Справа № 211/7349/21
Провадження № 2-о/211/32/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2022 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Сарат Н.О.

секретаря Зоріної С.М.

за участі заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника ОСОБА_2 ,

представника заінтересованої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу цивільну справу за заявою ОСОБА_4 , заінтересована особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо спору Довгинцівсько-Металургійний міжрайонний відділ в м. Кривому Розі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про встановлення факту постійного проживання на території України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання на території України. В обґрунтування заяви зазначив, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області держава України. Його батьками є ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які є громадянами України. Вони постійно проживали в Кривому Розі. Він проживав з матір`ю ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть. Батько з нами не проживав. Коли мені було 2 роки, батько пішов з сім`ї. На сьогоднішній день він теж помер.

З дня народження по теперішній час він постійно проживав у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, був зареєстрований і проживав за адресою: АДРЕСА_1 до того часу, як був позбавлений волі за скоєння злочину, тобто з 1983 року по 1986 рік. Звільнившись з місць позбавлення волі, 11.07.1986 року він зареєструвався за адресою: АДРЕСА_1 і до 15.09.1989 року був зареєстрований за вказаною адресою.

За заявою матері він був знятий з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , бо вів антисоціальний спосіб життя. Мати була дуже ображена і зняла його з реєстрації. Він вимушений був проживати у знайомих та знімати житло по найму.

В теперішній час він проживає у знайомої ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_2 .

Він навчався з першого класу в середній школі №31, а потім в інтернаті №1. Встановити факт постійного проживання на території України йому необхідно для набуття громадянства України, хоча він фактично є громадянином України, але це необхідно підтвердити юридично, щоб отримати паспорт громадянина України.

В 1986 році він отримав паспорт громадянина СРСР, який у нього викрали з іншими документами.

Звернувшись до Довгинцівсько-Металургійного відділу в м. Кривий Ріг Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області з заявою про встановлення належності до громадянства України. Йому було відмовлено, так як він має довести факт постійного проживання в Україні.

Просив суд встановити факт свого постійного проживання на території України у м. Кривому Розі, необхідний йому для набуття громадянства України та отримання паспорту громадянина України, у зв`язку з проживанням в Україні з дня народження ІНФОРМАЦІЯ_3 більше п`яти років та проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року і перебуванням його батьків в громадянстві України.

У судовому засіданні ОСОБА_4 свою заяву підтримав, суду пояснив, що він проживає на території України з 1990 року в м. Кривому Розі, де і народився. У нього був паспорт СРСР, який був загублений. В 1989 році був засуджений до позбавлення волі та відбував покарання у Самарі.

Представник заявника адвокат Тімофєєва О.А. просила заяву задовольнити. Пояснення дала по змісту поданої заяви.

Представник заінтересованої особи Маркоза Н.О. просила в задоволенні заяви ОСОБА_4 про встановлення факту постійного проживання на території України відмовити, так як не підтверджено документально факт проживання на території України.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що знає ОСОБА_4 приблизно з 6 років. Його батьків знала в обличчя. Вона останній раз його бачила восени 1991 року. ОСОБА_4 проживав по АДРЕСА_3 з матір`ю, батьком та братами.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що ОСОБА_4 її батька молодший брат. Вона проживала по АДРЕСА_3 разом з ними. Заявник весь час проживав за цією адресою. Станом на 1991 рік їй був 1 рік. Її мати померла в 1996 році, бабуся взяла опікунство.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснив, що знає ОСОБА_4 з 1986 року. Він проживав по АДРЕСА_3 з батьками. Бачив його в 2001 році, до цього часу не пам`ятає. 24.08.1991 року він не пам`ятає, чи бачив ОСОБА_4 , чи ні.

Вислухавши заявника, представника заявника, представника заінтересованої особи, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

У ч.1 ст.315 ЦПК України передбачено перелік фактів, які встановлюються судом в порядку окремого провадження. Разом з тим, відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Так, факти, що мають юридичний характер - це факти, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення правовідносин. Юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Відповідно до ст. 294 ЦПК України під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. З метою з`ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази. Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20.06.2019 року у справі № 632/580/17 зроблено висновок, що юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків.

Питання, яке поставлено перед судом у заяві ОСОБА_4 , є питанням встановлення факту, що має для нього юридичне значення, оскільки встановлення рішенням суду факту проживання на території України станом на 24.08.1991 року, створює для особи право на отримання паспорту громадянина України та визначення приналежності до громадянства України, що відповідно підтверджує права та обов`язки громадянина України.

При розгляді даної справи суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є: 1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; 2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав; 3) особи, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис «громадянин України», та діти таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття, якщо зазначені особи подали заяви про оформлення належності до громадянства України; 4) особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України.

Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року, а у пункті 3, - з моменту внесення відмітки про громадянство України.

27 березня 2001 року затверджено «Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень», який відповідно до Закону України «Про громадянство України» (далі - Закон) визначає перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України.

Відповідно до Розділу 1 п.1 Порядку для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, виходу з громадянства України особа подає заяву, а також інші документи, передбачені розділом II цього Порядку.

Відповідно до розділу 2 п. 7 підп. а Порядку встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року.

Відповідно до розділу 2 п.8 Порядку для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає: а) заяву про встановлення належності до громадянства України; б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального підрозділу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); в) судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року.

Відповідно до розділу 2 п.9 Порядку для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 2 частини першої статті 3 Закону особа, яка проживала на території України за станом на 13 листопада 1991 року і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її проживання в Україні на зазначену дату, подає: а) заяву про встановлення належності до громадянства України; б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального підрозділу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 13 листопада 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); в) судове рішення про встановлення юридичного факту проживання особи на території України за станом на 13 листопада 1991 року.

Відповідно розділу 2 п.44 Порядку у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Отже, відповідно до положень Закону України «Про громадянство України» і Порядку для набуття громадянства України заявник повинен, зокрема, подати документи, що підтверджують народження його на території України чи постійне проживання на ній, або підтверджують родинні відносини з такою особою, або рішення суду.

Враховуючи вищезазначене, слід дійти висновку, що належність до громадянства України встановлюється на підставі статті 3 Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час та такий факт підлягає встановленню на підставі судового рішення.

Подібні правові висновки висловлені у постановах Верховного Суду від 24 лютого 2021 року у справі № 522/20494/18, від 05 квітня 2021 року у справі № 523/14707/19, від 29.06.2022 року у справі № 522/9243/20.

Отже, виходячи з норм чинного законодавства, юридичне значення має саме факт постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України 24.08.1991 року або на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» 13.11.1991 року.

Згідно з ч.1 ст.3, ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи чи інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст. 80 ЦПК України).

Згідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 95 ЦПК України встановлено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як вбачається з наданої копії свідоцтва про народження, ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Кривий Ріг. Його батьками були ОСОБА_5 , за національністю українець, ОСОБА_6 , за національністю українка ( а.с. 4).

Згідно довідки Відділу реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті ради, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 11.07.1986 року по 15.09.1989 рік ( а.с. 7,40).

Листом Довгинцівсько-Металургійного відділу в м. Кривий Ріг Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області Осадчуку Ю.І. про встановлення належності до громадянства України відмовлено, так як він має довести факт постійного проживання в Україні ( а.с. 6).

Згідно адресної картки та картки реєстрації особи на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , останній 02.06.1989 року був засуджений Октябрським р/с РСФ за ч. 2 ст. 146 до 7 років позбавлення волі, що і підтвердив в судовому засіданні сам ОСОБА_4 ( а.с.41)

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладене, суд не вбачає підстав для задоволення заяви ОСОБА_4 про встановлення факту постійного проживання на території України, оскільки письмовими доказами, наявними в матеріалах справи, та показаннями свідків, не підтверджено, що заявник ОСОБА_4 дійсно постійно проживав в Україні станом на 24.08.1991 рік.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-78, 81, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_4 , заінтересована особа , яка не заявляє самостійних вимог щодо спору Довгинцівсько-Металургійний міжрайонний відділ в м. Кривому Розі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про встановлення факту постійного проживання на території України - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 22 грудня 2022 року.

Суддя: Н. О. Сарат