ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2022 року

м. Черкаси

Справа № 705/680/21
Провадження № 22-ц/821/19/22
Категорія: 301030400

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Карпенко О.В.

суддів: Василенко Л.І., Бородійчука В.Г.

за участю секретаря: Винник І.М.

учасники справи:

позивач: Державний концерн «Укроборонпром»

відповідач: ОСОБА_1

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні позивача: Державне підприємство «Рубін»

розглянувши в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Державного концерну «Укроборонпром» на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 07 жовтня 2021 року (ухваленого під головуванням судді Піньковського Р.В. в приміщенні Уманського міськрайонного суду Черкаської області; повний текст судового рішення складений 13 жовтня 2021 року) у справі за позовом Державного концерну «Укроборонпром» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні позивача: Державне підприємство «Рубін» про витребування майна із чужого незаконного володіння,-

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

08 лютого 2021 року Державний концерн «Укроборонпром» звернувся до Уманського міськрайонного суду Черкаської області із позовом до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні позивача: ДП «Рубін» про витребування майна із чужого незаконного володіння.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що постановою Господарського суду Черкаської області від 12 лютого 2015 року ДП «Рубін» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором було призначено арбітражного керуючого Смілянця С.М.

12 грудня 2017 року ДП «Рубін» в особі арбітражного керуючого Смілянця С.М. звернулося до Господарського суду Черкаської області із позовною заявою до Товарної біржі «Універсальна» та ОСОБА_2 про визнання недійсним рішення аукціону від 28 травня 2010 року, що був оформлений протоколом №015/а з відчуження майна за лотом № 11/а, а саме: громадська будівля (технічний відділ, побутова, баня), літера А5, а1-а3, площею 752,8 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 05 березня 2019 року у задоволенні заяви ДП «Рубін» в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Смілянця С.М. до товарної біржі «Універсальна» та ОСОБА_2 - відмовлено.

Проте, зазначає позивач, постановою Північного апеляційного господарського суду від 12 червня 2019 року ухвалу Господарського суду Черкаської області від 05 березня 2019 року скасовано, визнано недійсним результати аукціону від 28 травня 2010 року.

Постанова суду апеляційної інстанції обґрунтована тим, що вищезазначене майно не було передбачено в плані санації щодо відчуження як об`єкта нерухомості та відсутності погоджень Фонду державного майна України на внесення до проекту санації майна, проданого на оскаржуваному аукціоні та взагалі дозволу на його відчуження в порядку, передбаченому Законом України «Про управління об`єктами державної власності».

Відповідно до ухвали Верховного суду від 09 вересня 2019 року, касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Північного апеляційного господарського суду від 12 червня 2019 року повернуто без розгляду, у зв`язку із чим постанова Північного апеляційного господарського суду від 12 червня 2019 року набрала законної сили та є обов`язковою для виконання.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, громадська будівля, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , перебуває наразі у власності ОСОБА_1 .

Підставою внесення приватним нотаріусом Уманського міського нотаріального округу Черкаської області Черповицькою І.Ю. відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна є рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 45736414 від 28 лютого 2019 року.

Враховуючи преюдиційність обставин вибуття вищевказаного майна за недійсним аукціоном від законного власника ДП «Рубін», які встановлені постановою Північного апеляційного господарського суду від 12 червня 2019 року у справі № 10/5026/995/2012, вказує позивач, правова підстава володіння відповідачем ОСОБА_1 спірним майном - відсутня, у зв`язку із чим ДК «Укроборонпром» звернувся до Уманського міськрайонного суду Черкаської області ізвідповідним позовом та просив суд постановити рішення, яким витребувати з чужого незаконного володіння громадянина ОСОБА_1 на користь ДП «Рубін» громадську будівлю (технічний відділ, побутова, баня), літера А5, а1-а3, площею 752,8 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 07 жовтня 2021 року у задоволенні позову - відмовлено.

