Справа № 462/4246/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

15 грудня 2022 року м. Львів

Залізничний районний суд м. Львова

в складі головуючого судді - Мруць І.С.,

за участю секретаря судового засідання Грицак А.Р.,

справа № 462/4246/22

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

встановив:

позивачка ОСОБА_1 17.08.2022 року звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

09.11.2022 року ОСОБА_1 уточнила свої позовні вимоги та просила визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право на користування квартирою АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги мотивує тим, що вона є єдиною власницею спірної квартири, відповідач не є членом її сім`ї, наймачем або іншою особою, що має право користування, зареєстрований у зазначеній квартирі та самостійного права на житло з підстав, передбачених законом, не набув. Зазначає, що відповідач у квартирі не проживає, витрат на комунальні послуги не несе, факт його реєстрації покладає на позивачку додаткові витрати на утримання майна, оскільки зростає вартість комунальних послуг, пропорційно до кількості зареєстрованих осіб в квартирі, а також, вважає, що така реєстрація порушує правомірність користування та розпорядження власністю.

Ухвалою судді Залізничного районного суду м.Львова від 27.09.2022 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позивачка у судовому засіданні 07.12.2022 року свої позовні вимоги підтримала. Пояснила, що вона влітку 2022 року уклала договір купівлі-продажу квартири, власником якої був відповідач. Під час укладення договору ОСОБА_3 представляв його батько відповідно до довіреності, який повідомив, що син перебуває за кордоном. Позивачка оглядала квартиру перед придбанням та зазначила, що на той час у такій ніхто не проживав, така була вільною. Також ОСОБА_1 знала про те, що відповідач зареєстрований у спірній квартирі. Додала, що, починаючи з дня укладення договору, та до дня розгляду справи не бачила відповідача, зв`язку з ним не має, у квартирі він не з`являється, його речей там немає. Відповідач ніколи не повідомляв її, що має намір повернутися в житло чи в інший спосіб користуватися ним. На прізвище відповідача надходять квитанції про сплату комунальних послуг, які позивачка сама оплачує.

Відповідач у судові засідання не з`явився. Про день, час та місце розгляду справи, наслідки неявки повідомлявся шляхом надіслання судових повісток за адресою, вказаною у позовній заяві, та через оголошення на сайті судової влади. Відзиву на позов не подав.

За таких обставин, відповідно до ст.280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивачки проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Допитана у судовому засіданні 07.12.2022 року як свідок ОСОБА_4 пояснила, що вона близько тридцяти років проживає за адресою АДРЕСА_2 та є сусідкою позивачки. Близько п`яти років тому квартиру АДРЕСА_3 , що поруч її житла, придбав хлопець ОСОБА_5 . Тоді ж вона познайомилася з ним та його батьком ОСОБА_6 . Після 24.02.2022 року початку війни, свідок ОСОБА_5 не бачила, а його друзі, яких вона зустріла, повідомили, що він виїхав за кордон. Батька ОСОБА_7 вона теж не бачила. Влітку цього року свідок познайомилася із позивачкою, яка придбала квартиру АДРЕСА_3 . Додала, що, наскільки їй відомо, позивачка проживає сама.

У судове засідання 15.12.2022 року сторони не з`явилися, заяв, клопотань до суду від них надходило.

Згідно з ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Заслухавши пояснення позивачки, свідка, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Зі змісту ст.12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Положеннями 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що відповідно до копії договору купівлі-продажу, укладеного 29.07.2022 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Магировською О.В., ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ), від імені якого діяв ОСОБА_10 , продав, а ОСОБА_1 купила квартиру АДРЕСА_1 (а.с.6).

Відповідно до п.13 Договору продавець зобов`язується, серед іншого, знятися з реєстрації до 30.07.2022 року.

Виходячи із копії Витягу державного реєстру речових прав на нерухоме майно, із змісту Відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, сформованого 02.12.2022 року, ОСОБА_1 є власницею квартири АДРЕСА_1 (а.с.7,37).

Відповідно до копії акту, складеного 10.08.2022 року комісія в складі майстрів дільниць ЛКП «Сигнівка» в присутності сусідів ОСОБА_11 (кв.158), ОСОБА_12 (кв.160) провели обстеження кв. АДРЕСА_1 . При обстеженні зі слів сусідів було встановлено, що ОСОБА_8 , 1987 р.н., зареєстрований за вищезгаданою адресою, але фактично не проживає протягом одного року (а.с.8).

Виходячи із відповіді на запит щодо доступу до персональних даних Залізничного районного суду м.Львова від 01.09.2022 року, довідки ЛКП «Сигнівка» №3202 від 07.12.2022 року, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований у АДРЕСА_4 з 01.10.2013 року (а.с.12, 42).

Конституцією України в ст.41 та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. При цьому, на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України).

Права власника житлового будинку чи квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК Української РСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Крім цього, вирішуючи даний спір, суд бере до уваги, що гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь - яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

У відповідності до ч.2 ст.167 ЖК України в разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття.

Підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, може слугувати лише свідома поведінка такої особи, яка свідчить про втрату нею інтересу до такого житлового приміщення. Дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 09.12.2020 року у справі №209/2642/18.

Виходячи з наведеного та враховуючи, що відповідач відсутній за місцем своєї реєстрації в квартирі АДРЕСА_1 після 29.07.2022 року, вибув з цього житла, в судовому засіданні не встановлено наявності домовленості між ним і власницею житла щодо продовження користування квартирою, з огляду на його правовий статус щодо цього житла, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 слід визнати таким, що втратив право користування житлом квартирою АДРЕСА_1 .

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 992, 40 грн. слід стягнути з відповідача.

Керуючись ст.ст.141,259,263-265,268,273,280 ЦПК України, суд

ухвалив:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задоволити.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути із ОСОБА_3 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок сплаченого судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів учасниками справи до Львівського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 ; РНОКПП НОМЕР_1 );

Відповідач: ОСОБА_8 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Судове рішення складено 15 грудня 2022 року.

Суддя: І.С. Мруць