Справа № 2-5023/05
№ 2-о/183/265/22
У Х В А Л А

13 грудня 2022 року м. Новомосковськ

Суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області Парфьонов Д.О., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа - Управління праці та соціального захисту населення м. Новомосковська у Дніпропетровській області про призначення опікуна, -

В С Т А Н О В И В:

08 грудня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про призначення її опікуном над рідною сестрою - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09 грудня 2022 року визначено головуючого суддю Парфьонова Д.О. Справу передано судді 12 грудня 2022 року.

В обґрунтування заяви заявник вказує на те, що вона проживає разом із сестрою - ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 на підставі рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 травня 2005 року у справі № 2-5023/05 визнана недієздатною, оскільки з 1992 року перебувала на обліку у лікаря психіатра і є інвалідом з дитинства безстроково. Через хворобу не здатна до самообслуговування та постійно залежить від інших осіб, не може розуміти значення своїх дій і керувати ними, потребує постійної опіки. З моменту смерті батьків ОСОБА_2 постійно опікувалася бабуся заявника та ОСОБА_2 - ОСОБА_3 . Рішенням виконавчого комітету Новомосковської міської ради депутатів від 20 липня 2005 року № 550 ОСОБА_3 було призначено опікуном над ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 померла. Після смерті ОСОБА_3 ОСОБА_2 знаходиться на утриманні заявника - ОСОБА_1 , оскільки батьків та опікуна вже немає. ОСОБА_1 здійснює догляд та матеріальне утримання сестри. Вказуючи на положення ст.ст. 39, 52, 55, 60, 63 ЦК України заявник, із посиланням на положення статей 299, 316 ЦПК України, просить призначити її опікуном над сестрою.

Розглянувши подані матеріали, вважаю за необхідне повернути подану заяву, виходячи із наступного.

У відповідності до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ч. 1 ст. 3 ЦПК України).

За ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ч. 1, 2 ст. 5 ЦПК України).

За ч. 3 ст. 42 ЦПК України у справах окремого провадження учасниками справи є заявники, інші заінтересовані особи.

Згідно з частинами 1 - 3 статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: 1) обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи; 1-1) обмеження фізичної особи у відвідуванні гральних закладів та участі в азартних іграх; 2) надання неповнолітній особі повної цивільної дієздатності; 3) визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою; 4) усиновлення; 5) встановлення фактів, що мають юридичне значення; 6) відновлення прав на втрачені цінні папери на пред`явника та векселі; 7) передачу безхазяйної нерухомої речі у комунальну власність; 8) визнання спадщини відумерлою; 9) надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку; 10) примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу; 11) розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб.

У порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом.

Згідно зі статтею 295 ЦПК України заява про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, у тому числі неповнолітньої особи, чи визнання фізичної особи недієздатною подається до суду за місцем проживання цієї особи, а якщо вона перебуває на лікуванні у закладі з надання психіатричної допомоги - за місцезнаходженням цього закладу. Підсудність справ про обмеження цивільної дієздатності чи визнання недієздатним громадянина України, який проживає за її межами, визначається за клопотанням заявника ухвалою судді Верховного Суду.

У відповідності до ч. 1 ст. 296 ЦПК України заяву про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи може бути подано членами її сім`ї, органом опіки та піклування, закладом з надання психіатричної допомоги. Заяву про обмеження права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїм заробітком, стипендією чи іншими доходами або позбавлення її цього права може бути подано батьками (усиновлювачами), піклувальниками, органом опіки та піклування. Заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, закладом з надання психіатричної допомоги.

Водночас, заявник звернулася до суду із заявою, у якій, не заявляє вимог про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, а лише просить призначити їй опікуна.

Статтею 55 ЦК України визначено, що опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.

Ч. 1 ст. 60 ЦК України передбачено, що суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування, що також відображено в статті 300 ЦПК України стосовно можливості призначити особі опікуна лише за поданням органу опіки та піклування.

Так, за ч. 1, 2 ст. 300 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Суд за заявою органу опіки та піклування чи особи, призначеної піклувальником або опікуном, у місячний строк звільняє її від повноважень піклувальника або опікуна і призначає за поданням органу опіки та піклування іншу особу, про що постановляє ухвалу. Суд за заявою особи, над якою встановлено піклування, може звільнити піклувальника від його повноважень і призначити за поданням органу опіки та піклування іншого піклувальника, про що постановляє ухвалу.

Відповідно до статті 62 ЦК України опіка або піклування встановлюється за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника.

Згідно з частинами 4 та 5 статті 63 ЦК України опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників.

Відповідно до частини першої статті 67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням.

При призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна.

Аналогічні положення зазначені у Правилах опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України 26 травня 1999 року № 34/166/131/88.

Отже, призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно вимог ЦПК України. При внесенні подання орган опіки та піклування має якнайкраще врахувати інтереси особи, над якою встановлюється опіка.

Таким чином, лише орган опіки та піклування буде належним заявником у справі про вирішення питання про призначення опікуна над недієздатною ОСОБА_2 .

Крім того, ОСОБА_1 не позбавлена права звернутися до органу опіки та піклування за місцем проживання ОСОБА_2 із метою призначення її, як опікуна недієздатної ОСОБА_2 , який, у разі доцільності призначення її опікуном, уповноважений внести відповідне подання до суду. При цьому дії, рішення чи бездіяльність органу опіки стосовно розгляду такої заяви ОСОБА_1 можуть бути оскаржені до суду, що й буде забезпечувати належний судовий захист права ОСОБА_1 на призначення її опікуном.

Постановляючи вказану ухвалу суд враховує правові висновки, викладені в постановах Верховного суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 січня 2022 року у справі № 752/24219/20 (провадження № 61-16373св21), від 07 квітня 2022 року у справі № 712/10043/20 (провадження № 61-21311 св 21).

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України заява повертається у випадках, коли заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

За таких обставин, оскільки ОСОБА_1 не є особою, яка в силу положень ст. 300 ЦПК України має право підпису заяви про призначення опікуна - заява подана особою, яка не може виступати заявником у такій категорії справ окремого провадження і підлягає поверненню заявнику.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2-5, 42, 185, 260, 293, 300 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В:

заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Управління праці та соціального захисту населення м. Новомосковська у Дніпропетровській області про призначення опікуна - повернути заявнику.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: https://court.gov.ua/fair/sud0427/.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області апеляційної скарги заявником протягом 15 днів, починаючи з наступного за днем отримання її копії, в іншій частині ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Ухвала суду складена і підписана 13 грудня 2022 року.

Суддя Д.О. Парфьонов