30 листопада 2022 року м. Кропивницький
справа № 401/507/22
провадження № 22-з/4809/76/22
Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах Чельник О.І. (головуючий, суддя-доповідач), Дьомич Л.М., Єгорової С.М.,
учасники справи:
позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»,
відповідач ОСОБА_1 ,
заслухавши доповідача по цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Гаврилов Дмитро Олексійович, про ухвалення додаткового рішення у справі за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23 червня 2022 року у складі судді Іващенка В.М.,
Постановою Кропивницького апеляційного суду від 30 вересня 2022 року вимоги апеляційної скарги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задоволено частково. Рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23 червня 2022 рокускасовано та ухвалено нове. У задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованостівідмовлено.
ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , звернулася до Кропивницького апеляційного суду із заявою про ухвалення додаткової постанови у цивільній справі за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23 червня 2022 року. В обґрунтування заяви посилається на те, що колегією суддів не було вирішено питання про стягнення з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» витрат на правничу допомогу.
Розглянувши заяву, дослідивши письмові докази по справі колегія суддів вважає, що заява ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Гаврилов Дмитро Олексійович, підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до підпункту «в» п.4 ч.1 ст.382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суд апеляційної інстанції зазначає, зокрема, про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Згідно зі ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:
1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;
2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;
3) судом не вирішено питання про судові витрати;
4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.
Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.
Отже, оскільки при ухваленні постанови апеляційним судом не було вирішено питання про розподіл судових витрат, заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення підлягає задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Пунктом першим частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Статтею 137 ЦПК встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно з ч. 8 ст.141 ЦПК розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Частиною тринадцятою ст.141 ЦПК України передбачено, що у разі, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
В постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 вказано, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами по справі, що під час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанції правнича допомога ОСОБА_1 надавалась адвокатом Гавриловим Дмитром Олексійовичем на підставі договору про надання професійної правничої допомоги від 30 березня 2022 року №121/22 (т.1 а.с.108).
На підтвердження оплати витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції було надано суду довідку про оплату послуг адвоката від 17 серпня 2022 року про сплату гонорару у розмірі 2000 грн, підписаною адвокатом Гавриловим Д.О. (т.2 а.с.31).
Верховним Судом у постановах від 16.04.2020 по справі №727/4597/19 та від 15.09.2021 по справі №404/4206/19 зроблено висновки про те, що профільний Закон «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» не наводить форму та вимоги до документа, що підтверджує оплату гонорару (винагороди) адвокату, а оскільки адвокати здійснюють незалежну професійну діяльність до них не можуть бути застосовані положення Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, Положення про форму та зміст розрахункових документів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 21 січня 2016 року №13 та Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 29 грудня 2017 року №148, оскільки останні не визначають порядок здійснення розрахунків адвокатом зі своїм клієнтом за готівку та не поширюються на осіб, що здійснюють незалежну професійну діяльність.
Враховуючи зазначене колегія суддів вважає, що представником відповідача було надано належні докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу у розмірі 4000 грн за розгляд справи у суді першої інстанції та у розмірі 2000 грн за розгляд справи у суді апеляційної інстанції, тому колегія суддів дійшла висновку, що витрати за надану професійну правничу допомогу підлягають стягненню з Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 у розмірі 6000 грн.
Керуючись ст.ст.141, 260, 261, 270, 389, 390 ЦПК України
Заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Гаврилов Дмитро Олексійович, про ухвалення додаткового рішення задовольнити.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О.І. Чельник

Судді Л.М. Дьомич

C.М. Єгорова