Житомирський апеляційний суд
Справа №279/2508/22 Головуючий у 1-й інст. Шульга О.М
Категорія 44 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2022 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Коломієць О.С.

суддів Талько О.Б, Шевчук А.М.

з участю секретаря

судового засідання Франчука В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №279/2508/22 за позовом ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Лабик Руслан Романович до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПРОВІДНА» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , інтереси якої представляє ОСОБА_2

на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 30 серпня 2022 року, яке ухвалено суддею Шульгою О.М.

в с т а н о в и в :

У липні 2022 року адвокат Лабик Р.Р., діючи в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що 08.12.2021 року близько 11 год. 30 хв. в Житомирській обл., на 130 км. автомобільної дороги «Київ-Ковель-Ягодин» поблизу с. Майданівка, відбулась дорожньо-транспортна пригода, у якій водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки «ВАЗ 2107 00-20», р.н. НОМЕР_1 , допустив зіткнення з автомобілем марки «Renault T 460», НОМЕР_2 , в зчеплені з навіпричепом марки «Wielton NS3F», р.н. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_4 . Внаслідок даної ДТП, пасажир автомобіля марки «ВАЗ2107» ОСОБА_5 від отриманих травм загинула.

На момент вказаної дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія автомобіля транспортного засобу марки «ВАЗ 2107», р.н. НОМЕР_1 була застрахована у ПАТ «Страхова компанія «ПРОВІДНА»

Позивачка є матір`ю ОСОБА_5 й перебувала на її утриманні. Отже, відповідно до положень законодавства вона має право на відшкодування моральної шкоди та відшкодування шкоди у зв`язку з втратою годувальника.

З метою отримання страхових виплат 06 січня 2022 року вона звернулася до відповідача із заявою про виплату зазначених сум.

28 березня 2022 року відповідач в рахунок відшкодування моральної шкоди, передбаченої п.27.3 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виплатив позивачу страхове відшкодування в розмірі 19500,00 грн. Однак у виплаті страхового відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника в розмірі 234000,00 грн. відмовив.

Враховуючи вищезазначене, представник позивача просив стягнути з відповідача 234000,00 грн. в рахунок відшкодування шкоди, пов`язаної із втратою годувальника.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 30 серпня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивачки, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 234000,00 грн. страхового відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника.

Також просив відшкодувати понесені позивачкою витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 18000 грн.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що позивачка є пенсіонеркою з 2009 року та отримує незначний розмір пенсії. Акт обстеження матеріально-побутових умов проживання від 27 серпня 2022 року свідчить про те, що вона перебувала на утриманні своєї дочки ОСОБА_5 , яка працювала черговою по переїзду АТ «Укрзалізниці» та отримувала заробітну плату більше 10000,00 грн. Окрім того, долучені до матеріалів справи медичні документи містять інформацію про незадовільний стан здоров`я позивачки, яка хворіє з 2009 року ішемічною хворобою серця, у свій час отримала травму ноги, у зв`язку із чим потребує постійного медикаментозного лікування.

Отже, позивачка є непрацездатною особою, інших доходів, окрім пенсії, не має, важко хворіє та потребує постійного лікування, а тому на день смерті своєї дочки мала право на одержання від неї утримання. Однак вказані обставини не були враховані судом під час вирішення спору.

Правом подати відзив на апеляційну скаргу відповідач не скористався.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, хоча про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

За приписами ст. 372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З урахуванням наведеного, колегія суддів здійснює розгляд справи за відсутності всіх учасників справи, які не з`явились в судове засідання та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення із наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 08.12.2021 року близько 11 години 30 хвилин на автодорозі Київ-Ковель-Яготин в напрямку м. Києва, на 133 км+100м поблизу с.Майданівка, Коростенського району, Житомирської області сталася ДТП за участю транспортного засобу - автомобіля «ВАЗ 2107» р/н НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_3 , в салоні якого на передньому сидінні знаходилась пасажир ОСОБА_5 , яка отримала тілесні ушкодження та від яких померла на місці, про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_4 видане 10.12.2021 року.

По даному факту 09 грудня 2021 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000771 з правовою кваліфікацією дій за ст.286 ч.2 КК України, обвинувальний акт в якому по обвинуваченню ОСОБА_3 було скеровано до суду.

Зі змісту свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 слідує, що ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка змінила прізвище у зв`язку із реєстрацією шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Цивільно правова відповідальність ОСОБА_3 , як власника транспортного засобу - автомобіля «ВАЗ 2107» р/н НОМЕР_1 , на момент ДТП була застрахована у ПрАТ «СК «Провідна» згідно поліса №АР4656968.

06 січня 2022 року позивач подала на адресу ПрАТ «СК «Провідна» заяву на виплату страхового відшкодування, пов`язаного із моральною шкодою - 19500,00 грн та втратою годувальника - 234000,00 грн.

28 березня 2022 року відповідач в рахунок відшкодування моральної шкоди, виплатив позивачу страхове відшкодування в розмірі 19500,00 грн.

Позивач вважає, що має право на отримання страхового відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника, оскільки є матір`ю загиблої ОСОБА_5 , та на день смерті останньої досягла пенсійного віку, потребувала від неї допомоги.

На підтвердження факту перебування на утриманні до позовної заяви сторона позивача подала акт від 27.12.2021 року про засвідчення факту перебування на утриманні, зі змісту якого слідує, що ОСОБА_1 потребувала утримання, оскільки її дохід був меншим ніж необхідні витрати та перебувала на утриманні свої дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно довідки про доходи від 29.12.2021, вбачається, що ОСОБА_5 працювала черговою по переїзду АТ «Укрзалізниці» та отримувала заробітну плату з червня по листопад 2021 року в розмірі 11316,60 грн на місяць.

Окрім того, суду надано виписки із медичної картки позивачки, які містять інформацію про незадовільний стан її здоров`я.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення страхового відшкодування у зв`язку з втратою годувальника, суд першої інстанції зазначив, що позивачкою не надано належних та допустимих доказів того, що вона перебувала на утриманні своєї дочки та має дохід менший від встановленого законом прожиткового мінімуму на місяць, а також, що допомога померлої була основним та постійним джерелом її існування.

Колегія суддів погоджується з таким висновком.

Так, відповідно до положень пункту 27.2 статті 27 Закону України « Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону -МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Частиною 1 статті 1200 ЦК України передбачено, що у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті.

Шкода відшкодовується: дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно; особам з інвалідністю - на строк їх інвалідності; одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, - до досягнення ними чотирнадцяти років; іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, - протягом п`яти років після його смерті.

Особа вважається такою, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують їй прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до положень ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Матеріали справи не містять доказів того, що позивачка перебувала на утриманні своєї дочки. Як встановлено судом, ОСОБА_1 та ОСОБА_5 проживали та були зареєстровані за різними адресами, не були пов`язані спільним побутом та доходами. При цьому, представником позивача не були надані докази на підтвердження тієї обставини, що отримані ОСОБА_1 доходи не забезпечують прожиткового мінімуму, встановленого законом. Отже суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Таким чином доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, вони були предметом дослідження в судовому засіданні, суд дав їм належну оцінку і вони не містять підстав для скасування чи зміни рішення суду.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , інтереси якої представляє ОСОБА_2 , залишити без задоволення, а рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 30 серпня 2022 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 02 грудня 2022 року.

Головуючий Судді