Справа № 161/7798/22 Головуючий у 1 інстанції: Гринь О. М.
Провадження № 22-ц/802/1002/22 Категорія: 36 Доповідач: Данилюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Данилюк В. А.,

суддів Киці С. І., Шевчук Л. Я.,

розглянувши в місті Луцьку в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Пологовий будинок «Лелеки» про стягнення коштів за апеляційною скаргою відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Пологовий будинок «Лелека» на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 вересня 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2022 року позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідача ТзОВ «Пологовий будинок «Лелека» про стягнення коштів.

Вимоги обґрунтовує тим, що вона, будучи вагітною, 27 листопада 2021 року уклала з відповідачем Попередній Договір про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів (далі по тексту рішення Попередній договір). Відповідно до положень Попереднього договору сторони взяли на себе зобов`язання укласти в термін з 22 по 32 (або 32 по 34) тиждень вагітності Основний договір про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів. Позивач вказує, що на підставі Основного договору вона мала отримати в ТзОВ «Пологовий будинок «Лелека» кваліфіковану медичну допомогу, що полягає у веденні пологів на основі діючих нормативних документів Міністерства охорони здоров`я України, обов`язкових протоколів і стандартів медичної допомоги. На виконання п. 1.4 Попереднього договору вона сплатила ТзОВ «Пологовий будинок «Лелека» авансовий платіж в розмірі 62 303 гривень. Однак, Основний договір між нею та відповідачем укладено не було. У зв`язку з введенням в Україні воєнного стану ТзОВ «Пологовий будинок «Лелека» призупинило свою діяльність, про що належним чином її проінформовано не було. З огляду на те, що відповідач самоусунувся від виконання Попереднього договору вона була вимушена народжувати дитину в Республіці Польща. 06 квітня 2022 року на всі відомі поштові адреси відповідача вона направила претензію з вимогою про повернення сплачених коштів. В зв`язку з тим, що відповідач не вжив жодних заходів для повернення коштів вона звернулась за правовою допомогою до адвоката Богачука Я. О. Адвокат надіслав ТзОВ «Пологовий будинок «Лелека» досудову претензію, яку відповідач також проігнорував, що зумовило необхідність звернення до суду з цим позовом.

Пунктом 1.8 Попереднього договору передбачено, що в разі не укладення Основного договору сплачені нею кошти підлягають поверненню на її вимогу впродовж 5 робочих днів. На переконання позивача, сплачені нею кошти є безпідставно набутими відповідачем, оскільки вона сплатила відповідачу кошти, як оплату вартості послуг, передбачених Основним договором, а неукладення Основного договору свідчить, що таких послуг вона не отримала. Відтак, відповідач зобов`язаний повернути вказані кошти.

Крім того, на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України вона має право на відшкодування 3% річних та інфляційних втрат за весь час прострочки виконання зобов`язання. За уточненим в ході розгляду справи розрахунком позивача, виходячи з суми боргу в розмірі 62 303 гривень, 3 % річних становить 645,22 гривень, інфляційні втрати 4 049,69 гривень.

На підставі наведеного, позивач просить стягнути з ТзОВ «Пологовий будинок «Лелеки» в свою користь 66 997,92 гривень, з яких 62 303 гривень сума сплачених коштів, які підлягають поверненню, 645,22 гривень 3% річних, 4 049,69 гривень інфляційні втрати. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача в свою користь судові витрати у справі, що складаються з витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6 000 гривень.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 вересня 2022 року позов задоволено.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Пологовий будинок «Лелека» в користь ОСОБА_1 66 997 (шістдесят шість тисяч дев`ятсот дев`яносто сім) гривень 92 копійки, з яких 62 303,00 гривень - кошти сплачені за попереднім договором про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів (одноплідна вагітність) від 27 листопада 2021 року № 269ПП/11/2021; 4 049,69 гривень - інфляційні втрати; 645,22 гривень - 3 % річних.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Пологовий будинок «Лелека» в користь ОСОБА_1 понесені витрати на професійну правову допомогу в розмірі 6000 (шість тисяч) гривень.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Пологовий будинок «Лелека» в користь Держави 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій не погоджується із ухваленим рішенням та вважає, що воно підлягає скасуванню у зв`язку з порушенням норм матеріального та процесуального права, а саме судом порушена підсудність розгляду справи, оскільки місце укладення попереднього договору є місто Київ, крім того, на дані правовідносини не поширюється Закон України «Про захист прав споживачів». Просить рішення скасувати та направити справу на розгляд за встановленою підсудністю, а саме до Оболонського районного суду міста Києва.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_2 просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України справу розглянуто без повідомлення учасників справи.

