Справа № 304/1960/22 Провадження № 2/304/349/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2022 рокум. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Ганька І. І.,

за участі секретаря судового засідання Галас Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 304/1960/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що 29 вересня 2018 року з відповідачем зареєстрував шлюб в Ужгородському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, актовий запис № 806. У них народилося двоє дітей, а саме сини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Однак, протягом останніх років стосунки між ними поступово погіршувалися, що призвело до частих сварок, зникнення взаємопорозуміння та поваги одне до одного. Зазначене впливає на психологічний стан їх дітей, спричиняє їм всім душевні страждання. Вони втратили одне до одного почуття любові та поваги, які існували при укладанні шлюбу, тому їх сім`я фактично припинила своє існування. Вважає, що надання строку для примирення не виправить ситуацію, а спроби примирення не приносять жодного результату, тому це лише погіршить стан їх відносин та продовжить їх перебіг у часі. Також зазначає, що з початку цього року вони роз`їхалися, разом не проживають та не ведуть спільного господарства. Так, молодший син ОСОБА_4 залишився проживати разом з ним, з приводу чого дружина не заперечує, оскільки таким було волевиявлення дитини, а старший син ОСОБА_3 захотів проживати разом з матір`ю та переїхав разом з нею за місцем її фактичного проживання. Оскільки він переконався, що має з дружиною різні характери, протилежні погляди на життя, обов`язки та захоплення, що виключає їх подальше спільне життя, тільки проводячи час нарізно кожен з них почувається добре, тому просить шлюб між ними розірвати, залишити сина ОСОБА_4 на подальше проживання та виховання при ньому, а сина ОСОБА_3 на подальше проживання та вихованні при матері.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить такі задовольнити. Одночасно просить не вирішувати питання понесених ним судових витрат.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання також не з`явилася, однак подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення, а саме не заперечує проти розірвання шлюбу з ОСОБА_1 , залишення сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на подальше проживання та виховання при батькові, а сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - на подальше проживання та виховання при ній.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що 29 вересня 2018 року в Ужгородському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області було зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , актовий запис № 806 (а. с. 4). Сторони є батьками двох дітей, а саме синів ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 8, 9).

Також встановлено, що подружнє життя у сторін не склалося через різні характери, протилежні погляди на життя, обов`язки та захоплення, зникнення взаємопорозуміння та поваги одне до одного. Питання розірвання шлюбу сторонами обдумане, відповідач позовні вимоги визнала, тому строк для примирення подружжю не надавався.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно ст. 5 «Рівноправність подружжя» Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Враховуючи, що подальше спільне життя подружжя і збереження їх шлюбу буде суперечити інтересам кожного з них та інтересам їх дітей, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати.

Що стосується визначення місця проживання малолітніх синів подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , то суд виходить з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Порядок визнання місця проживання фізичної особи передбачений ст. 29 ЦК України.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18 зазначено, що під час вирішення питання про визначення місця проживання дитини, участь органу опіки та піклування є обов`язковою, а позивач до заяви про визначення місця проживання дитини повинен надати висновок органу опіки та піклування про доцільність проживання дитини з одним із батьків, характеристики з місця проживання, роботи, місця навчання дитини (гуртків), медичні довідки (судом обов`язково враховується стан здоров`я як батьків, так і дитини), довідки про доходи (інші документи, які підтверджують матеріальне становище заявника), акти обстеження житлово-побутових умов, документи, що підтверджують право власності на житло.

Водночас судом під час розгляду даної справи не вирішується питання про визначення місця проживання дитини.

За загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу.

Лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини.

Оскільки в ході судового розгляду не встановлено наявності спору між подружжям ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо визначення місця проживання їх малолітніх синів ОСОБА_3 , який знаходиться на проживанні та утриманні при матері, та ОСОБА_4 , який знаходиться на проживанні та вихованні з батьком, проти чого сторони не заперечують, відтак суд приходить до висновку, що після розірвання шлюбу сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , слід залишити на проживання та виховання при позивачу, а сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на проживання та виховання при відповідачу.

Крім цього, у судовому засіданні встановлено, що згідно квитанції № від 04 листопада 2022 року позивачем сплачено 992,40 грн судового збору (а. с. 12).

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Як встановлено у судовому засіданні, позивач, з врахуванням принципу диспозитивності, просить не вирішувати питання розподілу понесених ним судових витрат, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що оскільки таке його волевиявлення не суперечить вимогам закону та не порушує права відповідача, тому може бути задоволене судом.

На підставі наведеного та керуючись ст. 51 Конституції України, ст. 24, 105, 110, 112, 113 СК України, ст. 12, 13, 76-83, 141, 258-259, 264, 265 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити повністю.

Шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_1 ), та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ( АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), зареєстрований в Ужгородському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області 29 вересня 2018 року, актовий запис № 806 розірвати.

Сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишити на проживання та виховання при батькові ОСОБА_1 .

Сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити на проживання та виховання при матері ОСОБА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 3 Прикінцевих положень ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Згідно п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Головуючий: Ганько І. І.