ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 536/2138/21 Номер провадження 22-ц/814/2352/22Головуючий у 1-й інстанції Клименко С.М. Доповідач ап. інст. Панченко О. О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Панченка О.О.,

суддів Одринської Т.В., Пікуля В.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 10 червня 2022 року, ухваленого у складі головуючого судді Клименко С.М., повний текст судового рішення виготовлено - дата не вказана, у справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Зміст позовних вимог

У грудні 2021 року акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 14 436,34 грн. та судові витрати у розмірі 2270 грн.

Позов мотивовано тим, що 16 травня 2006 року між банком та ОСОБА_1 був укладений договір б/н, за умовами якого відповідачу було відкрито кредитний рахунок та надано кредитні кошти в сумі 2 500 грн. у вигляді встановленого початкового кредитного ліміту на платіжну картку. Своїм підписом у заяві відповідач підтвердив, що підписана ним заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку складає договір про надання банківських послуг.

Внаслідок порушення відповідачем своїх зобов`язань станом на 01 листопада 2021 року утворилась заборгованість на загальну суму 14 436 грн. 34 коп., яка складається з заборгованості за тілом кредиту в сумі 7 092 грн. 67 коп., заборгованості за відсотками за користування кредитом в сумі 7 343 грн. 67 коп.

Вказану заборгованість за кредитним договором та судові витрати АТ КБ «ПриватБанк» просив суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь.

Позов мотивовано тим, що відповідачем порушено договірні зобов`язання в частині своєчасного повернення кредиту та сплати відсотків.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 10 червня 2022 року позов Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» заборгованість по кредиту за договором б/н від 16 травня 2006 року станом на 01 листопада 2021 року в сумі 7 092 (сім тисяч дев`яносто дві) грн. 67 коп., і судові витрати в сумі 1 115 (одна тисяча сто п`ятнадцять) грн. 27 коп. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог мотивовано тим, що фактично отримані та використані позичальником ОСОБА_1 кошти за тілом кредиту в добровільному порядку АТ КБ «Приватбанк» не повернуті, а тому банк вправі вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог мотивовано тим, що після 01.01.2013 року АТ КБ "ПриватБанк" неодноразово змінював (збільшував та зменшував) розмір процентної ставки за користування кредитними коштами, при цьому, матеріали справи доказів належного повідомлення відповідача про зміну відсоткової ставки не містять. Зміна відсоткової ставки через SMS-повідомлення не може бути визнана належним повідомленням відповідача про зміну таких послуг, оскільки вчинення таких дій не підтверджене належними та допустимими доказами. Умовами та правилами надання банківських послуг ПАТ КБ "ПриватБанк" встановлено обов`язок банку, за винятком випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), не менше ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема, у виписці по картрахунку згідно договору. Разом з тим, доказів виконання вказаних положень Умов та правил надання банківських послуг ПАТ КБ "ПриватБанк" щодо інформування відповідача про зміну відсоткової ставки позивачем не надано.

Відповідності до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України по справі № 6-1374цс17 від 11 жовтня 2017 року, боржник вважається належним чином повідомлений про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, коли банком не лише відправлено на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й доведено факт його вручення адресатові під розписку.

Короткий зміст вимог та доводів апеляційної скарги

Не погодившись із вказаним рішенням, АТ КБ «ПриватБанк» оскаржило його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просило скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, яким повністю задовольнити його позовні вимоги, а в іншій частині рішення суду залишити без змін.

В обґрунтування скарги зазначає, що судом першої інстанції не враховано того факту, що відсутність підпису позичальника на спірних Умовах та правилах надання банківських послуг не свідчить про не ознайомлення останнього з ними та не підтверджує відсутність договірних відносин між сторонами саме на цих умовах, оскільки ОСОБА_1 , підписуючи заяву, засвідчив таким чином свою згоду на отримання кредиту саме на таких умовах. Умови кредитування щодо сплати процентів належним чином погоджені із відповідачем, судом не досліджено належним чином докази у справі.

Відповідно до ст.. 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність» надання безпроцентних кредитів забороняється, за винятком передбачених законом випадків. Отже кредитний договір є двостороннім та оплатним, де оплатою за користування кредитом є сплата відсотків. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ.

Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості.

Встановивши, що банк надав відповідачу кредит, а відповідач його не повернув, суд першої інстанції не мав жодних підстав відмовляти у стягненні відсотків по кредиту.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Відповідно до частини 13 статті 7 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно вимог частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З огляду на ціну позову та зазначені норми закону, дана справа має розглядатися у письмовому провадженні без повідомлення її учасників.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, приходить до наступного висновку.