Згідно ч. 5 ст. 268, ст. 381 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції в даній справі без змін з таких підстав.

Судом та матеріалами справи встановлено, що 27 листопада 2021 року між ТзОВ «Пологовий будинок «Лелека», як медичним закладом, та ОСОБА_1 , як пацієнтом, укладено Попередній договір № 269ПП/11/2021 про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів (одноплідна вагітність) Пакет «Стандарт» (а. с. 8 -10).

Відповідно до п. 1.1 Попереднього договору сторони прийняли на себе зобов`язання у термін з 22 по 32 тижня вагітності пацієнта (у разі спостереження вагітності в медичному закладі або афілійованих закладах) або з 32 до 34 тижня вагітності пацієнта (у разі спостереження вагітності у інших медичних закладах) укласти Договір про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів (одноплідна вагітність), Пакет «Стандарт» (Основний договір), на умовах якого пацієнт зможе отримати від медичного закладу кваліфіковану медичну допомогу, що полягає у веденні пологів пацієнта на основі діючих нормативних документів Міністерства охорони здоров`я України, обов`язкових протоколів і стандартів медичної допомоги та стандартів і протоколів, прийнятих в медичному закладі, в обсязі та на умовах, передбачених Основним договором .

Пунктом 1.4 Попереднього договору сторони домовились, що при підписанні цього договору пацієнт здійснює на користь медичного закладу авансовий платіж у розмірі 62 303,00 гривень, що дорівнює ціні/вартості послуг медичного закладу за Основним договором.

Грошові кошти, сплачені пацієнтом у якості авансового платежу за цим Попереднім договором зараховуються в рахунок оплати ціни послуг медичного закладу за Основним договором (п. 1.6 Попереднього договору).

У разі відмови пацієнта або медичного закладу від укладення Основного договору у термін, передбачений п. 1.1 цього Попереднього договору, зобов`язання за цим Попереднім договором припиняються, грошові кошти, сплачені в якості авансового платежу за даним Попереднім договором, підлягають поверненню медичним закладом пацієнтові протягом 5 робочих днів з моменту одержання відповідної письмової вимоги пацієнта (п. 1.8 Попереднього договору).

Суд установив, що 27 листопада 2021 року ОСОБА_1 на виконання п. 1.4 Попереднього договору сплатила ТзОВ «Пологовий будинок «Лелека» 62 303,00 гривень, що підтверджується рахунком-фактурою №67954 від 27 листопада 2021 року та розрахунковим чеком ТзОВ «Пологовий будинок «Лелека» (а. с. 11, 12).

Сторони підтверджують, що Основний договір між ОСОБА_1 та ТзОВ «Пологовий будинок «Лелека» укладений не був.

Копією свідоцтва про народження підтверджується, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 народила дитину в Республіці Польща (13-14, 15-16).

Також установлено, що ОСОБА_1 06 квітня 2022 року зверталась до відповідача з письмовою претензією, в якій, зокрема, зазначала, що ТзОВ «Пологовий будинок «Лелека» належним чином не повідомив її про припинення виконання зобов`язань за Попереднім договором, не проінформувало її про подальший можливий алгоритм дій пацієнта у разі неможливості надання медичним закладом повноцінної медичної допомоги. У вказаній претензії позивач вказує на порушення відповідачем п. 1.8 Попереднього договору щодо повернення їй коштів. Свою письмову претензію позивач надіслала на поштові адреси відповідача:1) АДРЕСА_1 ; 2) АДРЕСА_2 ; 3) АДРЕСА_3 (а. с. 17-19, 20, 21-23).

