РІШЕННЯ

іменем України

Справа № 285/4535/22

провадження у справі № 2-о/0285/86/22

07 грудня 2022 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючої судді……………..…Літвин О. О.,

секретаря………….......................Клечковської М. М.,

за участю:

заявниці......................................... ОСОБА_1 ,

представника

заінтересованої особи...................Музичко І. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу

за правилами окремого позовного провадження

за заявою ОСОБА_1

заінтересована особа: Управління праці та соціального захисту населення Новоград-Волинської районної державної адміністрації Житомирської області

про встановлення юридичного факту, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2022 року заявниця звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт батьківства ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнавши, що вони дійсно є батьком та донькою, та внести відповідні зміни до актового запису про її народження.

Вимоги обґрунтовує тим, що з 2000 по 2004 роки перебувала з ОСОБА_4 у зареєстрованому шлюбі, який в судовому порядку було розірвано. Згодом відновили свої стосунки і до початку червня 2009 року перебували у фактичних подружніх відносинах, мали спільний бюджет, вели спільне господарство і постійно проживали однією сім`єю, як чоловік і дружина, в АДРЕСА_1 .

Під час перебування у фактичних подружніх відносинах завагітніла від ОСОБА_4 , а вже після їх припинення, у червні 2009 року народила доньку ОСОБА_5 , відомості про батька у актовому записі про народження якої записані відповідно до ст.135 СК України, оскільки не перебували у шлюбі та знаходились у неприязних стосунках.

Гнітецький, з яким згодом покращились стосунки, знав про доньку, бажав її народження, спілкувався із нею, декілька місяців проживав разом, вважав її своєю дитиною, піклувався про неї, приймав участь у її вихованні та мав намір подати до державного органу реєстрації актів цивільного стану заяву про визнання себе її батьком, однак все відкладав, розраховуючи на те, що має таку можливість для цього без обмеження часом.

Відразу після початку збройного нападу росії на Україну, ОСОБА_4 був мобілізований до ЗСУ, де ІНФОРМАЦІЯ_1 під час проходження військової служби в Донецькій області, в ході бойових дій, він трагічно загинув.

Встановлення факту батьківства необхідне для призначення доньці соціальної допомоги у зв`язку з втратою годувальника та отримання дитиною відповідного статусу.

В судовому засіданні заявниця заяву підтримала, просила її задовольнити, проти чого представник Управління соціального захисту не заперечила.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши надані докази, суд приходить до наступного висновку.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Сусли Новоград-Волинського району Житомирської області у заявниці народилася донька ОСОБА_3 .

Відповідно до даних у свідоцтві про народження дитини матір`ю дівчинки вказана ОСОБА_1 ,а батьком - ОСОБА_6 . Запис про батька дитини вчинений за вказівкою матері на підставі статті 135 СК України. У зазначеній нормі встановлено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільно заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

У ІНФОРМАЦІЯ_5 в с. Мар`їнка Донецької області помер ОСОБА_2 у віці 44років.

З 05.08.2000 по 01.05.2004 заявниця та померлий перебували у зареєстрованому шлюбі, під час якого ІНФОРМАЦІЯ_4 у них народився спільний син ОСОБА_7 .

У січні 2016 року Гнітецький уклав другий шлюб із ОСОБА_8 .

Згідно довідок виконавчого комітету Стриївської сільської ради Новоград-Волинського району, ОСОБА_4 був зареєстрований та проживав в с. Сусли Новоград-Волинського району: з 30.08.2008 по 07.07.2009 - по АДРЕСА_2 разом із сином ОСОБА_7 та бабусею дружини ОСОБА_9 , за місцем проживання заявниці, протягом останніх 6 місяців його життя - по АДРЕСА_3 разом із батьками та двома братами.

Спадкова справа після смерті ОСОБА_4 не заводилась, з заявами про прийняття спадщини ніхто не звертався, заповіти від його імені не посвідчувались.

Звертаючись до суду з цією заявою, ОСОБА_1 обґрунтовувала необхідність встановлення юридичного факту батьківства ОСОБА_4 відносно її доньки можливістю отримання останньою державної допомоги по втраті годувальника. При цьому зазначала, що до цього отримувала допомогу від держави, як мати одиначка.

При вирішенні справи по суті суд керується наступними нормами права.

За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (частина 1 статті 58 Конституції України) норми СК України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 1 січня 2004 року.

