Провадження № 2/686/1446/22
УХВАЛА

(про залишення позову без розгляду в частині вимог)

07 грудня 2022р. м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд в складі: головуючого судді - Продана Б.Г., при секретарі - Боднар А.П., за участю: представника позивача - відповідача ОСОБА_1 , представника відповідача - позивача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хмельницькому цивільну справу за первинним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про накладення стягнення на спадкове майно та зустрічну позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання недійсним договору позики,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Хмельницького міськрайонного суду перебуває цивільна справа №686/27667/21 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про накладення стягнення на спадкове майно та зустрічною позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання недійсним договору позики.

Від представника позивача-відповідача надійшла заява про залишення позову без розгляду в частині стягнення витрат на поховання спадкодавця внаслідок задоволення їх відповідачем на підставі п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, який передбачає право позивача до початку розгляду справи по суті подати заяву про залишення позову без розгляду та стягнення 992,40 грн. судового збору, сплаченого за подачу позову, а також 5 000 грн. витрат на правничу допомогу.

В судовому засіданні представник позивача-відповідача підтримав заяву про залишення без розгляду частини вимог.

В судовому засіданні представник відповідача-позивача просила закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю предмета спору щодо відшкодування витрат на поховання.

Заслухавши думку учасників процесу, суд приходить до висновку, що частину позовних вимог первинного позову слід залишити без розгляду.

Згідно п. 5 ч.1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Відповідно до ч.3 ст. 257 ЦПК України, в ухвалі про залишення позову без розгляду можуть бути вирішені питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з державного бюджету.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Ч. 3 ст. 142 ЦПК України, у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Представник позивача-відповідача у поданій заяві просив стягнути з відповідача-позивача 992,40 грн. судового збору та 5 000 грн. витрат на правничу допомогу по заяві про збільшення позовних вимог. Заяву мотивував тим, що не підтримує позовні вимоги внаслідок їх добровільного визнання відповідачем та заперечував проти закриття провадження у справі за відсутності предмету спору, оскільки предмет спору став відсутнім після подання відповідного позову, в процесі розгляду справи в суді внаслідок фактичного визнання позову відповідачем та добровільної сплати ним коштів.

Суд вивчивши дане клопотання, вважає що воно не підлягає до задоволення, адже позивач заперечував проти закриття провадження у справі за відсутності предмету спору та не подав заяву про відмову від позову внаслідок задоволення його вимог відповідачем-позивачем, зазначивши, що не підтримує позовні вимоги внаслідок їх добровільного визнання відповідачем і просив позов залишити саме без розгляду в частині вимог.

Оскільки позов було залишено без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, який передбачає право позивача до початку розгляду справи по суті подати заяву про залишення позову без розгляду, то відсутні підстави для стягнення з відповідача-позивача судового збору та витрат на правничу допомогу.

Так, відповідно до ч.1 п.4 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням).

А, відповідно до п. 5 ч.1 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі, (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку із відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом).

Одним із основних принципів цивільного судочинства є диспозитивність, зокрема стаття 13 ЦПК України зобов`язує суд розглядати справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог, а учаснику справи надає право розпоряджатися своїми правами, у тому числі вчиняти чи не вчиняти ті чи інші процесуальні дії, на власний розсуд.

Оскільки із заявою про повернення судового збору із державного бюджету позивач-відповідач не звертався, із клопотанням про закриття провадження також, то відсутні підстави для стягнення з відповідача-позивача витрат на правничу допомогу та судового збору.

Вивчивши заявлене клопотання, матеріали справи, суд приходить до висновку, що клопотання слід задоволити частково, позовну заяву в частині стягнення витрат на поховання спадкодавця слід залишити без розгляду, оскільки це не суперечить вимогам ст. 257 ЦПК України та інтересам сторін, а в задоволенні заяви про стягнення судового збору та витрат на правничу допомогу, слід відмовити, оскільки у випадку залишення позову без розгляду за заявою позивача, відсутні підстави для стягнення судового збору та витрат на правничу допомогу з відповідача.

Керуючись ст.ст. 200, 257 ЦПК України, ЗУ «Про судовий збір», суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4 в частині стягнення витрат на поховання спадкодавця, залишити без розгляду.

В решті відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Хмельницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 12.12.2022 року.

Суддя