Справа №443/655/22
Провадження №2/443/530/22
РІШЕННЯ

іменем України

23 грудня 2022 рокуЖидачівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Сливки С.І.,

за участю секретаря судових засідань Кушнір М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жидачеві за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади села Трибоківці в особі Бібрської міської ради Львівської області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Жидачівського районного суду Львівської області із позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа територіальна громада села Трибоківці в особі Бібрської міської ради Львівської області, у якому просить: визнати за нею, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , право власності на Ѕ частину житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 ; визнати за нею, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території колишньої Баковецької сільської ради Жидачівського району Львівської області, загальною площею 1,5099 га, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія I-ЛВ №042977 від 26.03.2001 року.

Позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Львів померла матір позивачки ОСОБА_4 , після смерті якої відкрилася спадщина до складу якої увійшли земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території колишньої Баковецької сільської ради Жидачівського району Львівської області, загальною площею 1,5099 га, що належали померлій, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія I-ЛВ №042977 від 26.03.2001 року. Також у склад спадщини увійшла Ѕ частина житлового будинку в АДРЕСА_1 , належна померлій на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 16.12.2009 року Баковецькою сільською радою Жидачівського району Львівської області. Інша частина будинку належала сестрі покійної ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкоємцем якої є її дочка ОСОБА_2 . Згідно довідки Новострілищанської селищної ради №2059 від 05.12.2018 року, ОСОБА_4 дійсно була зареєстрована в АДРЕСА_1 . До дня смерті та на день смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , проживала в дочки ОСОБА_1 , 1965 року народження, яка доглядала хвору матір та займалася похороном. В колишній Баковецькій сільській раді заповіт від імені ОСОБА_4 не посвідчувався. Оскільки заповіту від ОСОБА_4 не посвідчувалося, то спадкування відбулося за законом. 19.03.2021 року звернулася до приватного нотаріуса Жидачівського районного нотаріального округу, однак нотаріус відмовив у вчиненні нотаріальних дій. Причиною відмови була відсутність документів, які підтверджують право власності на спадкове майно, а також відсутність документів, що підтверджують факт спільного проживання із спадкодавцем. Зазначає, що рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 18.05.2021 року, що набрало законної сили, встановлено факту її постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

12.01.2022 року позивачка звернулася до приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу, однак нотаріус їй відмовив. Причиною відмови стало те, що у позивачки відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно, а саме на житловий будинок по АДРЕСА_1 , а також земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території колишньої Баковецької сільської ради Жидачівського району Львівської області, що належали померлій і є спадковим майном.

Враховуючи ту обставину, що на даний час позивачка немає можливості юридично оформити право власності на Ѕ частину житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 , а також право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території колишньої Баковецької сільської ради Жидачівського району Львівської області, вона змушена звернутися до суду за захистом своїх прав.

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 12.07.2022 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

01.08.2022 року ОСОБА_2 подано зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1 про визнання права власності на Ѕ частину будинку в порядку спадкування за законом.

Ухвалою від 22.08.2022 року відмовлено у прийнятті зустрічного позову ОСОБА_2 . Зустрічну позовну заяву разом із доданими матеріалами повернуто позивачу за зустрічним позовом.

Ухвалою від 13.10.2022 року замінено первісного відповідача ОСОБА_2 на належного територіальну громаду села Трибоківці в особі Бібрської міської ради Львівської області, змінивши її процесуальний статус із третьої особи на відповідача.

Ухвалою від 14.11.2022 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, від представника позивача надійшла заява, згідно якої позов підтримує та просить розглядати справу без участі позивача та її представника.

Представник відповідача Бібрської міської ради Львівської області в судове засідання не з`явився, подав заяву, згідно якої просить розгляд справи проводити без участі їхнього представника, за наявними в матеріалах справи документами.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 , виданого на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , її матір`ю є ОСОБА_4 (а.с.9).

Як видно із свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , 09.02.1985 року у Львівському палаці урочистих подій зареєстровано шлюб між ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.10).

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Львів померла матір позивачки ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_3 від 25.10.2013 року, виданим Личаківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції (а.с.11).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина, до складу якої увійшли земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території колишньої Баковецької сільської ради Жидачівського району Львівської області, загальною площею 1,5099 га, що належали померлій, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія I-ЛВ №042977 від 26.03.2001 року (а.с.18).

Також у склад спадщини увійшла Ѕ частина житлового будинку в АДРЕСА_1 , належна померлій на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 16.12.2009 року Баковецькою сільською радою Жидачівського району Львівської області (а.с.20-22).

Згідно довідки Новострілищанської селищної ради №2059 від 05.12.2018 року, ОСОБА_4 дійсно була зареєстрована в АДРЕСА_1 . До дня смерті та на день смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , проживала в дочки ОСОБА_1 , 1965 року народження, яка доглядала хвору матір та займалася похороном. В колишній Баковецькій сільській раді заповіт від імені ОСОБА_4 не посвідчувався (а.с.12).

