Справа № 604/166/22
Провадження № 2/604/189/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2022 року сел. Підволочиськ

Підволочиський районний суд Тернопільської області

у складі : головуючого судді Сташківа Н.Б.

за участі секретаря судового засідання Стадніцької З.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Підволочиськ в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення та збільшення розміру аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, встановленого рішенням Підволочиського районного суду від 17 грудня 2012 року № 2-551, на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до ј частки від місячного доходу з дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів розмір витрат на утримання дитини значно зріс. Крім того, розмір аліментів, визначений рішенням суду у розмірі 300,00 грн, значно менший ніж прожитковий мінімум для дитини відповідного віку Дочка навчається у 8 класі Підволочиської ЗОШ І-ІІІ ступенів, виховання дитини потребує постійних додаткових витрат, що ставить позивача у скрутне матеріальне становище. Оскільки відповідач жодним чином не бере участі в утриманні та вихованні дочки, просить позов задовольнити.

В судове засідання позивач не з`явилася, подала суду заяву, в якій просить змінити спосіб стягнення та збільшити розмір аліментів на утримання дочки у розмірі ј частки усіх видів доходів відповідача щомісячно з дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття. Справу просить розглядати у її відсутності.

Відповідач відзив на позов на надав, в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про день слухання справи в суді, причини його неявки суду не відомі, а тому у відповідності до ст.281 ЦПК України, слід ухвалити заочне рішення по справі.

Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи, дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення за правилами спрощеного позовного провадження, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 247,179 ЦПК України, виходячи з наступного.

Як убачається з виконавчого листа, виданого Підволочиським районним судом Тернопільської області на підставі рішення суду від 17 грудня 2012 року у справі № 2-551/2012 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, суд вирішив стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 300 грн щомісячно, починаючи з 01 листопада 2012 року до досягнення дитиною повноліття.

У відповідності до довідки № 193 від 14 лютого 2022 року ОСОБА_1 , 1980 р.н., яка зареєстрована по АДРЕСА_2 , проживає разом із дочкою ОСОБА_3 , 2008 року народження.

З довідки про доходи № 142/01-05 від 11 вересня 2020 року убачається, що ОСОБА_1 працює вчителем Підволочиської ЗОШ І-ІІІ відділу освіти Підволочиської селищної ради та отримує заробітну плату.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з вимогами ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно з вимогами ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3ст. 181 СК України).

Підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України.

В силу ч.ч.1, 2, 5 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Враховуючи зміст ст. ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Згідно частини перша статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення.

Крім того не може заперечуватися право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Даний висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 5 лютого 2014 року (справа № 6-143цс13), яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Також, у відповідності до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Згідно з ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином судом установлено, що рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області від 17 грудня 2012 року 2-551-2012 стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 300 грн щомісячно, починаючи з 01 листопада 2012 року до досягнення дитиною повноліття.

Позивач у позовній заяві посилається не те, що з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів витрати на утримання дитини значно зросли, крім того, розмір аліментів, визначений рішенням суду у розмірі 300,00 грн, значно менший ніж прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, виховання дитини потребує постійних додаткових витрат, що ставить позивача у скрутне матеріальне становище.

Судом не встановлено жодних доказів про те, що відповідач за своїм станом здоров`я чи матеріальним становищем не може сплачувати аліменти на неповнолітню дитину, а відтак наявні усі підстави для збільшення розміру аліментів.

Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, з урахуванням матеріального становища сторін і їх неповнолітньої дитини, тієї обставини, що обов`язок утримувати дітей лежить на обох батьках, вважає, що позовні вимоги про зміну способу та розміру аліментів підлягають до часткового задоволення. При цьому суд виходить з розумності та достатності розміру стягуваних аліментів, необхідних для задоволення потреб позивача на утримання неповнолітньої дитини, встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, реальної можливості відповідача вказаний розмір аліментів сплачувати щомісячно.

Визначаючи розмір аліментів, суд виходить із вимог ст.ст. 181-184 СК України, згідно яких, розмір аліментів може визначатися у твердій грошовій сумі, котра не може бути меншою ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з роз`ясненнями п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

На основі викладеного суд приходить до висновку, що позовні ОСОБА_1 до ОСОБА_2 слід задовольнити частково, змінити спосіб стягнення та збільшити розмір стягнутих аліментів, а саме стягнути з відповідача в користь позивача на утримання неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,в розмірі ј частки усіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дати набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття.

Крім того, згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави слід стягнути 992,40 грн судового збору.

На підставі ст.180-183,192 СК України, абз. 3 п. 17 постанови ВСУ «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ст.10,57,60,88169,208,209, ст.212-215,218ст.224-226 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення та збільшення розміру аліментів - задовольнити частково.

Змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області від 17 грудня 2012 року у цивільній справі № 2-551/2012 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, яким стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 в користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 300 грн щомісячно, починаючи з 01 листопада 2012 року до досягнення дитиною повноліття, визначивши до стягнення розмір аліментів у частці заробітку (доходу) батька.

Збільшити розмір аліментів, визначений рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області від 17 грудня 2012 року у цивільній справі № 2-551/2012, та стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частки усіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 992,40 гривень судового збору.

Виконавчий лист по справі № 2-551/2012 про стягнення аліментів на користь ОСОБА_1 повернути в Підволочиський районний суд Тернопільської області.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя - підпис

згідно з оригіналом:

Суддя Підволочиського районного суду

Тернопільської області Н.Б.Сташків