ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

02 червня 2022 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 749/1033/21

Головуючий у першій інстанції - Кравчук М. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/494/22

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Скрипки А.А.

суддів: Мамонової О.Є., Онищенко О.І.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Сновська початкова школа Сновської міської ради Корюківського району Чернігівської області

третя особа: Управління освіти, сім`ї, молоді та спорту Сновської міської ради Корюківського району Чернігівської області

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Щорського районного суду Чернігівської області у складі судді Кравчук М.В. від 24 січня 2022 року, місце постановлення ухвали м.Сновськ, дата складання повного тексиу ухвали 24 січня 2022 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Сновської початкової школи Сновської міської ради Корюківського району Чернігівської області про скасування наказу про відсторонення від роботи, зобов`язання вичнити дії, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, третя особа: Управління освіти, сім`ї, молоді та спорту Сновської міської ради Корюківського району Чернігівської області,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Сновської початкової школи Сновської міської ради Корюківського району Чернігівської області, в якому просила: визнати незаконним та скасувати наказ Сновської початкової школи Сновської міської ради Корюківського району Чернігівської області "Про відсторонення від роботи" №142-о від 08.11.2021 року в частині відсторонення від роботи ОСОБА_1 ; зобов`язати Сновську початкову школу Сновської міської ради Корюківського району Чернігівської області допустити до роботи ОСОБА_1 ; стягнути із Сновської початкової школи Сновської міської ради Корюківського району Чернігівської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 09.11.2021 по день ухвалення рішення судом у даній справі.

Ухвалою Щорського районного суду Чернігівської області від 09.12.2021 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі.

У судовому засіданні 24.01.2022 року представник третьої особи, із посиланням на п.6 ч.1 статті 251 ЦПК України, заявив про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі №640/29053/21, в якій оскаржується наказ МОЗ України від 04.10.2021 року №2153, на підставі якого було винесено оскаржуваний наказ, що є предметом позову. Свою заяву обґрунтував об`єктивною неможливістю розгляду даної справи до вирішення питання про правомірність оскаржуваного наказу.

Ухвалою Щорського районного суду Чернігівської області від 24.01.2022 року провадження у даній справі за позовом ОСОБА_1 зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 640/29053/21.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Щорського районного суду Чернігівської області від 24.01.2022 року, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Доводи апеляційної скарги зазначають, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції від 24.01.2022 року є незаконною, необґрунтованою, має місце невідповідність висновків суду обставинам справи, та порушення норм процесуального права, а також неправильне застосування норм матеріального права. В доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 не погоджується із висновком суду першої інстанції про зупинення провадження у даній справі до розгляду справи №640/29053/21, предметом розгляду якої є, зокрема, визнання наказу МОЗ України №2153 від 04.10.2021 року протиправним. При цьому, ОСОБА_1 вказує, що звернулась до суду із позовом про визнання протиправним та скасування наказу №142-о від 08.11.2021 року в частині відсторонення її від роботи, і наказ МОЗ України №2153 від 04.10.2021 року не є предметом заявлених позовних вимог. Доводи апеляційної скарги стверджують, що зазначений наказ є лише обставиною, якій суд мав би надати самостійну оцінку щодо його відповідності Конституції та законам України, і з врахуванням приписів ч.6,ч.7 статті 10 ЦПК України, прийняти рішення щодо його застосування до спірних правовідносин. В доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 вказує, що судом першої інстанції було залишено поза увагою те, що з врахуванням вимог ч.6 статті 251 ЦПК України, суд не може посилатись на об`єктивну неможливість розгляду справи за умови достатності доказів, які дозволяють встановити та оцінити обставини справи. З посиланням на роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, викладені у п.33 Постанови "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" №2 від 12.06.2009 року, ОСОБА_1 зазначає про необхідність встановлення об`єктивної неможливості розгляду справи до розгляду іншої справи. Доводи апеляційної скарги стверджують про неможливість застосування нормативно-правових актів, що не відповідають Конституції та законам України незалежно від того, чи є вони чинними на час розгляду справи, як це визначено у постановах Верховного Суду: від 23.05.2019 року у справі №910/5098/18, від 18.03.2019 року у справі №910/5244/18, від 20.03.2019 року у справі №910/7715/18, від 18.04.2019 року у справі №910/5105/18, від 12.03.2019 року у справі № 913/204/18. Позивач зазначає про необхідність дотримання судом строків розгляду трудових спорів, що значно ускладнюється під час зупинення провадження у справі. При цьому, ОСОБА_1 посилається на висновки Верховного Суду, викладені у постановах: від 27.02.2019 року у справі №308/5006/16-ц, від 07.11.2018 року у справі №1522/27468/12, та звертає увагу на необхідність обґрунтування зупинення провадження у справі, та здійснення судового розгляду справи протягом розумного строку.