Так як ОСОБА_5 народилася у 2009 році, тому застосуванню підлягають норми Сімейного кодексу України.

У разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду (ст.130 СК України).

Передумовою звернення до суду із заявою про встановлення батьківства є смерть особи, батьківство якої встановлюється, або оголошення її померлою.

Родинні відносини (споріднення) (у теорії права) - це кровний зв`язок між людьми, з наявністю якого закон пов`язує виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків. Встановлення факту родинних відносин може мати місце, якщо з певних причин зазначений факт не був зареєстрований органами Державної реєстрації актів цивільного стану, у реєстрації цього факту було відмовлено або помилка органу Державної реєстрації актів цивільного стану у актовому запису має настільки давнє походження, що її виправлення має потягнути за собою цілу низку виправлення в інших актових записах.

Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, при відсутності спільної заяви батьків, то згідно положень ст.125 СК України батьківство може бути встановлене в судовому порядку.

Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі ч.2 ст.128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи. Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства.

Одним із доказів про наявність кровного споріднення між ймовірними батьками та дитиною є експертиза ДНК, яка на основі вивчення набору хромосом батьків і дитини може підтвердити походження дитини від конкретних батька та/або матері. Європейський суд з прав людини зауважив, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, та має вирішальне значення у вирішенні спору цієї категорії справ.

Таким чином, висновок судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи має важливе значення в процесі дослідження факту батьківства. Актуальною видається можливість посмертного встановлення батьківства на підставі проведення посмертної експертизи ДНК також у разі, якщо матеріалу для проведення такої експертизи немає, зокрема, шляхом ексгумації тіла померлого.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (статті 12 ЦПК України).

Згідно із статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як на підставу своєї заяви, ОСОБА_1 посилалася на визнання померлим батьківства стосовно дитини ОСОБА_5 , на підтвердження чого надала суду письмові пояснення його рідних брата ОСОБА_11 та сестер ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , які зазначили аналогічні твердження, дані заявницею.

Водночас, суд зазначає, що пояснення свідків у цьому випадку не є належним доказом факту батьківства померлого, оскільки являють собою суб`єктивну оцінку особистих стосунків заявниці з померлим, а їх твердження про ступінь близькості таких стосунків та походження дитини ґрунтуються на розповідях самої заявниці. Сам факт підтримання заявницею з померлим особистих стосунків після розірвання офіційного шлюбу, про які вона зазначала у своїй заяві, не може бути покладений в основу визначення біологічного походження дитини від нього.

Доказів на підтвердження того, що ОСОБА_4 звертався до органів РАЦС для реєстрації народження ОСОБА_5 , за життя визнавав факт свого батьківства, отримував свідоцтво про її народження, матеріали справи не містять та заявницею не надано.

Фотосвітлини, надані Скоковською як доказ того, що померлий за життя визнавав факт свого батьківства відносно її доньки, не можуть свідчити про наявність такого батьківства, оскільки не можуть бути беззаперечним фактом батьківства, не є визначальними у вирішенні цього питання.

Доказів на підтвердження того, що заявниця певний час проживала разом із ОСОБА_4 за його життя однією сім`єю після розірвання шлюбу, разом вели господарство, спільно утримували та виховували ОСОБА_5 суду не надано.

Отже, суд приходить до висновку, що для з`ясування факту батьківства необхідним є застосування спеціальних знань, зокрема призначення судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи, в тому числі посмертної. Як вбачається жодного експертного доказу народження дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від померлого ОСОБА_4 матеріали цієї справи не містять.

ОСОБА_1 клопотань про призначення експертизи не заявляла, а її доводи про те, що свідки підтвердили той факт, що померлий є біологічним батьком її доньки, не містять достовірного підтвердження визнання ОСОБА_4 себе батьком ОСОБА_5 . Окрім того, вони є заінтересованими особами, тому їх покази не є об`єктивними, а для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи, про який стороною не було заявлено.

Резюмуючи викладене, оскільки заявниця не надала належних та допустимих доказів на підтвердження своїх вимог, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення її заяви.

Керуючись 4, 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 315, 319ЦПК України, - суд

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту батьківства.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Житомирського апеляційного суду через Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну його частини, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Дата виготовлення повного тексту рішення - 12 грудня 2022 року.

Головуюча суддя О.О.Літвин