Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/462/22
Провадження № 2/553/723/2022
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

02.06.2022 року м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді - Парахіної Є.В.,

при секретарі - Мотріченко О.В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом адвоката ХВОРОСТ Дарії Михайлівни в інтересах ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал", треті особи - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ДАНИЧ Оксана Федорівна, приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області РАЙДА Олександр Сергійович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В :

У березні 2022 року адвокат Хворост Д.М. в інтересах ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 25.05.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. вчинено виконавчий напис № 9507, яким стягнуто з ОСОБА_2 , яка є Боржником за Кредитним договором № 003-16054-240108 від 24.01.2008 року, укладеним з АТ "Дельта банк", правонаступником всіх прав та обов`язків якого є ТОВ "ФК "Кредит-Капітал", заборгованість за період з 06.10.2017 року по 05.04.2021 року в сумі 12755 грн. 85 коп., з яких: 3422 грн. 02 коп. - прострочена заборгованість за сумою кредиту, 9333 грн. 83 коп. - прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 ЗУ "Про нотаріат" стягнуто плату зі стягувача, яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача. Таким чином, загальна сума, яка стягується за виконавчим написом, дорівнює 13955 грн. 62 коп. Даний виконавчий напис пред`явлено до примусового виконання до приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Райди О.С.

Вважає, що виконавчий напис нотаріуса є таким, що не підлягає виконанню, оскільки заборгованість за період з 06.10.2017 року по 05.04.2021 року в сумі 12755 грн. 85 коп., тоді як ще з 05.10.2015 року розпочата процедура ліквідації АТ "Дельта банк", з яким позивачем був укладений кредитний договір і з того часу вона не могла користуватись кредитною лінією. Нарахування заборгованості по відсоткам суперечить п. 54 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року по справі № 444/9519/12, крім того, згідно змісту договору про відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки не визначено конкретного розміру відсотків, пені, комісії та інших складових вартості обслуговування, як і конкретних строків повернення платежів; нотаріусом не перевірено факт безспірності заборгованості, на що звертає увагу Верховний суд в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16; вся сума заборгованості є спірною та не підтвердженою жодними документами; відсутня виписка з особового рахунка, що є обов`язковою для вчинення виконавчого напису; нотаріус при вчиненні виконавчого напису керувався п. 2 Переліку, який постановою Київського апеляційного адміністративного суду № 826/20084/14 від 22.02.2017 визнано незаконним та нечинним; вчинення виконавчого напису на нотаріально не посвідченому договорі суперечить висновкам Верховного Суду, що викладені в п. 83 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2021 по справі № 910/10374/17, позиції Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17 та від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц.

Просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 9507 від 25.05.2021, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич Оксаною Федорівною, яким стягнуто з громадянки України ОСОБА_2 на користь ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" заборгованість за Кредитним договором № 003-16054-240108 від 24.01.2008 року в сумі 13955 грн. 62 коп.; стягнути з ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" на користь ОСОБА_2 судові витрати, що складаються з судового збору та витрат на правову допомогу.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 12.03.2022 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Разом з цим, вказаною ухвалою задоволене клопотання представника позивача адвоката Хворост Д.М. витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Данич Оксани Федорівни належним чином завірені копії документів, що містяться у нотаріальній справі з вчинення виконавчого напису від 25.05.2021 року, зареєстрованого в реєстрі за № 9507, яким стягнуто з громадянки ОСОБА_2 на користь ТОВ ФК "Кредит-Капітал" заборгованість за кредитним договором № 003-16054-240108 від 24.01.2008 року в сумі 13955 грн. 62 коп.

Відповідач ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" отримав копію ухвали про відкриття провадження разом з позовною заявою та додатками до неї 30.03.2022 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, відзив на позовну заяву у строки, встановлені в ухвалі про відкриття провадження, та станом на час судового розгляду справи не подав, у зв`язку з чим справа розглядається за наявними у справі матеріалами.