Рішення суду першої інстанції, зокрема, мотивоване тим, що відповідачем та його представником заявлено клопотання про застосування строків позовної давності, тому судом застосовуються вимоги ст. 267 ЦК України, що є підставою для відмови у задоволенні позову у зв`язку із спливом строку позовної давності.

Із заявою про поновлення строку, пропущеного з поважних причин, позивач не звертався, об`єктивних доказів поважності пропуску строку позовної давності на адресу суду не надав.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі, поданій 07 грудня 2022 року, ДК «Укроборонпром» вважаючи, що оскаржуване рішення винесене із порушенням норм чинного законодавства, а висновки суду першої інстанції не відповідають дійсним обставинам справи, є постановленим при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для правильного вирішення даного спору, просив суд апеляційної інстанції скасувати рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 07 жовтня 2021 року, постановивши при цьому нове рішення, яким позовні вимогиДК «Укроборонпром» задовольнити в повному обсязі. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ДК «Укроборонпром» понесені позивачем судові витрати.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга ДК «Укроборонпром», зокрема, мотивована тим, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не надав належної уваги тому, що постановою Північного апеляційного господарського суду від 12 червня 2019 року визнано недійсним результати аукціону від 28 травня 2010 року з відчуження майна, а тому правова підстава володіння відповідачем спірним майном відсутня. У зв`язку з тим, що спірне майно вибуло з володіння власника не з його волі, а в результаті аукціону, який, в подальшому, визнано недійсним, ДК «Укроборонпром» звернувся до суду із позовом про витребування спірного майна ДП «Рубін» із чужого незаконного володіння.

Також в апеляційній скарзі зазначено, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення помилково здійснено ототожнення дати, коли ДП «Рубін» довідалось або могло довідатися про порушення свого права - 28 травня 2010 року, із датою коли ДК «Укроборонпром» фактично довідався про порушення свого права - 12 червня 2019 року/ моменту винесення Північним апеляційним господарським судом постанови/.

Таким чином, на думку особи, що подала апеляційну скаргу, судом першої інстанції залишено поза увагою, що ДК «Укроборонпром» не було пропущено строк позовної давності при зверненні із позовом про витребування спірного майна із чужого незаконного володіння.

Відзив на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу ДК «Укроборонпром», який надійшов 10 січня 2022 року, ОСОБА_1 , не погоджуючись із доводами апеляційної скарги, просить апеляційну скаргу ДК «Укроборонпром» залишити без задоволення, як необґрунтовану, а рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 07 жовтня 2021 року залишити без змін.

Фактичні обставини справи

Як вбачається з наявних матеріалів справи, ухвалою Господарського суду Черкаської області від 05 березня 2019 року відмовлено у задоволенні заяви ДП «Рубін» до Товарної біржі «Універсальна» та ОСОБА_2 про визнання недійсним рішення аукціону від 28 травня 2010 року, оформленого протоколом № 015/а про проведення аукціону по лоту № 11/а, а саме: громадська будівля (тех.відділ, побутова, баня), літера А5, а1-а3, площею 752,8 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Згідно цієї ухвали, в ході розгляду справи було встановлено, що предметом спору є визнання недійсним аукціону від 28 травня 2010 року, який був оформлений протоколом № 015/а про проведення аукціону по лоту № 11/а з продажу громадської будівлі (тех.відділ, побутова, баня), літера А5, а1-а3, площею 752,8 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Водночас, судом встановлено, що справа про банкрутство ДП «Рубін» була порушена Господарським судом Черкаської області ухвалою суду від 04 липня 2012 року. (том 1, а.с. 39-41)

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 12 червня 2019 року, ухвалу Господарського суду Черкаської області від 05 березня 2019 року скасовано, заяву Арбітражного керуючого ДП «Рубін» Смілянця С.М. про визнання аукціону від 28 травня 2010 року недійсним задоволено та визнано недійсним результати аукціону від 28 травня 2010 року оформлені протоколом № 015/а з відчуження майна за лотом № 11/а, а саме: громадська будівля (технічний відділ, побутова, баня), літера А5, а1-а3, площею 752,8 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . (том 1, а.с. 42-44)

