Справа № 592/9346/22
Провадження № 2/592/2092/22

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(про відмову у відкритті провадження)

02 грудня 2022 року м.Суми

Суддя Ковпаківського районного суду міста Суми Косолап М.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Ковпаківського відділу державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Суми), третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Департамент забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради про скасування арешту майна,

у с т а н о в и в:

01.12.2022 ОСОБА_1 (далі - позивач) через представника ОСОБА_2 звернувся у порядку цивільного судочинства з позовом до Ковпаківського відділу державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Суми) (далі - відповідач) і просить скасувати арешт з нежитлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , накладений постановою АА 171083 від 11.04.2005, що видана ВДВС Ковпаківського УЮ; стягнути з відповідача судові витрати по справі.

Дослідивши позовну заяву, суддя дійшла наступного висновку.

Цивільний процесуальний кодекс України (далі ЦПК України) визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства (стаття 1 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У статті 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Загальні суди не мають чітко визначеної предметної юрисдикції та розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин у всіх випадках, за винятком, якщо розгляд таких справ прямо визначений за правилами іншого судочинства.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне, а по-друге суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

За змістом пунктів 1, 6 частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи підприємці.

Згідно положень частини 2 статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням мають юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово у своїх постановах указувала критерії розмежування судової юрисдикції. Такими критеріями є передбачені законом умови, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, як-то: суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка у законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Отже, юрисдикційність спору залежить від характеру спірних правовідносин, правового статусу суб`єкта звернення та предмета позовних вимог, а право вибору способу судового захисту належить виключно позивачеві.

Відповідно до частини 1 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Звертаючись з позовною заявою ОСОБА_1 просить скасувати арешт, як безпідставний з нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , накладений постановою АА 171083 від 11.04.2005 ВДВС Ковпаківського УЮ до набуття ним права власності на нерухоме майно. Виконавче провадження в рамках якого накладено арешт на майно позивача знищене у зв`язку з закінченням строків зберігання завершених виконавчих проваджень.

З доданих до позову Договору купівлі-продажу нежитлового приміщення, шляхом викупу № 39 від 23.07.2006, рішення Господарського суду Сумської області від 09.08.2006, Витягу про реєстрацію права власності, встановлено що ОСОБА_1 набув у власність нежиле приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , як суб`єкт підприємницької діяльності.

Беручи до уваги, що ОСОБА_1 набув у власність нежитлове приміщення з якого просить скасувати арешт не як фізична особа, а як суб`єкт підприємницької діяльності, суддя дійшла висновку, що даний спір є цивільно-правовим та за суб`єктним складом підлягає вирішенню за правилами господарського судочинства.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Зважаючи на те, що позовна заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, суд дійшов висновку про відмову у відкритті провадження у справі, з роз`ясненням позивачу права звернутися до суду у порядку господарського судочинства.

Керуючись пунктом 1 частини 1 статті 186 Цивільного процесуального кодексу України, суддя

п о с т а н о в и в:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Ковпаківського відділу державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Суми), третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Департамент забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради про скасування арешту майна.

Роз`яснити позивачу право звернутись до суду у порядку господарського судочинства.

Ухвалу разом з матеріалами доданими до заяви надіслати заявникові не пізніше наступного дня після її постановлення в порядку, встановленому статтею 272 ЦПК України.

Ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя М.М. Косолап