Справа № 199/4281/21
Провадження № 2/932/3273/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2022 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - Куцевола В.В.

при секретарі - Рибалці В.І.

за участі

позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Дніпрі за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради про визнання рішення неправомірним, -

ВСТАНОВИВ:

17.08.2021 року до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська, за підсудністю з Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська, надійшла справа за позовом ОСОБА_1 до Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради про зобов`язання вчинити певні дії.

У позовній заяві позивач просить зобов`язати Департамент житлового господарства ДМР, як орган приватизації державного житлового фонду, провести за ОСОБА_1 доприватизацію квартири АДРЕСА_1 , в порядку безоплатної доприватизації 5,4 кв.м., з правом викупу надлишкової загальної площі квартири у розмірі 26,8 кв.в.

В обґрунтування своєї заяви посилалася на те, що позивач з 02.12.2013 року зареєстрована та проживає в квартирі АДРЕСА_1 . На підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 30.10.2013 року №494, їй було видано Ордер на жиле приміщення від 18.11.2013 року №, згідно якого, їй надано право зайняти житлове приміщення жилою площею 17,0 кв.м., яке складається з однієї кімнати у ізольованій квартирі за адресою: АДРЕСА_2 . Власником вказаної квартири є Територіальна громада м. Дніпропетровська, в особі Дніпропетровської міської ради. В січні 2021 року звернулась до Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради заяву з пакетом документів на приватизацію вище згаданої квартири. Однак, за результатом розгляду заяви, позивачу було надіслано лист № 3116-607 від 11.02.2021 року. Згідно листа, відповідачу було відмовлено в приватизації зазначеної квартири, оскільки на думку Департаменту, вона вже використала право на приватизацію державного житлового фонду на квартиру за адресою: АДРЕСА_3 . З таким рішенням позивач не згодна та вважає дії відповідача неправомірними і просить визнати відмову Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради, як органу приватизації державного житлового фонду, в порядку безоплатної доприватизації 5,4 кв.м., з правом викупу надлишкової загальної площі квартири в розмірі 26.8 кв.м., викладену у листі № 3116-607 від 11.02.2021 року «Про розгляд звернення» незаконною.

Ухвалою суду від 20.08.2021 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 15.12.2021 року справу прийнято до провадження цим складом суду та вирішено розглядати її за правилами загального позовного провадження. Сторонам встановлено строк на подання заяв по суті справи.

10.02.2022 року позивач подав до суду заяву про зміну предмету позову, яка прийнята судом прокольною ухвалою від 14.02.2022 року. У заяві про зміну предмету позову, позивач просить визнати відмову Департаменту житлового господарства ДМР, ОСОБА_1 в доприватизації квартири АДРЕСА_1 , в порядку безоплатної доприватизації 5,4 кв.м., з правом викупу надлишкової загальної площі квартири у розмірі 26,8 кв.в., викладену у листі № 3116-607 від 11.02.2021 року «Про розгляд звернення», незаконною.

Протокольною ухвалою від 12.05.2022 року закрито підготовче провадження у справі та розпочато розгляд справи по суті.

Позивач у судовому засіданні позов підтримала, прохала задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні просила вирішити спір у відповідності до вимог чинного законодавства.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачу було видано ордер на жиле приміщення від 18.11.2013 року №, згідно якого їй надано право зайняти житлове приміщення жилою площею 17,0 кв.м., яке складається з однієї кімнати у ізольованій квартирі за адресою АДРЕСА_2 .

Позивач зареєстрована у квартирі АДРЕСА_1 з 02.12.2013 року, що підтверджується копією паспорта.

З метою реалізації свого права, позивач звернулась до відповідача і надала пакет документів для приватизації квартири.

11.02.2021 року Департаментом житлового господарства Дніпровської міської ради прийняте рішення, оформлене листом від 11.02.2021 року № 3116-607, у якому зазначалося, що позивач не має права на приватизацію займаної квартири, оскільки у неї відсутнє право на приватизацію житлового приміщення, із посиланням на те, що своїм правом на приватизацію вона вже скористалася.

Згідно довідки наданої Департаментом житлового господарства Дніпровської міської ради від 07.04.2022 року № 3116-1197 ОСОБА_1 , зі складом сім`ї чотири особи, брала участь у приватизації квартири за адресою: АДРЕСА_3 . Використано житлових чеків на приватизацію житла 3 грн 23 коп. на особу, залишок житлових чеків становить 0 грн. 97 коп. на особу.

Відповідно до приватизаційного платіжного доручення № 2433 від 01.02.2005 року, ОСОБА_1 використала житловий чек частково на суму 3 грн. 23 коп.

Статтею 345 ЦК України закріплюється право фізичної або юридичної особи набувати право власності на майно у разі приватизації державного та комунального майна у порядку, встановленому законом.

Статтею 9 Житлового кодексу України встановлено, що до житлових прав громадян відноситься право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом.

Правові основи приватизації житла, що знаходяться в державній власності, визначені в Законі України "Про приватизацію державного житлового фонду", який прийнято 19.06.92 р. за N 2482-XII.