Ухвалою Верховного суду від 09 вересня 2019 року, касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Північного апеляційного господарського суду від 12 червня 2019 року повернуто без розгляду. (том 1, а.с. 45-46)

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, громадська будівля, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , перебуває у власності ОСОБА_1 (том 1, а.с. 33-38) на підставі укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 договору купівлі-продажу від 14 липня 2011 року. (том 1, а.с. 120-122)

Позиція Черкаського апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга ДК «Укроборонпром» не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

Переглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги про застосування судом першої інстанції строків позовної давності, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (частина третя статті 267 ЦК України).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Згідно з частиною першою ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

У своїй постанові від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц Велика Палата Верховного Суду зробила такий правовий висновок: Порівняння змісту термінів "довідався" та "міг довідатися" у статті 261 ЦК України дає підстави для висновку про презумпцію можливості й обов`язку особи знати про стан її майнових прав. Тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо. Позивач має довести, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права.

В разі пред`явлення позову самою особою (власником майна), право якої порушене, і в разі пред`явлення позову в інтересах цієї особи іншою уповноваженою на це особою початок перебігу позовної давності визначається з одного й того самого моменту: коли особа довідалася або могла довідатися про порушення її права або про особу, яка його порушила.

Іншого правила щодо визначення початку перебігу позовної давності не містять ні ч.1 ст. 261 ЦК України, в основу якої покладено принцип єдності суб`єкта, чиї права порушено, ні норми спеціального закону, що регулюють порядок вирішення спорів у справі про банкрутство.

Аналіз норм права, якими врегульовані питання позовної давності дає підстави для висновку, що у разі, коли законодавець вживає вислови "свої цивільні права", "цивільні права особи", "здійснення права", він має на увазі право, яке належить одній особі, право однієї особи, а не декількох осіб, якщо інше прямо не зазначено у тексті відповідної норми.

Статтею 92 ЦК України визначено, що дії органу або особи, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, у відносинах із третіми особами розглядаються як дії самої юридичної особи.

Отже, для юридичної особи як сторони правочину (договору тощо) днем початку перебігу позовної давності слід вважати день вчинення правочину, оскільки він збігається із днем, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права за цим правочином.

Зазначена правова позиція Верховного Суду викладена в постанові від 14 березня 2018 року у справі № 464/5089/15, у пункті 6.25 постанови від 04 квітня 2019 року у справі № 910/15456/17, в постановах від 28 травня 2019 року у справі 5015/118/11 та від 22 жовтня 2019 року у справі №910/15453/17.

Як вбачається із матеріалів справи, ухвалою Господарського суду Черкаської області від 05 березня 2019 року відмовлено у задоволенні заяви державного підприємства «Рубін» до Товарної біржі «Універсальна» та ОСОБА_2 про визнання недійсним рішення аукціону від 28 травня 2010 року, оформленого протоколом № 015/а про проведення аукціону по лоту № 11/а, а саме: громадська будівля (тех.відділ, побутова, баня), літера А5, а1-а3, площею 752,8 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Згідно цієї ухвали, в ході розгляду справи було встановлено, що предметом спору є визнання недійсним аукціону від 28.05.2010 року, який був оформлений протоколом № 015/а про проведення аукціону по лоту № 11/а з продажу громадської будівлі (тех.відділ, побутова, баня), літера А5, а1-а3, площею 752,8 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Водночас, судом встановлено, що справа про банкрутство Державного підприємства «Рубін» була порушена Господарським судом Черкаської області ухвалою суду від 04 липня 2012 року.

Згідно ухвали Північного апеляційного господарського суду від 12 червня 2019 року, вищевказану ухвалу Господарського суду Черкаської області від 05 березня 2019 року скасовано, заяву Арбітражного керуючого ДП «Рубін» Смілянця С.М. про визнання аукціону від 28 травня 2010 року недійсним задоволено та визнано недійсним результати аукціону від 28 травня 2010 року оформлені протоколом № 015/а з відчуження майна за лотом № 11/а, а саме: громадська будівля (технічний відділ, побутова, баня), літера А5, а1-а3, площею 752,8 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Оскільки спірні будівлі вибули з власності ДП «Рубін» на підставі аукціону від 28 травня 2010 року, скасованого в судовому порядку через його незаконність, волі ДП «Рубін» на таке вибуття не було. Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду України, викладеними у постановах від 25 січня 2017 року у справі № 916/2131/15, від 23 листопада 2016 року у справі № 916/2144/15, від 2 листопада 2016 року у справі № 522/10652/15-ц і від 5 жовтня 2016 року у справі № 916/2129/15 та з висновком, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 29 травня 2019 року у справі № 367/2022/15-ц.

Відповідно до ст.ст. 2, 4 Закону України «Про особливості управління об`єктами державної власності в оборонно-промисловому комплексі» до об`єктів державної власності в оборонно-промисловому комплексі належить майно державних підприємств оборонно-промисловому комплексу, які входять до складу ДК «Укроборонпром».

ДП «Рубін» входить до переліку державних підприємств-учасників ДК «Укроборонпром». (том 1, а.с. 25 зворот)

Таким чином, ДК «Укроборонпром» є уповноваженим суб`єктом владних повноважень, який наділений владними повноваженнями щодо здійснення управління об`єктами оборонно-промислового комплексу, задля реалізації прав держави як власника таких об`єктів.

З аналізу наведеного можна дійти висновку, що у ДК «Укроборонпром» виникли правові підстави для витребування майна в порядку статті 388 ЦК України.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 11 лютого 2020 року рішення судів першої інстанції - Господарського суду Черкаської області та апеляційної інстанції - Північного апеляційного господарського суду по аналогічних аукціонах, проведених так само 28 травня 2010 року, власник майна ДП «Рубін», справа 10/5026/995/2012, скасовано в частині висновків судів щодо позовної давності і в скасованій частині направлено справу № 10/5026/995/2012 до Господарського суду Черкаської області на новий розгляд. (том 1, а.с. 110-115)

В рішенні Господарського суду Черкаської області від 03 липня 2020 року було встановлено, що оскільки у постанові від 28 квітня 2020 року Верховний Суд вже виклав свою правову позицію про те, що перебіг позовної давності для особи і суб`єкта, що може подати позов в інтересах особи, визначається з одного і того ж самого моменту, коли саме особа довідалася або могла довідатися про порушення її права або про особу, яка його порушила. Для сфери банкрутства виключення з цього правила не передбачено. Для юридичної особи, як сторони правочину, днем початку перебігу позовної давності слід вважати день вчинення правочину, оскільки він збігається із днем, коли особа дізналася чи могла довідатися про порушення свого права цим правочином. У спорі в справі про банкрутство обставини порушення провадження у справі про банкрутство та призначення арбітражного керуючого самі по собі за відсутності інших обставин не можуть розглядатися судами як виключення, що вказують на їх винятковий характер, свідчити про об`єктивність перешкод для заявника звернутися за захистом порушеного права в межах позовної давності, а відповідно і бути поважною причиною пропуску цього строку.

При цьому, Господарський суд Черкаської області прийшов до висновку, що неволодіння ДК «Укроборонпром» повною інформацією про облік та рух нерухомого майна ДП «Рубін», в т.ч. і стосовно спірного майна, не має значення для оцінки поважності причин пропуску строку позовної давності, оскільки належним суб`єктом з порушеним правом, на захист якого подано позов, є саме ДП «Рубін», а не ДП «Укроборонпром». (том 1, а.с. 116-119)

Крім того, як вбачається із матеріалів справи, ДК «Укроборонпром», починаючи з 2012 року був стороною справи про банкрутство ДП «Рубін, справа №10/5026/995/2012, в Господарському суді Черкаської області як уповноважений орган управління майном ДП «Рубін», був обізнаний про всі проведені аукціони у 2010 році, в тому числі і щодо аукціону від 28 травня 2010 року, тому концерн «Укроборонпром» володів інформацією щодо спірного об`єкту, в тому числі про його відчуження з аукціону 28 травня 2010 року. Відповідно до Постанови Верховного Суду від 27 січня 2021 року, справа № 186/599/17 (провадження № 61-159св19), аналіз стану поінформованості особи, вираженого дієсловами «довідалася» та «могла довідатися» у статті 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо.

Початок перебігу позовної давності визначається з одного і того ж самого моменту, коли саме власник ДП «Рубін», а не арбітражний керуючий і не ДК «Укроборонпром», довідався або міг довідатися про порушення його права або про особу, яка його порушила.

Оскільки право власності ДП «Рубін» на спірні будівлі було порушено в момент їх вибуття з державної власності у володіння іншої особи, то початок перебігу позовної давності для позову, поданого на захист цього порушеного права, пов`язується саме з моментом, коли ДП «Рубін» довідалося або могло довідатися про порушення його права або про особу, яка його порушила, а саме про факт вибуття з його власності у володіння іншої особи.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Великої палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі № 914/3224/16, порушення права та підтвердження такого порушення судовим рішенням не є тотожними поняттями. Закон не пов`язує перебіг позовної давності з ухваленням судового рішення про порушення права особи. Тому перебіг позовної давності починається від дня, коли позивач довідався або міг довідатися про порушення його права, а не від дня, коли таке порушення було підтверджене судовим рішенням.

З огляду на вищевикладене та встановлені факти господарськими судами у справі № 10/5026/995;2012 та правові позиції Верховного Суду по даній справі, колегія суддів вважає, що строк позовної давності про витребування спірного майна: громадської будівлі (технічний відділ, побутова, баня), літера А5, а1 - а3, площею 752,8 кв.м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 , власником якого було ДП «Рубін», яке і здійснило відчуження майна 28 травня 2010 року, слід рахувати саме з вказаної дати.

Статтею 267 ЦК України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За роз`ясненнями, що містяться в абзаці 3 пункту 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 4 грудня 2019 року у справі № 234/13519/16-ц вказано, що «відповідно до частин другої-четвертої статті 267 ЦК України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Так, встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Таким чином, підставами для відмови в позові у зв`язку з пропуском позовної давності є наступні факти: доведеність порушення цивільного права або інтересу, за захистом якого особа звернулася до суду, закінчення перебігу встановленого законодавством строку звернення до суду, відсутність поважних причин його пропуску, заява сторони у справі про застосування позовної давності. Позовна давність застосовується до обґрунтованого позову».

Отже, суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього.

І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач.

Аналогічний правовий висновок викладеного Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 22 травня 2018 року в справі № 369/6892/15-ц та у постанові від 31 жовтня 2018 в справі № 367/6105/16-ц.

Врахувавши те, що позивачем пропущено трирічний строк позовної давності, встановлений статтею 257 ЦК України та прийнявши до уваги письмову заяву ОСОБА_1 про застосування наслідків спливу строку позовної давності (том 1, а.с.127-129), суд першої інстанції аргументовано відмовив в задоволенні позовних вимог ДК «Укроборонпром» про витребування майна із чужого незаконного володіння у зв`язку із пропуском позивачем ДК «Укроборонпром» позовної давності, що визначено ч.4 ст.267 ЦК України, яка наголошує на тому, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є самостійною підставою для відмови у позові.

Інші доводи апеляційної скарги ДК «Укроборонпром» суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер і правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.

У відповідності до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами, не вбачає.

Оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення, судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 258, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Державного концерну «Укроборонпром» - залишити без задоволення.

Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 07 жовтня 2021 року у справі за позовом Державного концерну «Укроборонпром» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні позивача: Державне підприємство «Рубін» про витребування майна із чужого незаконного володіння - залишити без змін.

Судові витрати, понесені у зв`язку із переглядом справи у суді апеляційної інстанції - залишити за особою, яка подала апеляційну скаргу.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Головуюча О.В. Карпенко

Судді Л.І. Василенко

В.Г. Бородійчук

(повний текст постанови суду виготовлено 06 червня 2022 року)