Встановлені обставини справи

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 16 травня 2006 року Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» і ОСОБА_1 уклали кредитний договір б/н шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, згідно умов якого відповідачу видано кредитну картку тип карти № НОМЕР_2 , валюта гривня, тип кредитного ліміту: фінансовий фіксований, сума кредитного ліміту 2 500 грн., базова процентна ставка - 3 % на місяць з розрахунку 360 днів у році, строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки, порядок погашення заборгованості: щомісячними платежами в розмірі 7% від суми заборгованості, він ознайомлений і згодний з Умовами і правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку. Своїм підписом підтвердив факт отримання ним інформації про умови кредитування в ПриватБанку, а також його місцезнаходження. Виразив свою згоду з тим, що дана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становлять між ним та банком договір про надання банківських послуг. Підтвердив, що вся надана ним інформація є правильною. Зобов`язується про всі зміни повідомляти в банк на пізніше 15 днів з моменту їх виникнення.

Відповідно до довідки АТ КБ "Приватбанк" без номеру та дати, між АТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_1 був підписаний кредитний договір № б/н, за яким було надано наступні кредитні картки: № НОМЕР_3 , яка відкрита 16.05.2006 року на строк до вересня 2009 року, № НОМЕР_4 , яка відкрита 02.08.2011 року, строк дії - квітень 2015 року, № 749288, яка відкрита 23.03.2011 року, строк дії - грудень 2019 року.

З довідки АТ КБ "Приватбанк" без номеру та дати про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ОСОБА_1 (договір б/н) вбачається, що картковий рахунок на його ім`я № НОМЕР_3 відкритий 16.05.2006 року, розмір кредитного ліміту змінювався та встановлювався: з 17.05.2006 року в розмірі 2 500 грн., 28.07.2007 року збільшений до 4 000 грн., 21.05.2008 року збільшений до 6 000 грн., 05.11.2008 року зменшений до 5 700 грн., 06.11.2008 року зменшений до 5 700 грн., 22.02.2009 року зменшений до 5 110 грн., 16.06.2009 року зменшений до 4 430 грн., 24.09.2009 року зменшений до 4 080 грн., 06.08.2011 року збільшений до 4 880 грн., 25.12.2012 року збільшений до 8 000 грн., 19.10.2016 року зменшений до 7 590 грн., 23.10.2016 року зменшений до 7 590 грн., 24.10.2016 року збільшений до 8 000 грн., 23.08.2017 року зменшений до 7 580 грн., 27.08.2017 року зменшений до 7 580 грн., 14.01.2020 року зменшений до 0 грн. 00 коп.

Згідно розрахунку заборгованості ОСОБА_1 , наданого АТ КБ "Приватбанк", відповідач користувався коштами кредитного ліміту, який у встановленому договором порядку та строки не погасив, в результаті чого станом на 01.11.2021 року утворилась заборгованість за кредитним договором у розмірі 14 436 грн. 34 коп., в тому числі: заборгованість за простроченим тілом кредиту - 7 092 грн. 67 коп., заборгованість за відсотками за користування кредитом - 7 343 грн. 67 коп.

Задовольняючи частково позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 7092,67 грн. за тілом кредиту (простроченим), суд першої інстанції виходив з того, що зобов`язання по поверненню отриманих кредитних коштів ОСОБА_1 не виконав, фактично користуючись ними у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» в частині стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі 7 343,67грн. суд першої інстанції виходив із недоведеності вказаних вимог. Місцевий суд виходив з того, що стороною позивача неодноразово змінювався (збільшувався та зменшувався) розмір процентної ставки за користування кредитними коштами, при цьому, матеріали справи доказів належного повідомлення відповідача про зміну відсоткової ставки не містять. Зміна відсоткової ставки через SMS-повідомлення не може бути визнана належним повідомленням відповідача про зміну таких послуг, оскільки вчинення таких дій не підтверджене належними та допустимими доказами. Умовами та правилами надання банківських послуг ПАТ КБ "ПриватБанк" встановлено обов`язок банку, за винятком випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), не менше ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема, у виписці по картрахунку згідно договору. Разом з тим, доказів виконання вказаних положень Умов та правил надання банківських послуг ПАТ КБ "ПриватБанк" щодо інформування відповідача про зміну відсоткової ставки позивачем суду не надано.

Колегія суддів вважає такий висновок місцевого суду вірним з наступних підстав.

Застосування норм права, що регулюють спірні правовідносини

Відповідно до частини 1 статті 76 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з частиною 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до частини 1 статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Положеннями статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказував, що відповідач ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг звернувся до АТ КБ «ПриватБанк», де заповнив і підписав заяву від 16 травня 2006 року, на підставі якої отримав кредитну картку із встановленим лімітом. Своїм підписом у заяві відповідач підтвердив, що підписана ним заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг.

На підтвердження своїх вимог позивач до позовної заяви надав розрахунок заборгованості за договором від 16 травня 2006 року, довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки (а.с.17), довідку про видані кредитні картки за кредитним договором №б/н ( а.с.16), копію заяви позичальника (а.с.18), Умови та правила надання банківських послуг (а.с. 19-24), копію паспорта позичальника (а.с.29-30), виписку про рух коштів по рахунку відповідача (а.с.37-46).

Відповідно до пунктів 1.1, 1.2 Умов та правил надання банківських послуг, вказані Умови визначають умови, на яких банк пропонує клієнтам платіжні карти, а також інші банківські послуги, вказані у заяві і в Пам`ятці клієнта. Належним чином заповнена заява підписується клієнтом і таким чином клієнт виражає свою згоду, що заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами і правилами надання банківських послуг і Тарифами складають укладений договір про надання банківських послуг. Дані Умови регулюють відносини між банком та клієнтом по випуску і обслуговуванню карточного рахунку, а також інших банківських послуг, указаних в заяві.

Згідно з пунктом 3.1 Умов та правил надання банківських послуг, для надання послуг банк відкриває клієнту картрахунок, видає клієнту карти, їх вид і строк дії визначений у заяві і Пам`ятці клієнта, підписанням якої клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладання договору є дата відкриття рахунку, вказана у заяві.

Як вбачається з матеріалів справи, 16 травня 2006 року ОСОБА_1 підписав заяву, відповідно до якої отримав кредит у розмірі 2500грн 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3% в місяць із розрахунку 360 днів на рік, строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки.

У заяві зазначено, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що ця заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою і Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг.

У зв`язку з укладенням між позивачем та відповідачем кредитного договору від 16.05.2006 року, відповідачу була видана кредитна картка № НОМЕР_3 , термін дії якої встановлено до 09/09. В подальшому банком за кредитним договором відповідачу видавались інші кредитні карти та в останнє 23.03.2016 року була видана кредитна картка за № НОМЕР_5 , термін дії якої встановлено до 12/19 (а.с.16).

З довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти вбачається, що відповідачу неодноразово змінювався розмір кредитного ліміту (а.с.17).

Як вбачається з розрахунку заборгованості, у зв`язку з невиконанням умов кредитного договору у відповідача станом на 01 листопада 2021 року утворилась заборгованість на загальну суму 14 436 грн. 34 коп., яка складається з заборгованості за тілом кредиту в сумі 7 092 грн. 67 коп., заборгованості за відсотками за користування кредитом в сумі 7 343 грн. 67 коп.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.3 ЦК України однією із засад цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права (ч.1 ст. 8 Конституції України). Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України, забезпечуючи при цьому верховенство права. Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Одним з елементів верховенства права є дотримання прав людини, зокрема права сторони спору на представлення її позиції та права на справедливий судовий розгляд.

Згідно з п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Ідея справедливого судового розгляду передбачає здійснення судочинства на засадах рівності та змагальності сторін.

Згідно зі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється засадах змагальності. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненнями чи невчиненням нею процесуальних дій.

Рівність сторін передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу та докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови оппонента

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

При цьому, з розрахунку заборгованості, наданого суду позивачем АТ КБ "ПриватБанк", вбачається, що процентна ставка, обумовлена сторонами у договорі, укладеному у формі заяви, підписаної відповідачем та представником Банку в розмірі 3 % в місяць (36 % річних), неодноразово змінювалась, в тому числі: з 01.03.2013 року зменшена до 30,0 %, з 01.09.2014 року - збільшена до 34,80 %, з 01.04.2015 року - збільшена до 43,20 %, з 01.09.2020 року - зменшена до 42 %.

Підстави такої зміни розміру процентної ставки позивачем у позовній заяві не наведені, а заява позичальника такого обґрунтування не містить.