Треті особи пояснення щодо позову не подали. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. документи на виконання ухвали суду від 30.12.2021 року не надала.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши наявні у матеріалах справи докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 25 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 9507, про звернення стягнення з ОСОБА_2 , яка є боржником за кредитним договором № 003-16054-240108 від 24.01.2008 року, укладеним з АТ "Дельта Банк", правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі Договору відступлення права вимоги за кредитними договорами № 40-К від 06.10.2017 року є ТОВ "ФК "КРЕДИТ-КАПІТАЛ", заборгованості за кредитним договором за період з 06.10.2017 року по 05.04.2021 року у розмірі 12755 грн. 85 коп., що складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту 3422 грн. 02 коп., простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 9333 грн. 83 коп., а також плати за вчинення виконавчого напису, а всього коштів в розмірі 13955 грн. 62 коп.

Представник ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "КРЕДИТ-КАПІТАЛ" в грудні 2021 року подав приватному виконавцю виконавчого округу Полтавської області Райді О.С. заяву про примусове виконання виконавчого напису № 9507, вчиненого 25.05.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф., про звернення стягнення стосовно громадянки ОСОБА_2 на користь ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "КРЕДИТ-КАПІТАЛ" заборгованості за кредитним договором.

Постановою приватного виконавця Виконавчого округу Полтавської області Райди О.С. від 01.12.2021 року відкрито виконавче провадження ВП № 67727068 з примусового виконання виконавчого напису № 9507, виданого 25.05.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф., про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "КРЕДИТ-КАПІТАЛ" заборгованості у розмірі 13955 грн. 62 коп.

Також згідно з постановою приватного виконавця Виконавчого округу Полтавської області Райди О.С. від 01.12.2021 року про стягнення з боржника основної винагороди стягнуто з ОСОБА_2 основну винагороду в сумі 1395 грн. 56 коп., а згідно з постановою приватного виконавця від 01.12.2021 року про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження визначено для боржника ОСОБА_2 розмір мінімальних витрат виконавчого провадження в сумі 500 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач у позовній заяві посилається на те, що виконавчий напис вчинений з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусом.

При вирішенні даного спору суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно до ст. 88 Закону України "Про нотаріат", нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Як передбачено в п. п. 3.1., 3.2. Глави 16 Розділу ІІ "Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.

Відповідно до п. 2-2 "Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні" № 2 від 31 січня 1992 року, при вирішенні справ, пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею, судам слід мати на увазі, що відповідно до статей 34, 36, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується документами, передбаченими затвердженим постановою Ради Міністрів України від 12 жовтня 1976 року N 483 Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів державних нотаріальних контор (з наступними змінами) і що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у випадках, коли законом встановлено інший строк давності - не минув цей строк. При цьому, необхідно враховувати, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису не перевіряє безспірність заборгованості, не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність документів з урахуванням положень Переліку, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку. Таким чином, слід встановити, чи банком нотаріусу надано всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому, нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України "Про нотаріат"). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст. ст. 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Таким чином, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, перевірці підлягає не лише додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст.ст. 87, 88 Закону "Про нотаріат" у такому спорі перевірці підлягають також і доводи боржника в повному обсязі, установлення та зазначення чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду № 6-887цс-17 від 05.07.2017 року та № 201/11696/16-ц від 10 квітня 2019 року.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 р. у справі № 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 р. № 662 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в тому числі в частині доповнення Переліку після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями".

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року залишено без змін.

Резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені "Офіційний вісник України" від 21 березня 2017 року № 23; резолютивну частину ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені "Офіційний вісник України" від 24 листопада 2017 року № 92.

Постановою Великої Палати Верховного Суду № 11-174ас18 від 20.06.2018 у задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року відмовлено.

Підставою для скасування вказаного нормативного акту слугувало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у статті 88 Закону України "Про нотаріат". Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені статтею 88 Закону України "Про нотаріат" умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням статті 87 цього Закону.

Судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт. Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14.

Виконання судового рішення про присудження полягає у вчиненні певних дій або в утриманні від певних дій, передбачених судовим рішенням. Наприклад, за судовим рішення про стягнення коштів відповідач повинен сплатити позивачу відповідну суму; за рішенням про припинення дії, яка порушує право, відповідач повинен утриматись від відповідних дій тощо. Водночас інші судові рішення, зокрема рішення про визнання права, про зміну правовідношення, виконанню не підлягають, оскільки такі судові рішення безпосередньо створюють відповідний правовий ефект: призводять до усунення правової невизначеності, змінюють правовідношення.

