СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/24309/19

пр. № 2/759/645/22

17 жовтня 2022 року Святошинський районний суд в м. Києві в складі:

головуючого судді Журибеда О.М.,

за участю секретаря Багінській І.В.,

розглянувши в м. Київ в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юрфактор Сервіс» до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей Святошинської районної державної адміністрації про визначення порядку користування квартирою та усунення перешкод у користуванні квартирою,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ТОВ «Юрфактор Сервіс» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 , в якому просить встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 наступним чином: - виділити ТОВ «Юрфактор Сервіс» у користування житлові кімнати: кімнату № 2 , площею 7.9 кв.м., кімнату № 3 площею 6.7 кв.м. та кімнату № 4, площею10.3 кв.м., а всього житловою площею, 24,9 кв.м. та балкон; - виділити ОСОБА_1 у користування кімнату № 1 , площею 15.3 кв.м. та балкон; - інші допоміжні та підсобні приміщення: коридор 10.3 кв.м., кухня 6.9 кв.м., ванна кімната 1.9 кв.м., вбиральня 0.9 кв.м. залишити у спільному сумісному користуванні; - усунути перешкоди ТОВ «Юрфактор Сервіс» у користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом надання ТОВ «Юрфактор Сервіс» доступу до квартири та зобов`язати ОСОБА_1 не чинити перешкод у досупі ТОВ «Юрфактор Сервіс» до вказаної квартири; судові витрати покласти на відповідача.

Свої вимоги мотивував тим, що позивач є власником 2/3 частки квартири АДРЕСА_1 . Право власності позивача на вказану частку квартири підтвердується свідоцтвом про придбання майна з прилюдних торгів № 482, виданого 10.04.2019 року. Власником іншої 1/3 частки на квартиру є відповідач. Зазначена квартира є чотирьохкімнатною, загальна площа якої становить 64,9 кв.м., житлова 40,2 кв.м. Після набуття у власність відповідної частки та станом на час подання позову позивач не маже використовувати належну йому частку в квартирі, в тому числі з причин наявності перешкод у фактичному доступу із боку відповідача, та сторони не можуть дійти згоди щодо визначення порядку користування квартирою, а тому позивач звернувся з позовом до суду.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 09.01.2020 року позов залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 04.02.2020 року у справі відкрито провадження та призначено підготовче засідання.

06.04.2020 року згідно розпорядження № 233 здійснено повторний авторозподіл справи у зв`язку з закінченням повноважень судді Марко Я.Р., як судді Святошинського районного суду м. Києва.

06.04.2020 року справу розподілено судді Журибеді О.М.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 08.04.2020 року справу прийнято до провадження та призначено за загальними правилами позовного провадження.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 14.09.2020 року у задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_1 прозупинення провадження відмовлено.

В судовому засіданні представник позивача Прокопчук О.П. просив позов задвольнити в повному обсязі, з підстав зазначених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_1 та її представник в судове засідання не з`явились, про дату та місце розгляду справи повідомленні належним чином.

В судове засідання представник третьої особи не з`явився, про місце та дату слухання справи повідомлявся належним чином.

Вивчивши матеріали справи в їх сукупності, вислухавши учасників процесу, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, керуючись законом, суд дійшов наступного висновку.

Судом достовірно встановлено, що ОСОБА_1 є власницею 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 .

Інші 2/3 частки вищевказаної квартири згідно свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів № 482, виданого 10.04.2019 року приватним нотаріусом Київського МНО Чорнєй В.В. належить ТОВ «Юрфактор Сервіс» (а.с.7).

З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності вбачається, що власником 2/3 частки квартири, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_2 є ТОВ «Юрфактор Сервіс», форма власності: приватна, вид власності: спільна часткова (а.с.8).

У вказаній квартирі зареєстрований відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 15, 43).

З копії поверхневого плану та експлуатацію на квартиру АДРЕСА_3 вбачається, що квартира складається з чотирьох кімнат, загальна площа якої становить 64,9 кв.м., житлова - 40, 2 кв.м., з яких: 1 кімната - 15, 3 кв.м., 2 кімната - 7.9. кв.м., 3 кімната - 6.7 кв.м., 4 кімната - 10.3 кв.м., допоміжні, підобні приміщення та споруди: коридор - 10.3. кв.м., кухня- 6.9 кв.м., ванна кімната - 1.9 кв.м., вбиральня - 0.9 кв.м., 2 балкона - 4.7 кв.м. (а.с.102).

Звертаючись в суд з даним позовом, позивач посилався на те, що з іншим співвласником не можуть дійти спільної згоди щодо порядку користування квартирою, тому просив суд визначити порядок користування квартирою спірною з урахуванням розміру належних сторонам часток, позивачу передати у користування жилові приміщенні загальною житловою площею 26, 53 кв.м., а відповідачу 13, 67 кв.м., допоміжні приміщення залишити у спільному користуванні.

Позивач запропонував наступний порядок спільного користування квартирою: - виділи позивачу у користування житлові кімнати: кімнату № 2 площею 7.9 кв.м., кімнату № 3 площею 6.7 кв.м., кімнату № 4 площею 10.3 кв.м., а всього жиловою площею - 24,9 кв.м., та балкон, а відповідачу кімнату № 1 площею 15.3 кв.м. та балкон. Інші допоміжні та підсобні приміщення залишити у спільному сумісному користуванні.

Відповідно до положень статей 317, 319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Цими правами власник розпоряджається на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (частина перша статті 356 ЦК України).

За правилами статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Таким чином, порядок користування житловими приміщеннями у будинку, який належить на праві власності кільком особам, може бути встановлений у випадку, коли такі приміщення відповідають за розміром часткам цих осіб у будинку.

Пунктом 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.1995 року №20 передбачено, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, суд виділяє в користування сторонам спору кімнати, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників.

Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 17 лютого 2016 року № 6-1500цс15, в постановах Верховного Суду від 18.02.2019 року по справі № 569/15733/17-цта від 20.02.2019 року по справі № 214/239/17-ц.

Також за змістом статей 47, 48 ЖК Української РСР жиле приміщення надається громадянам у межах норми жилої площі. Норма жилої площі в Українській РСР встановлюється в розмірі 13,65 квадратного метру на одну особу.

Виходячи із загальної житлової площі спірної квартири в розмірі 40, 2 кв. м, на користь співласника ТОВ «Юрфактор Сервіс» припадває житлові приміщення площею 26, 53 кв.м., а відповідачу - 13, 67 кв.м. жилої площі квартири, що не призведе до погіршення житлових умов цих осіб.

Враховуючи наведене, суд вважає за можливе встановити порядок користування квартирою за АДРЕСА_2 , згідно з яким виділити в користування позивачу: кімнату № 2 площею 7.9 кв.м., кімнату № 3 площею 6.7 кв.м., кімнату № 4 площею 10.3 кв.м. та балкон, а всього житловою площею 24, 9 кв.м., площа, якої не перевищує його частку в спільному майні сторін, а відповідачу кімнату № 1 площею 15.3 кв.м. та балкон.

Враховуючи, що сторони не домовитись про порядок володіння та користування спільним сумісним майном не можуть, у добровільному порядку встановити порядок володіння і користування спільним майном неможливо, з урахуванням статті 358 ЦК України, суд приходить до висновку, що порядок користування квартирою, який просить встановити позивач, не порушує право власності іншого співвласника, при цьому позивач на незначне зменшення ідеальних часток погоджується.

Також позивач просить залишити інші підсобні та допоміжні приміщення (коридор, кухня, ванна кімната, вбиральня) в спільному користуванні. При цьому суд вважає, що вимога про залишення кухні, коридара, ванної кімнати та вбиральні, які є місцями загального користування, в спільному користуванні сторін по справі, є такою, що ґрунтується на вимогах законодавства та підлягає задоволенню.

Окрім визначення поряду користування квартирою, позивач також просив усунити перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом надання ТОВ «Юрфактор Сервіс» доступу да квартири та зобов`язати ОСОБА_1 не чинити перешкод у доступі ТОВ «Юрфактор Сервіс» до вказаної квартири.

Приписами частини 1 статті 321 ЦК України - право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні.

У ч. 1 ст. 321 ЦК України зазначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Разом з цим, згідно з положеннями статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначені норми матеріального права визначають право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Згідно з п.33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 - застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого.

За таких обставин суд доходить висновку про доведеність факту чинення відповідачем перешкод позивачу в здійсненні ним права користування належною йому квартирою, у зв`язку із чим вважає вимоги про усунення таких перешкод законними та обґрунтованими.

Спосіб захисту, обраний позивачем, шляхом зобов`язання відповідача не чинити йому перешкод у користуванні квартирою шляхом надання доступу до неї відповідає змісту порушеного права та характеру порушення.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Також згідно ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.263-268 ЦПК України, ст.ст.317,319,358 ЦК України , суд

УХВАЛИВ :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Юрфактор Сервіс» до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей Святошинської районної державної адміністрації про визначення порядку користування квартирою та усунення перешкод у користуванні квартирою - задовольнити .

Встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 наступним чином: - виділити Товариству з обмеженою відповідальністю «Юрфактор Сервіс» (код 39880444) у користування житлові кімнати: кімнату № 2 площею 7.9. кв.м., кімнату № 3 площею 6,7 кв.м., кімнату № 4 площею 10, 3 кв.м., а всього загальною житловою площею 24, 9 кв.м. та балкон; - виділити ОСОБА_1 ( код РНОКПП НОМЕР_3 ) у користування кімнату № 1 площею 15, 3 кв.м. та балкон; - інші допоміжні та підсобні приміщення: коридор- 10.3. кв.м., кухня - 6.9 кв.м., ванна кімната - 1,9 кв.м., вбиральня - 0,9 кв.м. залишити у спільному сумісному користуванні.

Стягнути з ОСОБА_1 (код РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юрфактор Сервіс» (код 398804444) 1921, 00 грн. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя О.М. Журибеда