При цьому, колегія суддів враховує, що відповідно до ч.1 ст.1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Згідно з ч.3 ст.1056-1 ЦК України фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

З огляду на наведене боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку.

Такі висновки містяться у постанові Верховного Суду України від 11 жовтня 2017 року у справі 6-1374цс17.

Згідно з ч.1 ст.651 ЦК України зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.3 ст.653 ЦК України, в разі зміни договору зобов`язання змінюється з моменту досягнення домовленості про зміну договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.

Отже, якщо сторони кредитного договору досягнули домовленості щодо всіх його умов, у тому числі, щодо збільшення банком в односторонньому порядку процентної ставки за кредитом з дотриманням певної процедури, то таке збільшення може відбуватись виключно в разі дотримання передбаченої договором процедури. У разі підвищення банком процентної ставки з`ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (лише повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо.

Зазначена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2315цс16, від 30 листопада 2016 року у справі № 6-82цс16.

У пункті 5.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачено право банку змінювати тарифи, а також інші умови обслуговування рахунків. При цьому банк, за винятком випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобов`язаний не менше ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема, у виписці по картрахунку згідно з пунктом 4.9 цього договору. Якщо протягом 7 днів банк не одержав повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, то вважається, що клієнт приймає нові умови. (а.с.22).

Згідно з пунктом 4.9 Умов та правил надання банківських послуг встановлено обов`язок банку не рідше одного разу на місяць способом, зазначеним у заяві, надавати власнику виписки про стан картрахунків і про здійсненні за минулий місяць операції по картрахунках.(а.с.21).

Заява від 16.05.2006 року, яка підписана ОСОБА_1 , не містить визначення способу надання відповідачу банком виписки про стан картрахунків, а відтак, саме позивач повинен був довести, що позичальник був повідомлений про зміни процентних ставок за користування кредитним коштами у спосіб, встановлений умовами договору.

А відтак, позивачем не було надано суду доказів виконання умов договору та вимог закону про повідомлення відповідача про підвищення процентної ставки.

Також, позивачем не надано доказів ознайомлення відповідача з Умовами та правилами надання банківських послуг, на які посилався банк.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що відсутні підстави вважати, що при укладенні договору АТ КБ «ПриватБанк» дотримався вимог, передбачених ч.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», у редакції чинній на час укладення кредитного договору, про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк.

Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.

При цьому, слід зазначити, що сам по собі розрахунок заборгованості без надання доказів про те, які саме умови договору були узгоджені сторонами не є підтвердженням наявності заборгованості по відсотках за користування кредитом у розмірі, визначеному позивачем.

Крім того, з наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач періодично погашав заборгованість, як за наданим кредитом, так і за процентами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вірно враховано висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені в постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 та колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відсутні правові підстави для задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за відсотками за користування кредитом розмірі 7343 грн. 67 коп.

Доводи апеляційної скарги про те, що відсутність підпису відповідача на Умовах та правилах надання банківських послуг не свідчить про те, що він не був ознайомлений з ними, не означає відсутність договірних правовідносин між сторонами та відсутність заборгованості, є безпідставними, оскільки відсутність підпису відповідача на цих Умовах фактично надає можливість банку надавати умови у будь-якій редакції та стверджувати, що зазначені умови погоджені з відповідачем. Зазначення у заяві про ознайомлення з Умовами та правилами надання банківських послуг, без ідентифікації самих умов, як таких, що погоджені підписом відповідача, не може бути належним доказом ознайомлення та погодження відповідача саме з тією редакцією умов, на якій наполягає банк. При цьому, із наданої позивачем копії заяви не можна зробити висновок, на які саме Умови та Тарифи, запропонованих банком, погодився відповідач.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції доказів, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача процентів за користування кредитом є законним і обґрунтованим, відповідає обставинам справи та положенням матеріального закону.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі 7343 грн. 67 коп. є законним і обґрунтованим, судом додержано вимоги матеріального та процесуального права, а тому це рішення в цій частині відповідно до ст.375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Згідно з ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах (ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб) не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, визначених у п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Щодо судових витрат

Оскільки в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, судові витрати апелянта, пов`язані з розглядом справи в судах, компенсації не підлягають.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 10 червня 2022 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі 7343 грн. 67 коп. залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 15 грудня 2022 року.

Головуючий суддя О.О. Панченко

Судді Т.В. Одринська

В.П. Пікуль