Справа № 496/413/22
Провадження № 2-п/496/11/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2022 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Пендюри Л.О.

за участю секретаря Комашко Т.В.

представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Біляївка заяву представника відповідачки ОСОБА_3 ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення,

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 21.09.2022 року задоволено позов ОСОБА_1 зменшено розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на підставі рішення Біляївського районного суду Одеської області від 13.04.2021 року на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 16990 грн до 5000 грн, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, з дня набрання цим рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

26.10.2022 року представник відповідачки ОСОБА_3 ОСОБА_4 звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення, посилаючись на те, що позивач ОСОБА_1 , який є моряком, ввів суд в оману, що працює охоронником, куди насправді працевлаштувався фіктивно на 3,5 місці та сам звільнився 23.03.2022 року, в той час як оскаржуване рішення прийнято 21.09.2021 року. Вважає, що позивач зробив це штучно з метою ухилення від утримання своєї дитини у належному розмірі у відповідності до його справжніх доходів, які були вірно встановлені у рішенні Біляївського районного суду Одеської області від 13.04.2021 року по справі №496/3889/19, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду. Представник відповідачки вказує, що позивач фактично перебуває у відпустці, відпочинку після рейсу, та перешкоди у працевлаштуванні моряком в нього відсутні, оскільки постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2022 року №992 «Про внесення змін до Правил перетинання державного кордону громадянами України», яка набрала чинності 06.09.2022 року дозволено виїзд моряків за кордон для роботи на морських суднах. В свою чергу, позивач ОСОБА_6 повністю відповідає особі, яка зараз може вільно виїхати з України закордон для роботи моряком. Щодо наявності у позивача батьків, які є пенсіонерами, і батько 2018 року непрацездатним, то ці обставини досліджувались судом апеляційної інстанції під час розгляду цивільної справи №496/3889/19 про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на утримання його сина та були визнані судом такими, що не підтверджують потреби його батьків в матеріальній допомозі. Окрім цього, позивачем не було надано суду доказів розміру пенсій та доходів батьків, відомості щодо наявності або відсутності у них інших дітей, що вони потребують матеріальної допомоги та сам позивач її надає. Вищевказане, на думку представника відповідачки, свідчить про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 та застосування ст. 192 СК України. Також представник відповідачки зазначає, що відповідачка ОСОБА_3 не була належним чином повідомлена про дату, час та місце судового засідання, так як в матеріалах справи відсутні докази надіслання їй судом відповідної судової повістки по справі відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України (рекомендованим листом з повідомлення про вручення), так само відсутня заявка сторони відповідача про надіслання відповідачці судових повісток, повідомлень в електронному вигляді за допомогою SMS-повідомлення на мобільний номер телефону тощо. Відповідно було порушено право відповідачки на реалізацію процесуальних прав в частині подання відзиву та формування правової позиції. Відповідачка не отримувала по справі копію позовної заяви з додатками, оскільки у зв`язку з воєнним станом перебуває з дитиною у Республіці Болгарія. За таких обставин, просить скасувати заочне рішення, ухвалене у вказаній справі та призначити справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Представник відповідачки ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився та на зв`язок в режимі відеоконференцзв`язку поза межами приміщення суду не вийшов. У відповідності до ч. 1 ст. 287 ЦПК України його неявка не перешкоджає розгляду заяви.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що суд неодноразово викликав відповідачку в судові засідання. Більш того, у відповідачки був представник, який також жодного разу в судові засідання не з`явився, хоча знав про час та місце розгляду справи, але кожного разу подавав клопотання про відкладення розгляду справи. Таким чином суд повідомляв сторону відповідачки належним чином. Щодо введення в оману суд категорично заперечила та повідомила, що станом на день подання позовної заяви позивач дійсно працював охоронником. Наразі він взагалі не працює, проживає з батьками, перебивається тимчасовими підробітками, оскільки не має можливості виїхати за кордон, так як постановою державної виконавчої служби від 01.02.2022 року на нього накладена заборона на виїзд за кордон у зв`язку з заборгованістю по аліментам. Останній рейс ОСОБА_1 закінчився в грудні 2021 року. Зауважила, що ОСОБА_3 має можливість в майбутньому звернутись до суду заявою про збільшення розміру аліментів, коли стан платника аліментів зміниться на краще.