Згідно приписів ч.2 статті 369 ЦПК України, апеляційний суд розглядає справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Щорського районного суду Чернігівської області від 24.01.2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Сновської початкової школи Сновської міської ради Корюківського району Чернігівської області про скасування наказу про відсторонення від роботи, зобов`язання вчинити дії, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Як вбачається з матеріалів справи, учасники справи обізнані про наявність ухвал апеляційного суду про відкриття апеляційного провадження у справі та про призначення справи до розгляду в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення (виклику) учасників справи.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Право на ефективний судовий захист закріплено у статті другій Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року, та в статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» (далі - Конвенція).

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

За правовою позицією Конституційного Суду України, правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункт 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).

Постановляючи ухвалу про зупинення провадження у даній справі, суд першої інстанції встановив, що у провадженні Окружного адміністративного суду міста Києва перебуває справа №640/29053/21 за позовом фізичної особи до МОЗ України про визнання протиправним та нечинним наказу МОЗ України №2153 від 04.10.2021 року, провадження у якій відкрито 29.10.2021 року. При цьому, суд першої інстанції зазначив, що на виконання положень п.1 ч.2 статті 2 КАС України, адміністративний суд надасть оцінку правомірності оскаржуваного наказу шляхом перевірки його положень на відповідність Конституції та законам України. Вказане предметно охоплює необхідність перевірки доводів позивача про невідповідність наказу МОЗ України статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» та позбавляє можливості місцевий загальний суд дійти передчасного висновку про протиправність чи правомірність нормативно-правового акта, що станом на 24.01.2022 року вже є предметом судового розгляду. З огляду на вищезазначене, судом першої інстанції встановлена об`єктивна неможливість розгляду даної справи до набрання законної сили рішенням у справі №640/29053/21.

За пунктом 5 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 6 частини першої статті 251 цього Кодексу, до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Так, зокрема, пунктом 6 частини першої статті 251 ЦПК України визначено, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

З огляду на вимоги закону, для вирішення питання про зупинення провадження у справі суду необхідно у кожному конкретному випадку з`ясовувати: як пов`язана справа, яка розглядається, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи.

Верховний Суд у постанові від 25.05.2022 року у справі №759/7515/21, провадження №61-17497св21, зазначив, що ''відповідно до висновків, викладених у постанові Верховного Суду України від 01 лютого 2017 року у справі №1957цс16, визнаючи наявність підстав, передбачених статтею 251 ЦПК України, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, визначена у пункті 6 частини першої статті 251 цього Кодексу, застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Таким чином, необхідність в зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у даній справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто між справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв`язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиційне значення для іншої справи.

Разом з тим, необхідно враховувати, що відповідно до пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду".

Дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку, що представником третьої особи - Управління освіти, сім`ї, молоді та спорту Сновської міської ради Корюківського району Чернігівської області не надано доказів неможливості розгляду даної цивільної справи до набрання законної сили судовим рішенням у справі №640/29053/21, в якій оскаржується наказ Міністерства охорони здоров`я України від 04.10.2021 року №2153. При цьому, суд першої інстанції не позбавлений можливості в межах даної справи оцінити вказаний нормативно-правовий акт, що свідчить про відсутність підстав для зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішенням щодо оскарження зазначеного нормативно-правового акту.

Як стверджують доводи апеляційної скарги, із посиланням на відповідні постанови, Верховний Суд неодноразово наголошував, що суди не повинні застосовувати положення нормативно-правових актів, які не відповідають Конституції України та Законам України, незалежно від того, чи оскаржувались такі акти в судовому порядку, та чи є вони чинними на момент розгляду справи.

Апеляційний суд також приймає до уваги ту обставину, що необґрунтоване зупинення провадження у справі суперечить завданню цивільного судочинства щодо розумного строку розгляду справи.

Так, провадження у справі №640/29053/21 відкрито Окружним адміністративним судом міста Києва 29.10.2021 року.

Згідно рішення Європейського Суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України» (Заява N 36655/02), обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні органи.

Приймаючи до уваги вищенаведене, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що в ході апеляційного розгляду даної справи знайшли своє підтвердження доводи апеляційної скарги відносно того, що висновок суду першої інстанції про зупинення провадження у даній справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі №640/29053/21, є необґрунтованим, таким, що не узгоджується із положеннями п.6 ч.1 статті 251 ЦПК України, та перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Враховуючи вищезазначене, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно задовольнити, при цьому, ухвалу Щорського районного суду Чернігівської області від 24.01.2022 року, - скасувати, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Розподіл судових витрат між сторонами апеляційним судом не проводиться, оскільки, відповідно до приписів ч.1 статті 141 ЦПК України, відшкодування витрат зі сплати судового збору покладається на сторони за результатами вирішення судом позовних вимог.

Керуючись статтями: 367, 368, 369, 374; п.4 ч.1 статті 379, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Щорського районного суду Чернігівської області від 24 січня 2022 року скасувати, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Дата складення повної постанови - 02.06.2022 року.

Головуючий: Судді: