ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/2549/21
Провадження №2/477/383/22
13 грудня 2022 року Жовтневий районний суд Миколаївської області
у складі: головуючого у справі судді Глубоченка С.М.,
за участю секретаря судового засідання Резуник Т.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про визнання права власності у порядку спадкування за законом
20 грудня 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить встановити факт не проживання ОСОБА_2 в АДРЕСА_1 на день смерті батька - ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та не прийняття ним спадщини.
В обґрунтування позову посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_3 . Після смерті батька залишилася спадщина, яка складається, в тому числі, з житлового будинку та земельної ділянки для його обслуговування, що розташовані по АДРЕСА_1 .
Спадкоємцями померлого в рівних частинах є його діти позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 .
За заявою позивача, у 2021 році приватним нотаріусом Красновою С.М. заведено спадкову справу до майна померлого ОСОБА_3 , однак видати свідоцтво про право на спадщину на все майно, нотаріус відмовилася, оскільки на день смерті спадкодавця разом з ним був зареєстрований ОСОБА_2 , який заяву про відмову від спадщини не подавав, та вважається особою, яка фактично спадщину прийняла.
Однак, як зазначає позивач у своєму позові, ОСОБА_2 з 1991 року з батьком не проживав та жодного разу за адресою свого місця реєстрації не з`являвся, речей у будинку не має, з батьками не спілкувався та відповідно із заявою до нотаріальної контори не звертався та жодних дій, що свідчили б про фактичний вступ у володіння та управління спадковим майно не вчиняв.
У зв`язку з цим просив суд встановити факт не проживання відповідача разом із померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 на час його смерті та не прийняття ним спадщини.
Ухвалою суду від 14 січня 2022 року провадження у справі відкрито та розпочато підготовче провадження.
Ухвалою суду від 15 лютого 2022 року підготовче провадження у справі закрито та справу призначено до судового розгляду по суті.
Ухвалою суду від 29 листопада 2022 року поновлено процесуальний строк для подання заяви про зміну предмету позову та прийнято заяву про зміну предмету позову.
Відповідно до поданої заяви позивач, посилаючись на обставини вказані у позовній заяві про встановлення факту не проживання ОСОБА_2 в АДРЕСА_1 на день смерті батька - ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та не прийняття ним спадщини, просив суд визнати за ним право власності на житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 та на земельну ділянку площею 0, 17 га, надану для обслуговування цього житлового будинку у порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
У судове засідання 13 грудня 2022 року позивач ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи не з`явився, не повідомивши суд про причини неявки.
Представник позивача ОСОБА_4 у судове засідання 13 грудня 2022 року не з`явилася, надіславши до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві та просила справу розглянути за її відсутності.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки в судове засідання не повідомив, відзив не подав.
Ухвалою суду від 13 грудня 2022 року постановлено розгляд справи здійснювати в заочному порядку за правилами загального позовного провадження.
Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані позивачем докази в їх сукупності, судом встановлено наступне.
Відповідно до Постанови Верховної Ради України від 19 травня 2016 року №1377-VІІІ «Про перейменування окремих населених пунктів та районів» Жовтневий район Миколаївської області перейменовано на Вітовський район.
Постановою Верховної Ради України від 17 липня 2020 року № 807-IX «Про утворення та ліквідацію районів» утворено Миколаївський район (з адміністративним центром у місті Миколаїв) у складі територій Березанської селищної, Веснянської сільської, Воскресенської селищної, Галицинівської сільської, Коблівської сільської, Костянтинівської сільської, Куцурубської сільської, Миколаївської міської, Мішково-Погорілівської сільської, Нечаянської сільської, Новоодеської міської, Ольшанської селищної, Очаківської міської, Первомайської селищної, Радсадівської сільської, Степівської сільської, Сухоєланецької сільської, Чорноморської сільської, Шевченківської сільської територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України.
Позивач ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьками якого є ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 28 липня 1969 року (а.с.7).
Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 20 листопада 1971 року, в родині ОСОБА_3 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 народився син ОСОБА_2 (а.с.8).
Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 16 травня 2000 року, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 (а.с.9).
Внаслідок смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина.
ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок від 17 лютого 1989 року належав житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, а також земельна ділянка, площею 0,17 га, призначена для будівництва та обслуговування зазначеного житлового будинку, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.13, 15).
Згідно відомостей будинкової книги для прописки громадян, що проживають в будинку АДРЕСА_1 , у будинку, належному померлому на праві приватної власності, на день його смерті були зареєстровані ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.16-18).
З довідки Воскресенської селищної ради Миколаївської області від 19 серпня 2019 року №1-1343 вбачається, що ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на момент смерті проживав та був зареєстрований по АДРЕСА_1 ( на даний час Миколаївського) району з 1996 року та знятий з реєстрації у зв`язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_1 . На день відкриття спадщини у будинку за вказаною адресою разом зі спадкодавцем були зареєстровані ОСОБА_5 , 1949 року народження та ОСОБА_2 , 1971 року народження (а.с.19).
Відповідно до довідки Воскресенської селищної ради Миколаївської області від 11 листопада 2021 року №1-1162, після смерті ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 протягом шести місяців після смерті батька здійснював догляд за спадковим будинком, сплачував податки та інші платежі, розпоряджався особистими речами домашнього вжитку та фактично вступив в управління спадковим майном (а.с.21).
Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_4 від 06 березня 1992 року, 06 березня 1992 року розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 (а.с.11).
З копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 від 26 червня 2021 року вбачається, що ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с. 10).
12 листопада 2021 року ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Миколаївського районного нотаріального округу Миколаївської області Краснової С.М. із заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька ОСОБА_3 та за його заявою було заведено спадкову справу №199/2021 (а.с.67).
Постановою приватного нотаріуса Миколаївського районного нотаріального округу Миколаївської області Краснової С.М. від 06 грудня 2021 року №383/02-31 ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на все майно, що залишилося після смерті батька ОСОБА_3 , мотивуючи це наявністю іншого спадкоємця після смерті ОСОБА_3 . ОСОБА_2 , який спадщину прийняв, так як на момент смерті спадкодавця був зареєстрований з ним за однією адресою.
Звертаючись до суду із вказаним позовом, ОСОБА_1 посилався на те, що ОСОБА_2 , як спадкоємець за законом, не може вважатись таким, що прийняв спадщину, оскільки на час її відкриття постійно не проживав разом із спадкодавцем та у передбачений законом строк для прийняття спадщини після смерті батька не подав нотаріусу відповідної заяви про прийняття спадщини. Отже, він не набув права на неї, тобто є таким, що не прийняв спадщину за законом. Зазначав, що ОСОБА_2 хоча і був зареєстрований у вищевказаному будинку, однак з 1991 року там не проживав, а тому прийняти спадщину після смерті ОСОБА_3 , шляхом спільного проживання зі спадкодавцем не міг.
Вирішуючи питання з приводу та в межах заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.
Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР.
Спадкові відносини виникають з моменту відкриття спадщини. Як частина друга статті 1220 ЦК України, так і стаття 525 ЦК Української РСР визначають, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.
Оскільки спадкодавець ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а відтак спірні правовідносини, що пов`язані із питаннями саме відкриття та прийняття спадщини після смерті такої особи на той час були врегульовані нормами ЦК УРСР у редакції 1963 року.
За правилами статей 529-530 ЦК УРСР при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках діти, подружжя та батьки померлого.
Оскільки, шлюб між померлим ОСОБА_3 та його дружиною ОСОБА_5 розірвано у встановленому законом порядку, то спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 є його діти: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Статтею 561 ЦК УРСР було передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини.
Разом із цим, на час відкриття спадщини в період чинності ЦК УРСР його нормами було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини.
Згідно статті 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:
1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;
2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.
Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.
Згідно статті 553 ЦК УРСР, спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини.
Відповідно до частини першої статті 554 ЦК УРСР у разі неприйняття спадщини спадкоємцем за законом або за заповітом або позбавлення спадкоємця права спадкування (статті 528 і 534 цього Кодексу) його частка переходить до спадкоємців за законом і розподіляється між ними в рівних частках.
Отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 560 ЦК УРСР, є правом, а не обов`язком спадкоємця.
Згідно з пунктом 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 18/5 від 14 червня 1994 року, (чинної на час відкриття спадщини), свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто таким, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом із ним.
Так, з довідки Воскресенської селищної ради Миколаївської області від 19 серпня 2019 року №1-1343 та від 25 листопада 2021 року №1-1214 вбачається, що на момент смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у будинку по АДРЕСА_1 разом зі спадкодавцем були зареєстровані ОСОБА_5 , 1949 року народження та ОСОБА_2 , 1971 року народження.
Для вирішення питання щодо наявності підстав для застосування до спірних правовідносин положень статті 549 ЦК УРСР, серед іншого, є необхідним встановлення місця проживання спадкодавця і спадкоємця.
Разом з тим, відповідно до Акту обстеження по факту не проживання громадянина за місцем реєстрації від 07 грудня 2021 року №1-122/04.03, складеного депутатом Воскресенської селищної ради за участю свідків, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у будинку по АДРЕСА_1 з 1991 року не проживає (а.с.24).
Відповідно до пояснень ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , надісланих на адресу суду, останні, проживаючи по сусідству з померлим ОСОБА_3 вказують, що відповідач ОСОБА_8 з 1991 року у будинку по АДРЕСА_1 не проживає, після смерті батька на поховання не приїжджав та господарством і утримання будинку не займався (а.с.84, 97).
Частиною першою статті 17 ЦК УРСР встановлено, що місцем проживання визнається
те місце, де громадянин постійно або переважно проживає.
Вказані докази у сукупності свідчать про те, що на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3 житловий будинок по АДРЕСА_1 не був постійним місцем проживання відповідача ОСОБА_2 , хоча він був зареєстрований у ньому.
Зазначені вище обставини у сукупності з наданим позивачем Актом обстеження по факту не проживання громадянина за місцем реєстрації від 07 грудня 2021 року №1-122/04.03 свідчать що ОСОБА_2 більше 30 років не проживає за місцем своєї реєстрації по АДРЕСА_1 та після смерті батька - ОСОБА_3 у визначений законом строк не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом. Вказані обставини доведені позивачем належними та допустимими доказами, що досліджені судом під час судового розгляду справи.
Державна реєстрація місця проживання відповідача ОСОБА_2 у спірному будинку сама по собі не є беззаперечним доказом його постійного проживання на момент смерті батька за цією адресою, оскільки спростовується вище зазначеними доказами.
Тобто, в даному випадку сам факт реєстрації ОСОБА_2 за місцем проживання померлого не свідчить про автоматичне прийняття ним спадщини та потребує звернення до нотаріальної контори у загальному порядку, встановленому ЦК України.
За наведених обставин, оскільки інший спадкоємець за законом ОСОБА_1 , після смерті ОСОБА_3 вступив в управління спадковим майном, що вбачається з довідки Воскресенської селищної ради Миколаївської області від 11 листопада 2021 року №1-1162, та є спадкоємцем, який відповідно до частини першої статті 549 ЦК УРСР спадщину прийняв, однак не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, тому його право підлягає захисту, шляхом визнання за ним права власності на спадкове майно, що залишилося після смерті його батька ОСОБА_3 .
У судовому засіданні повністю знайшов своє підтвердження факт, що позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги за законом після смерті свого батька ОСОБА_3 , який спадщину прийняв, однак отримати свідоцтво про право на спадщину не зміг з поважних причин.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню в повному обсязі, що відповідає способам судового захисту, передбачених статтею 16 ЦК України.
Згідно частини дев`ятої статті 141 ЦПК України судові витрати покласти на позивача ОСОБА_1 .
Керуючись статтями 259, 265, 268 ЦПК України,
Позов задовольнити повністю.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 та на земельну ділянку, площею 0, 17 га з цільовим призначенням для обслуговування індивідуального житлового будинку в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне найменування сторін:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 ;

відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , АДРЕСА_1 .

СУДДЯ С.М. ГЛУБОЧЕНКО