Безпосередній правовий ефект створює і судове рішення про визнання незаконним та нечинним нормативно-правового акта: такий акт втрачає чинність з моменту набрання законної сили судовим рішенням. Указане судове рішення не потребує його виконання.

Резолютивна частина постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 в частині відображення результату вирішення позовних вимог містить висновки: 1) про визнання незаконною та нечинною постанови № 662 у наведеній частині; 2) про зобов`язання Кабінету Міністрів України опублікувати резолютивну частину цієї постанови про визнання незаконною та нечинною постанови № 662 у наведеній частині. Отже, ухвали Вищого адміністративного суду України від 06 березня та 04 квітня 2017 року, якими було передбачено зупинення виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 до закінчення касаційного розгляду, стосувались лише зупинення виконання обов`язку Кабінету Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду.

В п. 83 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17, визначено, що оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Наявні матеріали справи свідчать про те, що оскаржуваний виконавчий напис вчинено щодо стягнення кредитної заборгованості за кредитним договором № 003-16054-240108 від 24.01.2008 року, укладеним між ОСОБА_2 та АТ "Дельта-Банк", який не є таким, що посвідчений нотаріально.

Таким чином, вчиняючи 25 червня 2021 року виконавчий напис № 9507, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. неправомірно керувалася пунктом 2 Переліку документів у редакції постанови № 662, яка на той час уже була нечинною згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, резолютивна частина якої була опублікована в інформаційному бюлетені "Офіційний вісник України" від 21 березня 2017 року № 23, без законних на це підстав вчинила виконавчий напис про стягнення заборгованості, яка утворилась за кредитним договором, який не є нотаріально посвідченим.

Подібний висновки викладені у постановах Касаційного цивільного суду від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17 та Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21).

Отже, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису не враховано тієї обставини, що норми, які визначають перелік документів, що підтверджують безспірність заборгованості по кредитним договорам, за якими боржниками допущено прострочення платежів, - вже не чинні.

Разом з тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості, ці обставини встановлюються відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Учинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України "Про нотаріат"). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права.

У ч. 1 ст. 88Закону України "Про нотаріат" передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Учинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19).

У вказаній постанові також зазначено, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною - стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Для правильного застосування положень ст.ст. 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між ним та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису.

Учинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2019 року в справі № 357/12818/17 (провадження № 44380св18).

Матеріали справи не містять відомостей про направлення відповідачем ТОВ "ФК "КРЕДИТ-КАПІТАЛ" на адресу позивача як боржника повідомлення про заборгованість за кредитним договором та, відповідно, даних про отримання позивачем відповідного повідомлення.

У нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджують безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором).

Процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів:

- перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса;

- другий етап - учинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису).

Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Подібні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 201/4198/17 (провадження № 61-48504св18), від 27 серпня 2020 року у справі № 554/6777/17 (провадження № 61-19494св18).

В ході судового розгляду відповідачем не подано відзив на позов, не надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження безпідставності позовних вимог, в тому числі не надано доказів того, що ТОВ "ФК "КРЕДИТ-КАПІТАЛ" є правонаступником АТ "Дельта-Банк", з яким позивачем по справі ОСОБА_2 укладений кредитний договір № 003-16054-240108 від 24.01.2008 року й заборгованість за яким була предметом стягнення на підставі виконавчого напису, доказів набуття права вимоги саме у обсязі сум, які є предметом виконавчого напису, що оскаржується у вказаному провадженні, направлення повідомлення - письмової вимоги про усунення порушень боржнику, а також доказів надання приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. усіх документів, передбачених чинним законодавством для видачі виконавчого напису, в тому числі таких документів, що об`єктивно підтверджують безспірність заборгованості позивача.

Позивач не мав можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між ним та відповідачем щодо суми заборгованості, що об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису.

Так, оскаржуваний виконавчий напис вчинено щодо стягнення кредитної заборгованості за кредитним договором № 003-16054-240108, укладеним між ОСОБА_2 та АТ "Дельта-Банк" 24.01.2008 року.

