Житомирський апеляційний суд
Категорія 60 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2022 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Коломієць О.С., Талько О.Б.,

за участі секретаря судового засідання Кравчук Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу №295/14178/21 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Богунського районного суду м.Житомира від 16 травня 2022 року, яке ухвалене під головуванням судді Лєдньова Д.М. у м.Житомирі,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до Територіальної громади м.Житомира в особі Житомирської міської ради. Просили визначити кожному із них додатковий строк, достатній для подання заяв про прийняття спадщини після смерті доньки ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , в два місяці з дня набрання рішенням законної сили.

Позовні вимоги обґрунтовували тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла їх донька ОСОБА_4 . Після її смерті відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_1 . Постановами приватного нотаріуса їм відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на квартиру після смерті доньки, оскільки вони не надали доказів, які свідчать про прийняття ними спадщини у шестимісячний строк після смерті останньої. Спадщину після смерті доньки прийняв її син та їх онук ОСОБА_5 , який ІНФОРМАЦІЯ_2 помер. Упродовж шести місяців після смерті доньки вони не зверталися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини, вважаючи, що донька склала заповіт на свого сина та їх онука. Після смерті онука їм стало відомо, що дочка заповіту на свого сина не складала. Вони пропустили строк для прийняття спадщини після смерті доньки з поважних причин через незадовільний стан їх здоров`я.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 18 січня 2022 року, занесеною до протоколу судового засідання, замінено первісного відповідача Територіальну громаду м.Житомира в особі Житомирської міської ради на належного відповідача - ОСОБА_3 (а.с.117).

Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 16 травня 2022 року позивачам у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги позивачів задовольнити в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги аргументує тим, що суд першої інстанції не врахував тієї обставини, що шестимісячний строк подачі заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 спливає 22 квітня 2020 року, тобто саме до цієї дати позивачам необхідно було подати нотаріусу заяви про прийняття спадщини. Період із травня 2020 року відноситься до часових меж, а тому твердження суду про їх невідповідність є помилковими. Впровадження в країні карантину суд не визнав особливою перешкодою для своєчасної подачі заяви про прийняття спадщини. Також не врахований той факт, що під час запровадження карантину нотаріальні контори тривалий час не здійснювали прийому громадян. Неповно встановлені й обставини стосовно стану здоров`я позивачів, оскільки в суду відсутні достатні знання в галузі медицини, які б дали можливість стверджувати, що самостійна купівля ліків є показником стану здоров`я. Суд також не дослідив довідки ДУ «ТМО МВС України по Житомирській області» про перебування позивачів на стаціонарному лікуванні від COVID-19 та тяжкі наслідки перенесеної хвороби.

Від учасників справи відзиву на апеляційну скаргу не надходило. Відповідно до частини третьої ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У судовому засіданні представник ОСОБА_2 адвокат Колупаєв В.В. апеляційну скаргу підтримав та просить її задовольнити. Рішення суду першої інстанції - скасувати та ухвалити нове, яким вимоги позивачів задовольнити, визначивши додатковий строк достатній для подання ними заяв про прийняття спадщини після смерті доньки.

Представник ОСОБА_3 адвокат Томошевська О.А. заперечила щодо задоволення апеляційної скарги. Просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін, оскільки строк для прийняття спадщини пропущений батьками спадкодавця без поважних причин.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Відповідно до частини першої ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину.

За положеннями частини першої ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

У відповідності до частини третьої ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам надані роз`яснення, що при вирішенні питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини судам слід враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними.

Поважними причинами визнають, зокрема, тривалу хворобу; перебування спадкоємця тривалий час за межами України; відбування покарання в місцях позбавлення волі; перебування на строковій військовій службі в Збройних Силах України тощо. Отже, законодавець не визначив конкретного переліку причин, які можуть бути визнані поважними при розгляді даної категорії справ. Сама по собі наявність перелічених вище обставин не може беззаперечно вказувати на поважність причин строку для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки у кожному конкретному випадку слід з`ясовувати, що стало непереборною обставиною для спадкоємця у цій ситуації. Суд у кожному конкретному випадку має визначати, чи може бути віднесена зазначена позивачем причина до поважних.

Разом із тим, суд не може визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини; необізнаність особи про наявність спадкового майна; похилий вік; непрацездатність; встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини; невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину; відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини несприятливі погодні умови.

Хвороба, перебування спадкоємця в іншому регіоні України у зв`язку із відрядженням або службовою необхідністю не можуть підтверджуватись лише показаннями свідків.

Отже, обов`язковою умовою задоволення позову в даній категорії справ є доведення того факту, що існуючі перешкоди для подання заяви про прийняття спадщини створили спадкоємцеві об`єктивні, непереборні, істотні труднощі для своєчасного прийняття спадщини. Визначальним у такому випадку є саме критерій наявності об`єктивних, непереборних та істотних труднощів для спадкоємця.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.11,16).

Після смерті ОСОБА_4 , відкрилася спадщина, до складу якої входить, зокрема, квартира АДРЕСА_1 , яка була у 2000 році куплена спадкодавцем у ОСОБА_3 (а.с.71).

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за час життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (частина перша ст.1261 ЦК України).

За довідкою ТзОВ «Керуюча компанія «Домком Житомир» від 21 січня 2020 року №196 ОСОБА_4 на день своєї смерті була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 та разом із нею на день її смерті за даною адресою був зареєстрований її син ОСОБА_5 (а.с.66).

Із спадкової справи №03/2020 до майна померлої ОСОБА_4 вбачається, що до приватного нотаріуса Житомирського нотаріального округу Євдокимова С.М. із заявою про прийняття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_3 звернувся син померлої ОСОБА_5 (а.с.58).

Отже, після смерті ОСОБА_4 спадщину прийняв її син ОСОБА_5 , але своїх спадкових прав на спадщину після смерті матері не оформив.

Мати спадкодавця ОСОБА_1 12 жовтня 2021 року подала приватному нотаріусу заяву про те, що вона спадщину після смерті доньки не прийняла, але має намір звернутися до суду із позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті доньки, а 20 жовтня 2021 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (батьки спадкодавця ОСОБА_4 ) звернулися до приватного нотаріуса із заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, у тому числі на вищевказану квартиру (а.с.77-78).

Постановами приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Євдокимова С.М. від 20 жовтня 2021 року позивачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_1 у зв`язку з відсутністю документів, які б свідчили про прийняття ними спадщини після смерті доньки (а.с.19-20).

Отже, позивачі при спадкуванні за законом після смерті доньки, не проживаючи постійно з останню на час її смерті (відкриття спадщини), мали до 22 квітня 2020 року (22 жовтня 2019 року + 6 місяців) подати заяву до нотаріуса про прийняття ними спадщини, але таких дій не вчинили.

ОСОБА_5 (онук позивачів та син їх покійної доньки) помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.18). Після його смерті із заявами про прийняття спадщини до нотаріуса звернулися: 01 червня 2021 року ОСОБА_1 (баба) та 05 серпня 2021 року ОСОБА_3 (батько) (обставини підтверджуються копією матеріалів спадкової справи №29/2021, а.с.99,104). Спадкування здійснюється за законом та до спадщини після смерті сина доступається спадкоємець першої черги, тобто його батько ОСОБА_3 , а ОСОБА_1 після смерті онука належить до спадкоємців другої черги за законом, яка не доступається до спадщини, що відкрилася після смерті онука, оскільки спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Вищевказані обставини спонукали позивачів у жовтні 2021 року звернутися до нотаріуса із заявами про видачу їм свідоцтв про право на спадщину за законом на квартиру після смерті доньки, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто через два роки.

У відповідності до частин першої та сьомої ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на те, що перешкодою для подачі заяви про прийняття спадщини було впровадження на території країни карантинних обмежень та нотаріальні контори тривалий час не здійснювали прийом громадян.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) на всій території України був впроваджений карантин із 12 березня 2020 року, а ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто до впровадження на території України карантинних обмежень, а тому ОСОБА_2 не був позбавлений можливості звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини до введення в Україні карантину, тобто з 22 жовтня 2019 року до 11 березня 2020 року. Крім того, після впровадження карантину заяву про прийняття спадщини можна було подати поштою після послаблення карантинних заходів, що надало б можливість скаржнику у подальшому скористатися правом надіслати заяву, оформлену належним чином (з посвідченим підписом) або прибути до нотаріуса особисто. Проте, таких заходів не здійснено через власну недбалість.

Посилання скаржника в апеляційній скарзі на хворобливий стан його здоров`я та перебування позивачів на стаціонарному лікуванні від COVID-19 і тяжкі наслідки перенесеної хвороби також беззаперечно не доводять поважності причин пропуску ним строку для прийняття спадщини після смерті доньки, оскільки ОСОБА_2 знаходився на стаціонарному лікуванні в ДУ «ТМО МВС України по Житомирській області» з 28 грудня 2020 року по січень 2021 року з діагнозом двобічна пневмонія та з 07 по 20 вересня 2021 року з діагнозом залишкових явищ перенесеної ЗЧМТ забою головного мозку у вигляді післятравматичної енцефалопатії (а.с.127-128). Навіть якщо врахувати реабілітаційний період після COVID-19 (два-три місяці), таку хворобу ОСОБА_2 переніс у грудні 2020 року, тобто задовго після закінчення шестимісячного строку після смерті доньки. Хронічні хвороби не доводять також поважності причин пропуску строку, оскільки наявність таких хвороб не потягло встановлення групи інвалідності та не обмежило ОСОБА_2 у діях настільки, щоб перешкодити йому звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини до листопада 2020 року, оскільки з травня 2020 року жорсткі карантинні заходи були послаблені та нотаріальні контори працювали і приймали відвідувачів, але до нотаріуса скаржник звернувся лише у жовтні 2021 року.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що позивачі своєчасно не подали до нотаріуса заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті їх доньки, вважаючи, що остання залишила заповіт на свого сина, є надуманими. У цій справі спадкування відбулося за законом, а не за заповітом та судова практика передбачає випадки визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, коли спадкування здійснювалося за заповітом та спадкоємцю про його спадкування відомо не могло бути.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність непереборних перешкод для звернення скаржника до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті доньки, а тому строк для прийняття спадщини пропущений без поважних причин та підстав для визначення додаткового строку немає.

Решта доводів апеляційної скарги висновків суду першої інстанції також не спростовує та додаткового правового обґрунтування, із огляду на вищевикладене, не потребує, а ґрунтується лише на переоцінці доказів, яким правильно надана оцінка судом першої інстанції у відповідності до положень ст.89 ЦПК України.

Відповідно до частини першої ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, то таке рішення колегія суддів апеляційного суду залишає без змін.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374-375,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Богунського районного суду м.Житомира від 16 травня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: