У х в а л а

07 грудня 2022 року

м. Київ

справа № 606/736/16-ц

провадження № 61-11680ск22

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Стрільчука В. А.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Теребовлянського районного суду від 16 травня 2022 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 21 жовтня 2022 року за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню в справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В с т а н о в и в:

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Теребовлянського районного суду Тернопільської області із заявою про визнання виконавчих листів виданих у справі № 606/736/15 такими, що не підлягають виконанню. Заява обґрунтована тим, що виконавчі листи № 606/736/15-ц, видані 30 травня 2017 року Теребовлянським районним судом Тернопільської області відносно сум боргу 126 753,77 грн та 592 947,53 грн, повинні бути визнані такими, що не підлягають виконанню, оскільки на момент їх видачі було відомо про те, що рішення Теребовлянського районного суду від 03 липня 2012 року у справі № 2-353/12 було виконано в повному обсязі. Це підтверджено копіями документів виконавчого провадження, що знаходяться у справі № 606/736/15-ц Теребовлянського районного суду. Оскільки, розрахунок у справі № 606/736/15-ц включає в себе і період, зазначений у справі №2-353/12, то слід зробити висновок про часткове виконання рішення суду у справі № 606/736/15-ц, що необхідно врахувати при видачі виконавчого листа у справі № 606/736/15-ц.

Ухвалою Теребовлянського районного суду від 16 травня 2022 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню відмовлено.

Постановою Тернопільського апеляційного суду від 21 жовтня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишено без задоволення. Ухвалу Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 16 травня 2022 року залишено без змін.

21 листопада 2022 року ОСОБА_1 надіслав засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Теребовлянського районного суду від 16 травня 2022 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 21 жовтня 2022 року.

У касаційній скарзі заявник просить суд касаційної інстанції скасувати ухвалу Теребовлянського районного суду від 16 травня 2022 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 21 жовтня 2022 року та ухвалити нове рішення, яким визнати виконавчі листи № 607/736/15-ц, видані 30 травня 2017 року Теребовлянським районним судом Тернопільської області, такими, що не підлягають виконанню.

Дослідивши касаційну скаргу заявника, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню, з огляду на наступне.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно зі статтею 25 ЦПК України Верховний Суд переглядає у касаційному порядку судові рішення, ухвалені судами першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до частини першої статті 406 ЦПК України ухвали судів першої та апеляційної інстанцій можуть бути оскаржені в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктами 2, 3 частини першої статті 389 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 25 частини першої статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо виправлення помилки у виконавчому документі або визнання його таким, що не підлягає виконанню.

У пункті 2 частини першої статті 389 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Ухвала суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, а також постанова суду апеляційної інстанції, винесена за результатами перегляду цієї ухвали, не підлягають касаційному оскарженню, оскільки ухвала суду першої інстанції відсутня в переліку ухвал суду, що можуть бути оскаржені в касаційному порядку після її перегляду згідно з пунктом 2 частини першої статті 389 ЦПК України.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Таким чином, відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України ухвала Теребовлянського районного суду від 16 травня 2022 року та постанова Тернопільського апеляційного суду від 21 жовтня 2022 року не підлягають касаційному оскарженню, а тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

На підставі наведеного, керуючись статтями 260, 389, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

У х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Теребовлянського районного суду від 16 травня 2022 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 21 жовтня 2022 року за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню в справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Ігнатенко

С. О. Карпенко

В. А. Стрільчук