Зазначеним Законом регламентований порядок набуття права власності на житло громадянами України, які користуються державним житловим фондом, з обмеженнями, визначеними п. 2 ст. 2 цього Закону.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" не підлягають приватизації: квартири - музеї; квартири (будинки), житлові приміщення в гуртожитках, розташовані на територіях закритих військових поселень, підприємств, установ і організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків - пам`яток садово - паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв, квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, що перебувають у аварійному стані, квартири (будинки, кімнати), які віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири (будинки) житлові приміщення у гуртожитках, розташовані в зоні безумовного (обов`язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС".

В судовому засіданні встановлено, що займана позивачем кімната належить до об`єктів приватизації та не входить до переліку тих об`єктів, які не підлягають приватизації.

Статтею 3 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" від 19 червня 1992 року передбачене, що приватизація здійснюється шляхом безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» якщо загальна площа квартири менше площі, яку має право отримати сім`я наймача безоплатно, наймачу та членам його сім`ї видаються житлові чеки, сума яких визначається виходячи з розміру недостатньої площі та відновної вартості одного квадратного метра.

Відповідно до ч. 5 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз.

Офіційне тлумачення даної статті викладене в рішенні Конституційного Суду України № 15-рп/2010 від 10 червня 2010 року, згідно якого в аспекті конституційного звернення положення пункту 5 статті 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», згідно з яким кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чека або з частковою доплатою один раз, необхідно розуміти так, що право громадян України на безоплатну приватизацію державного житлового фонду вважається реалізованим один раз, якщо: - громадянин України повністю використав житловий чек для приватизації житла у державному житловому фонді, і у його власність безоплатно передано в одній чи кількох квартирах (будинках) загальну площу з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю;- у власність наймача і кожного члена його сім`ї передано загальну площу однієї квартири (будинку), що перевищує встановлену санітарну норму, з оплатою вартості надлишкової загальної площі приватизованого житла; - у власність наймача і кожного члена його сім`ї передано загальну площу житла, меншу ніж встановлена санітарна норма, а залишок житлового чека використано для приватизації частки майна державних підприємств, земельного фонду; - весь житловий чек використано для приватизації частки майна державних підприємств, земельного фонду. Приватизація загальної площі в кількох квартирах (будинках) державного житлового фонду в межах встановленої санітарної норми та номінальної вартості житлового чека не є повторною.

Отже, одноразовість приватизації житла законодавець обумовив номінальною вартістю житлового чека, а не кількістю квартир (будинків), площа яких відповідає цій вартості і встановленим санітарним нормам.

Згідно з п. 10 ст. 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", органи приватизації не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків) у приватизації займаного ними житла, крім випадків передбачених законом.

Відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" та з метою приведення у відповідність до законодавства нормативно-правових актів, наказом Міністра з питань житлово-комунального господарства України N 396 від 16 грудня 2009 року затверджене "Положення про порядок передачі квартир (будинків) жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян", яке встановлює процедуру передачі квартир у приватну власність громадян та зразки документів, які оформлюються згідно цієї процедури, в т. ч. і рішення органу приватизації.

За таких обставин рішення відповідача, якими відмовлено позивачу в оформленні передачі в приватну власність та приватизації прийняте неправомірно, без врахування норм законодавства, порушують право позивача на отримання житла у власність, а тому є незаконним.

У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути в тому числі і визнання права.

Закон України "Про приватизацію державного житлового фонду" та "Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян" затверджене Наказом МЖКГ N 396 від 16 грудня 2009 року, встановлюють порядок передачі квартир в приватну власність.

Так, зокрема, наймач та члени його сім`ї повинні звернутися до органу приватизації з відповідною заявою, орган приватизації зобов`язаний в місячний термін з дня одержання заяви прийняти рішення про передачу житла у власність, після чого, оформити відповідне свідоцтво.

Зазначена процедура передбачена ст. 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", відповідно до якої приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у власність громадян з доплатою, безоплатно чи з компенсацією відповідно до статті 5 цього Закону оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок), житлове приміщення у гуртожитку, яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення.

Органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених Законом.

Таким чином, виходячи з того, що позивач була вселена до спірної квартири на законних підставах, законність її проживання ніхто не оспорює, позивач в установленому порядку звернулася із заявою про приватизацію, надала усі необхідні та наявні у неї документи, суд вважає, що відповідач незаконно відмовив позивачу в приватизації спірної кімнати, порушивши її право на житло, яке підлягає захисту судом.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат між учасниками справи, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір за подання позовної заяви у сумі 908 грн. 00 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 12, 76-81, 83, 141, 258, 259, 265, 268, 272-273, 352-355 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради про визнання рішення неправомірним задовольнити.

Визнати неправомірним рішення Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради оформлене листом № 3/16-607 від 11.02.2021 року про відмову ОСОБА_1 у приватизації квартири АДРЕСА_1 .

Стягнути з Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 273 ЦПК України та може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська.

Повний текст рішення суду складено 20.05.2022 року.

Суддя В.В. Куцевол