Відомості про надання відповідачем відповіді на претензію ОСОБА_1 в матеріалах справи відсутні.

Крім того, на поштові адреси ТзОВ «Пологовий будинок «Лелека» 06 червня 2022 року адвокат Богачук Я. О. надіслав досудову вимогу про повернення коштів, в якій ОСОБА_1 ставить вимогу до відповідача про повернення їй до 10 червня 2022 року 62 303,00 гривень, сплачених за Попереднім договором. Трекінгом «Укрпошта» підтверджується отримання відповідачем досудової вимоги 09 та 10 червня 2022 року (а. с. 23-24, 25-29).

Станом на день розгляду справи ТзОВ «Пологовий будинок «Лелека» не повернуло ОСОБА_1 кошти, сплачені нею за Попереднім договором.

Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти (ч. 1, ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (ч. 1, ч. 2 ст. 509 ЦК України).

Відповідно до п. 1.1 Попереднього договору сторони прийняли на себе зобов`язання у термін з 22 по 32 тижня вагітності пацієнта (у разі спостереження вагітності в медичному закладі або афілійованих закладах) або з 32 до 34 тижня вагітності пацієнта (у разі спостереження вагітності у інших медичних закладах) укласти Договір про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів (одноплідна вагітність), Пакет «Стандарт» (Основний договір), на умовах якого пацієнт зможе отримати від медичного закладу кваліфіковану медичну допомогу, що полягає у веденні пологів пацієнта на основі діючих нормативних документів Міністерства охорони здоров`я України, обов`язкових протоколів і стандартів медичної допомоги та стандартів і протоколів, прийнятих в медичному закладі, в обсязі та на умовах, передбачених Основним договором .

Пунктом 1.4 Попереднього договору сторони домовились, що при підписанні цього договору пацієнт здійснює на користь медичного закладу авансовий платіж у розмірі 62 303,00 гривень, що дорівнює ціні/вартості послуг медичного закладу за Основним договором.

Грошові кошти, сплачені пацієнтом у якості авансового платежу за цим Попереднім договором зараховуються в рахунок оплати ціни послуг медичного закладу за Основним договором (п. 1.6 Попереднього договору).

У разі відмови пацієнта або медичного закладу від укладення Основного договору у термін, передбачений п. 1.1 цього Попереднього договору, зобов`язання за цим Попереднім договором припиняються, грошові кошти, сплачені в якості авансового платежу за даним Попереднім договором, підлягають поверненню медичним закладом пацієнтові протягом 5 робочих днів з моменту одержання відповідної письмової вимоги пацієнта (п. 1.8 Попереднього договору).

Відповідно ч. 1 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.

Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення (ч. 3 ст. 635 ЦК України).

З пояснень представників сторін та з досліджених судом письмових доказів суд установив, що ТзОВ «Пологовий будинок «Лелека» та ОСОБА_1 в обумовлений Попереднім договором термін Основний договір не уклали. При цьому, ТзОВ «Пологовий будинок «Лелека» (як надавач медичних послуг) належним чином не проінформувало ОСОБА_1 про неможливість укладення Основного договору, а також про причини та наслідки (для споживача таких послуг) невиконання медичним закладом взятих на себе за Попереднім договором зобов`язань.

Доводи відповідача з покликанням на ч. 2 ст. 27 і на ч. 8 ст. 28 ЦПК України щодо порушення правил підсудності не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Частиною 8 ст. 28 ЦПК України не встановленоімперативного обов`язку пред`являти позов за місцем виконання договору, лише передбачено, що такі позови можуть пред`являтися за місцем виконання договору.

В свою чергу, як визначено у ч. 5 ст. 28 ЦПК України, позови про захист прав споживачів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

Позивач з 11.05.2022 року проживає у м. Луцьку, а тому мала право подавати позов за місцем її проживання до Луцького міськрайонного суду Волинської області.