Оскільки заповіту ОСОБА_4 не залишала, що підтверджується також Витягом зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №59809854 від 13.03.2020 року (а.с.13), а відтак спадкування відбулося за законом,

Стаття 1216 ЦК України визначає, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Стаття 1218 ЦК України передбачає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Крім того, судом встановлено, що рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 18.05.2021 року у справі №463/3218/21 встановлено факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 разом із ОСОБА_4 у АДРЕСА_2 на час відкриття спадщини, тобто на момент смерті останньої, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.16-17).

Вказаним рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 18.05.2021 року встановлено, що свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в судовому засіданні повідомили, що є сусідами заявниці. Можуть підвердити, що приблизно з 2007 року до моменту смерті ОСОБА_4 проживала разом із донькою ОСОБА_1 на АДРЕСА_2 . Церемонія поховання ОСОБА_4 також відбувалась за місцем проживання її доньки.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про встановлення факту постійного спільного проживання разом із ОСОБА_4 по АДРЕСА_2 на час відкриття спадщини, тобто на момент смерті останньої, підлягає задоволенню.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч.4 ст.82 ЦПК України).

Суд також враховує позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 19 грудня 2019 року у справі №520/11429/17, про те, що преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і означається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини. Преюдиційні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу навіть у тому випадку, коли він вважає, що вони встановлені неправильно. Таким чином, законодавець намагається забезпечити єдність судової практики та запобігти появі протилежних за змістом судових рішень.

Таким чином, судом встановлено, що крім позивача, інших спадкоємців за законом, після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 не було.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

ОСОБА_1 постійно проживала із матір`ю на час відкриття спадщини, не заявляла про відмову від спадщини, а тому на підставі ч.3 ст.1268 ЦК України, вважається такою, що її прийняла, проте юридично не оформила своїх спадкових прав, що також підтверджується Витягом зі спадкового реєстру №59809835 від 13.03.2020 року, де відсутня інформація про заведені спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.14).

З метою оформлення права власності на спадкове майно, позивач звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом.

Однак, листом-відповіддю приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу Посацькою А.О. №03/02-31 від 12.01.2022 року (а.с.28), ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у зв`язку із тим, що відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно, яке вона має намір успадкувати.

Вирішуючи даний спір суд виходить з такого.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку, шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Позивачем у зазначених спорах у порядку правонаступництва може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог статей 1268 - 1270 ЦК України. За змістом ст. 392 ЦК України, належним відповідачем є особа - учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно.

Статтею 1297 ЦК України, встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у вигляді втрати права на спадщину.

Водночас, згідно з роз`ясненнями, викладеними Міністерством юстиції України у своєму листі № 19-32/319 «Щодо порядку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна», зазначено, що у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності, на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку.

Крім того, п.37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5 з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК України власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Наведене, з урахуванням зазначених вище норм ЦК України, а також позицій Пленуму Верховного Суду України та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дає обґрунтовані підстави вважати, що позивач має право на звернення до суду з позовом про визнання права власності у порядку спадкування за законом щодо спадкового майна.

Враховуючи зазначені норми ЦК України, роз`яснення постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року № 7та листа ВССУ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту порушеного права, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ в нотаріальному порядку, право власності спадкоємця на спадкове майно оспорюється або не визнається іншою особою.

Позивачка стверджує, що оригінали правовстановлюючих документів, а саме на житловий будинок по АДРЕСА_1 , а також земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території колишньої Баковецької сільської ради Жидачівського району Львівської області, що належали померлій і є спадковим майном втрачено..

Доказом того, що покійній ОСОБА_4 на праві приватної власності належали земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Баковецької сільської ради Жидачівського району Львівської області, є архівна копія Державного акту на право приватної власності на землю серія I-ЛВ №042977 від 26.03.2001 року (а.с.18)

Доказом того, що покійній ОСОБА_4 на праві приватної власності Ѕ частина належав житловий будинок, який розташований по АДРЕСА_1 , є копія свідоцтва про право власності на нерухоме майно серія НОМЕР_4 від 16.12.2009 року, виданого Баковецької сільської ради (а.с.26), копія витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №24817713 від 16.12.2009 року (а.с.27) та Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №314956156 (а.с.71-72).

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За змістом положень ст. 392 ЦК України право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Тобто, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку та в інший спосіб такі перешкоди не можуть бути усунуті.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» вказано, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Пунктами 4.15, 4.18 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮУ від 22.02.2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. За відсутності у спадкодавця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З урахуванням положень статей 1296-1299 ЦК України питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Отже, відсутність факту офіційного визнання перешкоджає належному володінню користуванню та розпорядженню успадкованим майном, створює умови правової невизначеності речових прав позивача. При цьому, в даному випадку, нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із тим, що відсутні правовстановлюючі документи, а саме на житловий будинок по АДРЕСА_1 , а також земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території колишньої Баковецької сільської ради Жидачівського району Львівської області.

Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , право власності на Ѕ частину житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території колишньої Баковецької сільської ради Жидачівського району Львівської області, загальною площею 1,5099 га, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія I-ЛВ №042977 від 26.03.2001 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя С.І Сливка