Згідно з умовами вказаного договору (п. 1.3 1.4 Частини 1), Банк надає Держателю Кредит шляхом відкриття Держателю відновлювальної відкличної Кредитної лінії на загальну суму 30000 грн. та на день укладання цього Договору встановлює ліміт Кредитної лінії на рахунку в сумі 3000 грн. Ліміт Кредитної лінії розраховується Банком самостійно, та не може перевищувати загальної суми Кредитної лінії. Перегляд та/або зміна ліміту Кредитної лінії здійснюється у відповідності до внутрішніх процедур Банку та умов цього Договору. Банк самостійно не більше одного разу на місяць може змінювати розмір ліміту Кредитної лінії в межах Кредитної лінії, при цьому сторони погодили, що у Даному випадку Додаткова угода до Договору про зміну ліміту Кредитної лінії Сторонами не складається. Інформація щодо зміни розміру Кредитного ліміту та строків уведення в дію зазначаються у щомісячній виписці та/або текстовим повідомленням в електронному вигляді на номер мобільного телефону. Кредитування Рахунку в межах Кредитної лінії здійснюється протягом 364 календарних днів. Кожна наступна кредитна лінія надається після спливу строку (надання попередньої, на умовах, погоджених Сторонами у цьому Договорі, та не потребуй підписання додаткових угод.

При цьому, очевидно, що строк ліміту кредитування, визначений в п. 1.3 Частини 1 договору сплинув, доказів того, що кредитна лінія в подальшому була пролонгована, судом не встановлено.

Відповідно, встановлені судом обставини та досліджені докази у своїй сукупності не дають підстав стверджувати про те, що заборгованість, яка стягнута з ОСОБА_2 на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. від 25.05.2021 року, зареєстрованого в реєстрі за № 9507, нарахована з дотриманням умов кредитного договору, а також має характер безспірної, що є однією з основних умов для її стягнення в такому порядку.

Враховуючи встановлені по справі обставини, аналізуючи наявні у справі докази та вищенаведені вимоги закону, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, суд враховує наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі і витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки суд дійшов висновку про обґрунтованість та необхідність задоволення позовних вимог адвоката Хворост Д.М. в інтересах ОСОБА_2 у повному обсязі, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений ним судовий збір за подання позовної заяви в сумі 992 грн. 40 коп.

У позовній заяві позивач ставить також питання про стягнення з відповідача понесених витрат на правову допомогу в сумі 8100 грн. 00 коп.

З матеріалів справи вбачається, що представництво інтересів позивача ОСОБА_2 здійснювала адвокат Хворост Д.М., якою на підтвердження повноважень представника надано суду свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, ордер серії ВІ № 1046661, Договір про надання правової допомоги № 103 від 13.12.2021 року, укладений між ОСОБА_2 та адвокатом Хворост Дарією Михайлівною.

Як встановлено в ч. 4 ст. 58 ЦПК України, повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

Таким чином, повноваження адвоката Хворост Д.М. як представника позивача підтверджені в порядку, встановленому чинним цивільним процесуальним законодавством.

Наявні у справі документи безперечно свідчать про те, що ОСОБА_3 надавала правову допомогу позивачу ОСОБА_2 на підставі укладеного з нею Договору про надання правової допомоги № 103 від 13.12.2021 року.

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

За змістом п.п. 1.1, 3.7 Договору про надання правової допомоги № 103 від 13.12.2021 року у відповідності до ст. 59 Конституції України, Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокат зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги Клієнту на умовах і в порядку, що визначені договором, а Клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору на умовах визначених даним договором. Правова допомога вважається наданою після підписання акту приймання-передачі наданої правової допомоги, який підписується Сторонами. Адвокат надає Клієнту акт приймання-передачі наданої правової допомоги, в якому зазначається зміст наданої правової допомоги, розмір гонорару, який було внесено та розмір гонорару, який підлягає сплаті відповідно до умов Договору, додаткові витрати, розмір авансового внеску Клієнта, внесений в рахунок оплати послуг за даним договором (якщо останній було внесено), розмір не відпрацьованого гонорару.

Відповідно до детального опису робіт (наданих послуг), складеного 09.03.2022 року адвокатом Хворост Д.М., адвокат виконав, а клієнт прийняв наступні послуги за Договором: надання первинної усної консультації клієнту ОСОБА_2 гонорар 500 грн.; складання та написання адвокатського запиту за вих. № 1 від 14.12.2021 приватному виконавцю Виконавчого округу Полтавської області Райді О.С. гонорар 500 грн.; складання та написання адвокатського запиту за вих. № 2 від 14.12.2021 Центральному міжрегіональному управлінню Міністерства юстиції (м. Київ) - гонорар 500 грн.; надання допомоги у складанні та написанні заяви від 14.12.2021 приватному нотаріусу Київського міського нотаріальному округу Данич О.Ф. гонорар 250 грн.; надання допомоги у складанні та написанні заяви від 14.12.2021 Київському державному нотаріальному архіву гонорар 250 грн.; підготовка та написання позовної заяви в інтересах Клієнта та за його позовом до ТОВ "ФК "Кредит-Капітал", треті особи Приватний виконавець Полтавської області Райда О.С., приватний нотаріус Київського міського нотаріальному округу Данич О.Ф., про визнання, виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню гонорар 4000 грн.; підготовка та написання попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи гонорар 400 грн.; підготовка та написання детального опису робіт за договором про надання правової допомоги № 103 від 13.12.2021 станом на 09.03.2022 року гонорар 700 грн.; підготовка та написання клопотання про розгляд справи клієнта в порядку спрощеного провадження гонорар 500 грн.; підготовка та написання клопотання про витребування доказів гонорар 500 грн. Загальна сума гонорару станом на 09.03.2022 року 8100 грн. 00 коп.

Згідно Акту приймання-передачі наданої правової допомоги № 1 до Договору про надання правової допомоги № 103 від 13.12.2021 року, складеного та підписаного ОСОБА_2 та адвокатом Хворост Д.М., адвокат виконав, а клієнт прийняв послуги за Договором за переліком та в обсязі, визначено у детальному описі робіт (наданих послуг).

Сума гонорару, на яку станом на 09.03.2022 року надано правову допомогу за договором про надання правової допомоги № 103 від 13.12.2021 року, у розмірі 8100 грн. ОСОБА_2 сплачена адвокату Хворост Д.М. згідно квитанції від 14.02.2022 року.

За змістом ч.ч. 3, 4, 5 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

В ч. 6 ст. 136 ЦПК України визначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Враховуючи викладене, наявність підстав для висновку, що витрати на правову допомогу фактично понесені позивачем у сумі 8100 грн. та пов`язані саме з даною справою, беручи до уваги, що відповідач з клопотанням про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката до суду не звернувся, суд приходить до висновку про необхідність покладення на відповідача ТОВ "ФК "КРЕДИТ-КАПІТАЛ" витрат на правову допомогу, понесених ОСОБА_2 , у повному обсязі в сумі 8100 грн. 00 коп., що підтверджується наданими суду документами.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 76-83, 89, 263-265, 275-279 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов адвоката ХВОРОСТ Дарії Михайлівни (місцезнаходження Полтавський р-н, с. Никонорівка, вул. Першотравнева, 6) в інтересах ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" (місцезнаходження м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, корп. 28, код ЄДРПОУ - 35234236), треті особи - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ДАНИЧ Оксана Федорівна (місцезнаходження м. Київ, вул. Л.Первомайського, 9, оф. 1), приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області РАЙДА Олександр Сергійович (місцезнаходження м. Полтава, вул. Пушкіна, 111, кім. 1), про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, - задовольнити.

Визнати виконавчий напис від 25.05.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф., зареєстрований в реєстрі за № 9507, про звернення стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "КРЕДИТ-КАПІТАЛ" заборгованості за кредитним договором № 003-16054-240108 від 24.01.2008 року, укладеним з АТ "Дельта Банк" за період з 06.10.2017 року по 05.04.2021 року у розмірі 12755 грн. 85 коп., що складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту 3422 грн. 02 коп., простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 9333 грн. 83 коп., а також плати за вчинення виконавчого напису, а всього коштів в розмірі 13955 грн. 62 коп., - таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "КРЕДИТ-КАПІТАЛ" на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 992 грн. 40 коп., витрати на правову допомогу в розмірі 8100 грн., а всього 9092 грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі до Полтавського апеляційного суду апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 02.06.2022 року.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиЄ. В. Парахіна