Ухвала

21 грудня 2022 року

місто Київ

справа № 754/5735/13

провадження № 61-11926ск22

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Петрова Є. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Шевченко Тетяна Вікторівна, на судові рішення у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Фонд гарантування інвестицій» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Фонд гарантування інвестицій», третя особа: ОСОБА_1 , про визнання недійсними умов кредитного договору, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фонд гарантування інвестицій», третя особа: ОСОБА_2 , про визнання недійсним договору поруки,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Шевченко Т. В., 30 листопада 2022 року із застосуванням засобів поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій поміж іншого просить: скасувати рішення Деснянського районного суду міста Києва від 28 квітня 2016 року, ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 17 квітня 2013 року про відкриття провадження у справі та ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 28 квітня 2016 року щодо зловживання процесуальними правами, ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 13 липня 2016 року, ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 20 червня 2020 року про заміну сторони правонаступником, ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 07 липня 2021 року.

Касаційну скаргу подано без додержання вимог процесуального закону, чинного на момент звернення зі скаргою.

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).

За правилами частини третьої статті 394 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у разі, якщо касаційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків (1) подання касаційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; (2) пропуску строку на касаційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Касаційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту оскарженого судового рішення суду апеляційної інстанції від 13 липня 2016 року апеляційного суду.

До касаційної скарги заявник додала клопотання, у якому просить поновити строк на касаційне оскарження судових рішень, проте не наводить виключних обставин, передбачених пунктом 1 частини третьої статті 394 ЦПК України.

Оскільки заявник не навів належних доводів та не надав доказів на підтвердження того, що існували такі виключні обставини, тому ОСОБА_1 потрібно навести обґрунтовані доводи щодо наявності передбачених процесуальним законом винятків для відкриття касаційного провадження після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення відповідно до пункту 1 частини третьої статті 394 ЦПК України.

Такі доводи мають бути належно доведені заявником шляхом подання до суду касаційної інстанції відповідних доказів, враховуючи, що питання про відкриття касаційного провадження Верховний Суд вирішує до отримання матеріалів відповідної судової справи.

Разом із тим, заявник оскаржуючи постанову Київського апеляційного суду від 21 вересня 2022 року,не надала докази порушення судом апеляційної інстанції вимог статті 272 ЦПК України.

Касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зазначені скаржником обставини не можна вважати поважними причинами пропуску строку з таких підстав. Строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (21вересня 2022 року). Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення та з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 ЦПК України.

З урахуванням наведеного на підтвердження зазначених обставин пропуску строку на касаційне оскарження заявник має надати відповідну довідку суду про дату отримання судового рішення апеляційного суду або інші належні докази в оригіналах чи належним чином завірені їх копії, з приводу недотримання апеляційним судом вимог, встановлених статтею 272 ЦПК України щодо порядку видачі або направлення копій судових рішень, або навести інші підстави з наданням відповідних доказів на їх підтвердження.

Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду судовий збір підлягає сплаті в розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюванної суми.

Отже, розмір судового збору, який підлягає сплаті за подання касаційної скарги на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 28 квітня 2016 року, ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 13 липня 2016 року, ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 20 червня 2020 та ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 07 липня 2021 року у цій справі, становить 6 882,00 грн (4 129,20 грн х 200%).

Згідно з підпунктом 9 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що судовий збір за подання касаційної скарги на ухвалу суду; заяви про приєднання до апеляційної чи касаційної скарги на ухвалу суду фізичною особою складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, розмір судового збору, який підлягає сплаті за подання касаційної скарги у цій справі на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 28 квітня 2016 року про залишення без розгляду зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 та ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 07 липня 2021 року про закриття провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення пені, становить 992, 40 грн (2 481, 00 грн х 0, 2) х 2.

До касаційної скарги заявником додано клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги.

Наведені у клопотанні ОСОБА_1 доводи щодо звільнення від сплати судового збору не дають правових підстав для його задоволення судом.

Згідно з частиною першою статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Частиною третьою статті 136 ЦПК України визначено, що з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Згідно із частиною другою статті 8 Закону України «Про судовий збір» суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, зокрема, про звільнення від сплати судового збору повинна навести доводи того, що її майновий стан об`єктивно перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі, а також надати докази, які б свідчили про вжиття ним всіх необхідних заходів для своєчасної сплати судового збору.

Обов`язок зі сплати судового збору є певним обмеженням при зверненні до суду, однак таке обмеження є загальним для всіх суб`єктів, узгоджується зі статтею 129 Конституції України, якою як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, і не може бути визнане обмеженням права доступу до суду в розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, звільнення від сплати судового збору, відстрочення, розстрочення його сплати або зменшення його розміру з підстав, передбачених статтею 8 Закону України «Про судовий збір», належить до повноважень суду, який вирішує питання відкриття провадження (прийняття заяви, скарги тощо).

Зазначені норми є диспозитивними і встановлюють не обов`язок, а право суду на власний розсуд, зокрема звільнити від сплати судового збору.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що процесуальне рішення, зокрема про звільнення від сплати судового збору може бути ухвалено судом за сукупністю встановлених обставин, підтверджених доказами стороною, яка заявляє про таке клопотання.

ОСОБА_1 не долучено доказів про її сукупний дохід за попередній рік (відомості ДФС за повний 2021 рік) для позитивного рішення щодо, зокрема звільнення сплати судового збору. Разом із тим, інші зазначені заявницею обставини, які перешкоджають, враховуючи її майновий стан сплатити судовий збір у визначеному законом розмірі не підтверджені відповідними доказами.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено рішення (ухвала), що оскаржується.

З прохальної частини касаційної скарги вбачається, що заявник: в пункті шостому просить «скасувати ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 20 червня 2020 року про заміну сторони правонаступником»;

В пункті сьомому просить «скасувати рішення Деснянського районного суду м. Києва…».

Як вбачається із оскаржених судових рішень, у справі № 754/5735/13-ц ухвалу про заміну сторони правонаступником постановлено 24 червня 2020 року.

Отже, заявнику необхідно уточнити в пункті шостому та пункті сьомому прохальної частини касаційної скарги дату оскаржених судових рішень, та викласти прохальну частину касаційної скарги відповідно до статті 409 ЦПК України.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі має бути зазначено підставу (підстави), на якій (на яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав). У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні. У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду. У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у пунктах 2 і 3 частини першої статті 389 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Тлумачення вказаних норм ЦПК України дозволяє зробити висновок, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених в пункті 1 частини першої статті 389 ЦПК України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково вказуватися у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини другої статті 389 ЦПК України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

У частині першій статті 400 ЦПК України передбачено, що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Враховуючи викладене, заявнику необхідно уточнити касаційну скаргу, а саме зазначити підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав), уточнити дати вказаних в пунктах 6, 7 прохальної частини касаційної скарги ухвали та рішення суду першої інстанції, надіслати, підписану заявником, уточнену касаційну скаргу на адресу Верховного Суду з доданими до неї матеріалами відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

За таких підстав касаційна скарга не може бути прийнята судом до розгляду, оскільки скаржником не виконані в повній мірі вимоги статті 392 ЦПК України.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, визначених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Суд роз`яснює, якщо заявник не усуне недоліки поданої касаційної скарги у строк, встановлений судом, така скарга вважатиметься неподаною і буде повернута цій особі (частина друга статті 393, частина третя статті 185 ЦПК України).

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Шевченко Тетяна Вікторівна, на судові рішення у даній цивільній справі, залишити без руху.

Надати для усунення зазначених недоліків строк тривалістю в десять дніввід моменту отримання копії цієї ухвали суду.

У разі невиконання у встановлений строк цієї ухвали настануть наслідки передбачені законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Петров