Справа № 541/2297/22
Номер провадження 2/541/794/2022
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

01 грудня 2022 року м.Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Вірченко О.М.,

за участю секретаря судового засідання Циганової Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Комишнянської селищної ради Миргородського району Полтавської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами в порядку спадкування, третя особа - Друга миргородська державна нотаріальна контора Полтавської області,

встановив:

22 вересня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Комишнянської селищної ради Миргородського району Полтавської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами в порядку спадкування за заповітом, третя особа - Друга миргородська державна нотаріальна контора Полтавської області.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , яка була її матір`ю. Внаслідок смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 на випадок смерті залишила заповіт від 11 травня 2007, яким все належне їй майно заповіла позивачу. Після її смерті ОСОБА_1 прийняла спадщину та отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 26 липня 2008 року на земельну ділянку площею 4,78 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. При зверненні до нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок за заповітом позивач отримала відмову. Відмова обґрунтована відсутністю правовстановлюючого документу на житловий будинок. Право власності за ОСОБА_2 на цей будинок в державному реєстрі прав на нерухоме майно не зареєстровано. В зв`язку із зазначеним, позивач просила визнати за нею право власності на спадкове майно, а саме, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді від 23 вересня 2022 року відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд за правилами загального позовного провадження (а.с. 26).

13 жовтня 2022 року ухвалою суду підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 38).

В судове засідання позивач не з`явилася, направила заяву, в якій просила провести судове засідання у її відсутність (а.с. 43).

Представник відповідача Комишнянської селищної ради Миргородського району Полтавської області в судове засідання не з`явився, направив заяву про проведення судового засідання у його відсутність (а.с. 46).

Преставник третьої особи в судове засідання не з`явився, направив заяву про проведення судового засідання у його відсутність (а.с. 54).

Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів, відповідно до ст.223 ч.4 ЦПК України.

В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 09 липня 2007 року (а.с. 11).

За життя ОСОБА_2 склала заповіт від 11 травня 2007, яким все належне їй майно заповіла ОСОБА_3 , яка є її дочкою (заповіт від 11 травня 2007 року, свідоцтво про народження позивача) (а.с. 10, 60).

До складу спадкового майна, входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки виконавчого комітету Комишнянської селищної ради № 02-24/4729 від 13 грудня 2021 року, земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 , на якій збудовано будинок, не приватизована (а.с. 14).

ОСОБА_2 за життя не здійснила державну реєстрацію права власності на будинок, що підтверджується довідками ДКП «Миргородтехінвентаризація» від 10 листопада 2021 року №№ 491, 1006 (а.с.15, 16). На даний час отримати правовстановлюючі документи на вказане майно не можливо через смерть спадкодавця, оскільки її цивільна правоздатність як фізичної особи припинена у момент смерті (ч. 4 ст. 25 ЦК України).

Згідно з виписки з погосподарської книги № 2 Комишнянської сільської ради народних депутатів за 1991-1995 роки по особовому рахунку № НОМЕР_2 та виписки з погосподарської книги № 1 Комишнянської селищної ради за 2006-2010 роки по особовому рахунку № НОМЕР_3 , головою домогосподарства: АДРЕСА_1 значилася ОСОБА_2 , членом домогосподарства зазначена ОСОБА_1 (а.с. 12, 13).

Відповідно до характеристики будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами житловий будинок збудований у 1917 році, у 1975 та 1980 роках була споруджена прибудова, погріб, сарай, колодязь, проведено газопровід (а.с.21).

Згідно з Листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»: п.3.1. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у негосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року.

На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними негосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Проте, незважаючи на внесення записів у негосподарські книги, більшість громадян своє право власності в БТІ не зареєстрували (не оформили).

Згідно з п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради.

Встановленим судом фактам відповідають цивільні правовідносини, які регламентують порядок набуття права власності на спадкове майно, зокрема, за заповітом і регулюються Конституцією України, ЦК України та ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України 2003 року, який набрав чинності з 01 січня 2004 року, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

До часу набрання чинності ЦК України 2003 року та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

Відповідно до п. 4 ч. 8 п. п 6 Інструкції «Про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах, селищах міського типу УРСР, затвердженої Мінкомунгоспом УРСР від 31 січня 1966 року за погодженням з Верховним Судом УРСР від 15 січня 1996 року (припинила свою дію 13 грудня 1995 року) державній реєстрації підлягали тільки будинки та домоволодіння в межах міст і селищ, а інвентаризації домоволодіння в сільській місцевості не підлягали.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.

Отже, у період забудови в 1917-1991 роках домоволодіння по АДРЕСА_1 у сільській місцевості державна реєстрація об`єктів нерухомості взагалі не передбачалася. Таким чином, спадкодавцю ОСОБА_2 за життя правомірно належав будинок з господарськими будівлями та спорудами.

Позивач є спадкоємцем за заповітом майна, а саме - будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , який належав ОСОБА_2 , однак юридично його не оформила. ОСОБА_1 вчинила дії по прийняттю спадщини та прийняла її, подавши заяву до нотаріальної контори, отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 4,78 га, тому набула право і на будинок в порядку спадкування. Спадкове право позивача відповідачем не оспорюється, а отже підстав для визнання спадщини відумерлою немає.

Оскільки право позивача на оформлення спадкових прав на житловий будинок померлої порушено, воно підлягає судовому захисту. Позовні вимоги не суперечать закону та не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин вимоги ОСОБА_1 ґрунтуються на законі і тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

В зв`язку з тим, що позивач не заявляє вимоги про стягнення з відповідача на її користь судових витрат, суд, керуючись принципом диспозитивності цивільного судочинства, закріпленим у ст.13 ЦПК України, вирішує залишити судові витрати за позивачем.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 10, 12, 13, 263, 264, 265, 266, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Комишнянської селищної ради Миргородського району Полтавської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами в порядку спадкування, третя особа - Друга миргородська державна нотаріальна контора Полтавської області, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 після ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його (її) проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: О. М. Вірченко