Приймаючи до уваги пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява про перегляд заочного рішення не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно положень до ч. 1 ст. 284 ЦПК України, заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, а ч. 3 ст. 287 вказаного кодексу встановлено, що у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: 1) залишити заяву без задоволення; 2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Частиною 1 ст. 288 ЦПК України встановлено, що заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Дослідивши заяву про перегляд заочного рішення та матеріали, долучені до неї, суд приходить до висновку, що у заяві відсутні посилання на докази, які мають істотне значення для справи та які не були досліджені судом при винесенні заочного рішення.

Згідно положень ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підтвердження своїх доводів представник відповідачки надав суду відповідь на адвокатський запит ПП «Ланжерон-Охорона» за вих. №1/09-2022, довідку про доходи ОСОБА_1 №0000-000004 від 03.10.2022 року та наказ №3-к від 22.03.2022 року про звільнення ОСОБА_1 з роботи, з яких вбачається, що ОСОБА_1 дійсно працював в ПП «Ланжерон-Охорона» з 03.12.2021 року по 23.03.2022 року на посаді охоронника з посадовим окладом 6540 грн.

При цьому доказів того, що позивач ввів суд в оману, що працює охоронником, куди насправді працевлаштувався фіктивно з метою ухилитись від утримання своєї дитини у належному розмірі у відповідності до його справжніх доходів, представник відповідачки суду не надав.

Більш того, вказані докази свідчать про те, що ОСОБА_1 не працює та не в змозі сплачувати аліменти у розмірі 16990 грн, відповідно до рішення Біляївського районного суду Одеської області від 13.04.2021 року.

Доводи представника відповідачки про те, що ОСОБА_6 фактично перебуває у відпустці після рейсу та не має перешкод у виїзді за кордон для роботи на морських судах також не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні та спростовуються постановою головного державного виконавця Біляївського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 01.02.2022 року, у відповідності до якої відносно ОСОБА_1 встановлено обмеження у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно виконавчого листа №496/3889/19, виданого 23.11.2021 року.

Суд також не приймає до уваги заперечення представника відповідачки щодо утримання позивачем своїх батьків, мати якого є пенсіонеркою за віком, а батько має інвалідність 2 групи та потребує постійного лікування, оскільки доказів протилежного суду не надано.

З матеріалів справи слідує, що повідомлення про виклик до суду відповідачки здійснювалися у спосіб, визначений процесуальним законом, зокрема за допомогою SMS-повідомлень на номер телефону, який аналогічний номеру, вказаному представником в заяві про перегляд заочного рішення, з чого слідує, що відповідачка достовірно знала про день розгляду справи та перебуваючи за кордоном, скористалась професійною правничою допомогою і не була позбавлена можливості направити на електронну адресу суду відзив, пояснення чи будь-які інші процесуальні документи та докази у справі, прийняти участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції відповідно до положень ст. 212 ЦПК України. Наразі відповідачка також реалізувала своє право на участь у судовому процесі через представника.

Факт того, що відповідачка ОСОБА_3 була належним чином повідомлена про всі судові засідання, які відбувались в цій справі, також підтверджується чисельними клопотаннями її представника про відкладення розгляду справи, поданими заздалегідь перед кожним судовим засіданням.

При ухваленні заочного рішення судом було ретельно досліджені всі матеріали по справі та стосовно них в рішенні суду чітко відображена правова позиція з урахуванням норм матеріального права та наявних у справі документів, а наведені представником відповідачки підстави для скасування заочного рішення суду зводяться по суті до переоцінки доказів у справі.

Таким чином судом не встановлено обставин, які могли б вплинути на зміст ухваленого за результатами заочного розгляду справи рішення суду, а тому у суду відсутні підстави, визначені ст. 288 ЦПК України для скасування заочного рішення, у зв`язку з чим в задоволенні заяви про перегляд заочного рішення представнику відповідачки слід відмовити.

Частиною 4 ст. 287 ЦПК України передбачено, що у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Керуючись ст. ст. 259, 260, 287-288 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення Біляївського районного суду від 21.09.2022 року у справі №496/413/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів залишити без задоволення.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Роз`яснити ОСОБА_3 , що заочне рішення суду може бути оскаржене в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Повний текст ухвали складено 13 грудня 2022 року.

Суддя Л.О. Пендюра