровська.

Копію ухвали направити позивачу.

Суд роз`яснює позивачу, що у випадку, якщо недоліки заяви не будуть усунені у зазначений строк, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Ф.М. Ханієва