Як визначено ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», цей Закон регулює відносини між споживачами товарів (крім харчових продуктів, якщо інше прямо не встановлено цим Законом), робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг.

У пунктах 3,17, 22 ч. 1 ст. 1 цього Закону містяться наступні визначення: виконавець - суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги;послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб;споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Зважаючи на наведені визначення термінів «виконавець», «послуга» і «споживач», відносини позивача із відповідачем повністю охоплюються положеннями Закону України «Про захист прав споживачів».

Окрім того, як вбачається з преамбули Попереднього договору, Відповідач, укладаючи його, діяв на підставі Ліцензії на провадження медичної практики №1243, виданої 17.11.2016 Міністерством охорони здоров`я України. Відтак, на відповідача поширюються Ліцензійні умови провадження господарської діяльності з медичної практики (затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 №285). Виходячи із суті окремих положень цих Ліцензійних умов, взаємовідносини відповідача із пацієнтами є такими, що охоплюються положеннями законодавства про захист прав споживачів:

- Ці Ліцензійні умови встановлюють організаційні, кадрові і технологічні вимоги до матеріально-технічної бази ліцензіата, обов`язкові для виконання підчас провадження господарської діяльності з медичної практики;

- Дія цих Ліцензійних умов поширюється на всіх юридичних осіб незалежно від їх організаційно-правової Форми та фізичних осіб - підприємців, які провадять господарську діяльність з медичної практики.

- Суб`єкт господарювання за кожним місцем провадження медичної практики розміщує в доступному для споживача місці:

1) копію ліцензії (у разі отримання ліцензії на паперовому носії).

За таких обставин, пацієнт, звертаючись до суб`єкта господарювання за послугами, є споживачем таких послуг. Отримавши кошти за послуги, але не надавши таких послуг, суб`єкт господарювання повинен повернути кошти. І такі відносини також охоплюються Законом «Про захист прав споживачів». Адже ст.10 цього Закону передбачає право споживача саме на повернення коштів:

1. Споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не і; приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим.

Якщо значну частину обсягу послуги чи робіт (понад сімдесят відсотків загального обсягу) вже було виконано, споживач має право розірвати договір лише 5 стосовно частини послуги або робіт, що залишилася.

Відтак, повернення коштів за ненадані споживачеві послуги охоплюється положеннями Закону України «Про захист прав споживачів».

Щодо покликання в апеляційній скарзі на невиконання умов договору через форс мажорні обставини.

За загальним правилом, про настання форс-мажорних обставин сторона, яка не може виконати свій обов`язок, повинна негайно повідомити про це іншу сторону. Відповідачем не надано доказів, що він належним чином проінформував позивачку про неможливість виконання зобов`язань.

Особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. відповідач зазначає, що форс-мажорні обставини перешкодили йому виконати обов`язок перед позивачем і укластиз нею основний договір надання медичних послуг. Однак предметом спору є не спонукання до укладення основного договору; і не притягнення відповідача до відповідальності за неукладення основного договору Враховуючи, що позивачка просить не надати їй послуги, не укласти основний договір, а повернути кошти. Обов`язок повернути раніше сплачені кошти не є видом цивільно-правової чи іншої відповідальності; а тому-мажорні обставини не звільняють особу від такого обов`язку.

Відповідачем також не надано жодного доказу, що форс-мажорні обставини перешкодили поверненню коштів. У матеріалах справи відсутні виписки з банків, які б підтверджували відсутність коштів на рахунках.

Не заслуговують на увагу також доводи апеляційної скарги про те, що судом не враховано, що позивачкою при подачі позову не було сплачено судовий збір, зважаючи на те, що ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору.

Згідно з положеннями ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною третьою ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1 ст. 137 ЦПК України).

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2 ст. 137 ЦПК України).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Стороною позивача на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу подано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись статтями 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Пологовий будинок «Лелеки» залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 вересня 2022 року в даній справі в оскаржуваній частині залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий:

Судді: