"26" травня 2022 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді - Чех Н.А.,
за участі секретаря судового засідання - Буткевич Л.В.,
розглянувши в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом за позовом ОСОБА_1 до Громадської організації «Футбольний клуб «Моноліт» про захист честі, гідності та спростування недостовірної інформації, -
Даний позов зареєстровано в Дніпровському районному суді м. Києва 09.12.2021 року.
09.12.2021 року проведено автоматизований розподіл судової справи між суддями.
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 28.12.2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу був встановлений п`ятнадцятиденний строк з дня вручення вказаної ухвали подати відзив на позовну заяву.
Відзив на позовну заяву до суду не надходив.
Оскільки розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, розгляд проводиться в заочному порядку по матеріалах справи.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
По даній справі позивач просить суд визнати недостовірною інформацію та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію, яка викладена в скаргах відповідача від 17.06.2020 року та від 03.07.2020 року, а такою зобов`язати відповідача спростувати її в той же спосіб, яким її було розповсюджено.
Зокрема: скарга від 17.06.2020 року була направлена відповідачем до Головного управління Державної податкової служби у Київській області, де відносно ОСОБА_1 зазначено: «… так нами було вчинено ряд дій спрямованих на викриття злочинних схем директора «Клайт» - ОСОБА_1 , який в порушення ст.ст. 2.3 Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами затверджених постановою КМУ від 20 грудня 1997 р. № 1442 «Про затвердження правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами» незаконно реалізовує пальне на території Київської області ТОВ «Клайт» в м. Вишне, по вул. Київська, 4ж на території власної матеріальної технічної бази, де зберігаються автобуси нелегально реалізовує та закуповує пальне, самочинно розміщує ємності та цистерни на території автобази, без отримання ліцензії, де своїм же водіям неофіційно продає пальне для заправки автобусів за завищеними цінами…; ОСОБА_1 без отримання будь-якого дозвільного документу та отримання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним на території матеріально-технічної бази підприємства ТОВ «Клайт» де зберігаються автобуси, влаштував нелегальну автозаправну станцію за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 розмістив за вказаною адресою резервуари для зберігання пального, облаштував АЗС та здійснює роздрібний продаж незаконно виготовленого пального за завищеними цінами водіям, які працюють на цьому ж підприємстві. Отриманий дохід від здійснення незаконного продажу пального не оподатковує; ОСОБА_1 з моменту створення нелегального АЗС систематично незаконно збуває через роздрібну торгівлю за завищеними цінами законно виготонлон; підакцизні товари - дизельне пальне, шляхом заправки автобусів та автомобіля, які використовуються подіями ТОВ «Клайт», а також здійснює збут населенню. Щоденно біля нелегальної АЗС на території підприємства ТОВ «Клайт» в період часу з 04.30 год. до 07.00 збирається черга автобусів на заправку, яким здійснюється незаконна реалізація незаконно придбаного пального. Кожного дня водій одного автобуса сплачує директору ТОВ «Клайт» ОСОБА_1 - 1300,00 грн. - готівкою за придбання пального. Вказаний дохід від незаконного продажу пального не оподатковується…».
В скарзі від 03.07.2020 року відповідач зазначає наступне: «…перед виходом на рейс директор вимагає у водіїв неправомірну вигоду у вигляді так званої путівки, розмір який в залежності від маршруту складає від 700 до 1700 грн., що дає підстави для висновку про вчинення ним кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 4 ст. 368-3 КК України (одержання службовою особою юридичної особи приватного права неправомірної вигоди, поєднаної з вимаганням. Жоден водій ТОВ «Клайт» не вийде на маршрут, поки не заплатить готівкою близько 1500 грн. директорові ОСОБА_1 . Це очевидний злочин, за яким плаче ст. 368-3 Кримінального кодексу України («підкуп службової особи юридичної особи приватного права незалежно від організаційно-правової форми»). І цей злочин коїться у ТОВ «Клайт» щодня по 130 разів. Але ні голову КОДА, ні правоохоронців це чомусь абсолютно не цікавить. ОСОБА_1 змушує своїх же водіїв купувати пальне на його ж таки нелегальній заправці, розташованій на автобазі. Звісно, заправка працює без жодного папірця й отримує чистий дохід понад 100 тисяч гривень на добу…».
Позивач стверджує, що інформація, яка була поширена відносно нього є недостовірною.
Відповідно до ст.ст. 3, 32 Конституції України визначає, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Конституція України гарантує кожному судовий захист права спростовувати інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації.
Згідно статті 15 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканими. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.
Статтею 277 ЦК України визначено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації негативна інформація, поширена про особу, вважає недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного.
Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).
Інформація є достовірною, якщо вона відображає істинне положення справ. Недостовірна інформація може призвести до неправильного розуміння або прийняття рішень.
Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.
Згідно зі статтями 94, 277 ЦК України, частиною четвертою статті 32 Конституції України кожному гарантується право на захист ділової репутації та спростування недостовірної інформації особою, яка поширила таку інформацію.
Статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка відповідно до статті 9 Конституції України, є частиною національного законодавства, передбачено, що кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Ця стаття не перешкоджає державам вимагати ліцензування діяльності радіомовних, телевізійних або кінематографічних підприємств. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я чи моралі, для захисту репутації чи прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або для підтримання авторитету і безсторонності суду.
Під поширенням інформації слід розуміти опублікування її у пресі, передавання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення у мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку.
Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).
Згідно з частиною першою статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.
В постанові Верховного Суду від 13.02.2019 року по справі № 439/1469/15-ц колегія суддів послалась на те, що вибір способу захисту особистого немайнового права, зокрема права на повагу до гідності та честі, права на недоторканість ділової репутації, належить позивачеві. Разом із тим особа, право якої порушено, може обрати як загальний, так і спеціальний способи захисту свого права, визначені законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. У зв`язку з цим суди повинні брати до уваги, що відповідно до статті 275 ЦК України захист особистого немайнового права здійснюється у спосіб, встановлений главою 3 цього Кодексу, а також іншими способами відповідно до змісту цього права, способу його поширення та наслідків, що їх спричинило це порушення. До таких спеціальних способів захисту відносяться, наприклад, спростування недостовірної інформації та/або право на відповідь (стаття 277 ЦК України), заборона поширення інформації, якою порушуються особисті немайнові права (стаття 278 ЦК України) тощо. Відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації. У випадку, коли інформація була поширена у засобі масової інформації з посиланням на особу, яка є джерелом цієї інформації, ця особа також є належним відповідачем.
Верховний Суд в постанові від 10.06.2019 року по справі № 680/195/17 відмітив, що у випадку, коли особа звертається до органів державної влади із заявою, у якій міститься та чи інша інформація, і якщо цей орган компетентний перевіряти таку інформацію та надавати відповідь, проте під час перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама собою бути підставою для задоволення позову, оскільки мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації. Крім того, Верховний Суд зазначив, що оспорювана позивачем інформація не може вважатися недостовірною або відомостями, які порочать честь, гідність та ділову репутацію позивача, бо в цьому разі має місце реалізація відповідачем конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції України, а не поширення недостовірної інформації.
ЄСПЛ вказав, що згідно з рішенням Конституційного Суду України від 10 квітня 2003 року звернення до правоохоронного органу про порушення прав особи не може вважатися поширенням відомостей, які порочать честь, гідність чи ділову репутацію (рішення від 31 березня 2011 року у справі SIRYK v. UKRAINE, N 6428/07, § 37).
Дане свідчить про те, що відповідач скористався наданим йому конституційним правом, яке передбачене статтею 40 Конституції України.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Враховуючи викладене та норми діючого законодавства, наявні докази, суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутні підстав для задоволення позову.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 200, 258, 259, 264, 265, 273, 280-284, 289, 354, 355 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги по справі за позовом ОСОБА_1 до Громадської організації «Футбольний клуб «Моноліт» про захист честі, гідності та спростування недостовірної інформації - залишити без задоволення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Дата складання повного тексту рішення - 26.05.2022 року.
Суддя: