РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2022 року

м. Рівне

Справа № 572/2842/20

Провадження № 22-ц/4815/1152/22

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчук Н. М.,

суддів: Шимківа С. С., Хилевича С. В.

секретар судового засідання Крижов В. С.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

відповідач ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 12 липня 2022 року у складі судді Довгого І. І., ухвалене в м. Сарни Рівненської області о 15 годині 44 хвилин, повний текст рішення складено 18 липня 2022 року,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що після смерті її батька, ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилася спадщина, однак заяву про її прийняття вона не подала вчасно, у передбачений законом строк. Зазначає, що здоров`я її батька погіршилось у 2006-2007 році, і для його догляду у цьому будинку почала проживати її дочка ОСОБА_5 , яка згодом за згодою батька була зареєстрована у належному йому будинку. На час його смерті у його будинку проживала її донька ОСОБА_5 , котра усі ці роки доглядала його. Більше ніхто, окрім її доньки, разом з батьком ОСОБА_4 , до дня його смерті, не проживав. Проте 14-15 травня на її адресу найшов лист від приватного нотаріуса Овдіюка А. В., який повідомив її, що її рідні брат та сестра ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подали заяву про прийняття ними спадщини після смерті їх батька. ІНФОРМАЦІЯ_2 її донька ОСОБА_5 повідомила позивача, що у батьківському будинку знайшла заповіт ОСОБА_4 на її ім`я. Просила суд визначити їй додатковий строк, достатній для подання нею нотаріусу заяви про прийняття спадщини, після смерті батька, ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 12 липня 2022 року вказаний позов задоволено. Визначено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька, ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 12 жовтня 2022 року.

Рішення суду першої інстанції вмотивоване передбаченим законом право суду надати спадкоємцю, який пропустив строк для прийняття спадщини із поважних причин, визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини, та обґрунтоване тими обставинами справи, підтвердженими належними і достатніми доказами, які вказують, що позивачка ОСОБА_1 пропустила строк звернення із відповідною заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька, ОСОБА_4 з поважних причин, зокрема, у зв`язку з невиконанням нотаріусом свого обов`язку щодо повідомлення спадкодавця про необхідність подання ним заяви про прийняття спадщини чи відмову від її прийняття. При цьому, судом взято до уваги, що батько позивачки склав заповіт на її ім`я.

Вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним, необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, за невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 оскаржили його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі пояснюють, що їхній батько, ОСОБА_4 11.08.2000 року заповів своїй дочці ОСОБА_1 будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 (населений пункт не вказано); за життя йому належав будинок за такою адресою в с. Маслопуща Сарненського району Рівненської області. Додають, що вони також є спадкоємцями першої черги за законом як діти померлого. Стверджують, що оскільки про існування заповіту знали усі члени родини, то тривалий час по смерті батька ІНФОРМАЦІЯ_4 вони не претендували на спадщину, а тому не зверталися з питанням щодо спадкування., а лише через вісім років, у 2020 році, коли зрозуміли, що позивачка не буде успадковувати будинок, звернулися до нотаріуса і отримали свідоцтва про право на спадщину щодо спірного будинковолодіння. Зауважує, що лише після цього, та після того, як вони вклали в ремонт будинку значні кошти, позивачка заявила свої претензії щодо спадкового майна і звернулася до суду з цим позовом. Звертає увагу суду на те, що позивачкою не надано жодного доказу того, що вона не була обізнана про наявність заповіту на її ім`я, і допитані судом свідки не підтвердили факту цієї необізнаності. Звертають увагу на показання свідка ОСОБА_6 , яка працювала секретарем Стрільської сільської ради Сарненського району Рівненської області і яка посвідчувала заповіт, котра зазначила, що позивачка привозила батька для складання заповіту, була присутня при його складанні, прочитанні, а тому достеменно знала про його зміст. Вказує на те, що сама позивачка визнає отримання нею листа від нотаріуса 14-15.05.2020 року, проте підстав поновлення строку для звернення із позовом до суду не наводить. З наведених міркувань просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що спадкодавець ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Стрільськ Сарненського району Рівненської області, що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 .

За життя ОСОБА_4 склав заповіт 11 серпня 2000 року, відповідно до якого заповів жилий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 своїй дочці ОСОБА_1 .

Належність будинку померлому ОСОБА_4 підтверджується технічним паспортом на житловий будинок садибного типу по АДРЕСА_1 .

Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_4 є його діти - позивач ОСОБА_1 , відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3

14 травня 2020 року приватним нотаріусом Овдіюком А.В. надіслано запит ОСОБА_1 за №70/02-14 про те, чи має вона намір вживати заходів для продовження строків для подачі заяви про прийняття спадщини, шляхом звернення з відповідною заявою до суду. Позивачку повідомлено, що у разі ненадходження відповіді, після 01.06.2020 року спадщина буде оформлена на ім`я спадкоємців, які прийняли спадщину.

Звертаючись до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, ОСОБА_1 свої вимоги обґрунтовувала тим, що строк звернення до нотаріуса із заявою пропущений з поважних причин, оскільки вона не знала про існування заповіту на її користь.

Суд першої інстанції такі причини пропуску строку визнав поважними та визначив додатковий строк, достатній для подання позивачкою заяви про прийняття спадщини.

Апеляційний суд з висновком погодитись не може, з огляду на таке.

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з частиною першою статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

За загальними положеннями про спадкування, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Законодавство не встановлює конкретний перелік поважних причин пропуску строку на подачу заяви про прийняття спадщини та такі причини оцінюються судом на власний розсуд, в кожному конкретному випадку та з урахуванням усіх обставин справи. Головною ознакою поважних причин є те, що вони унеможливлюють своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини.

Суд першої інстанції не врахував, що позивачка є дочкою померлого, а тому незалежно від наявності заповіту на її ім`я, вона, у випадку, якщо бажала би прийняти спадщину, мала можливість звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом, та дійшов невірного висновку про наявність у цій справі підстав для надання додаткового строку для прийняття спадщини.

У випадку якби позивач не була спадкоємцем першої черги вона дійсно б не мала підстави звертатися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, аж доки б не дізнався про існування заповіту і така обставина могла бути підставою для подання заяви про надання додаткового строку.

ОСОБА_1 незалежно від обізнаності про існування заповіту могла реалізувати своє волевиявлення на прийняття спадщини після смерті батька як спадкоємиця першої черги за законом шляхом подання відповідної заяви до нотаріуса у встановлений 6-місячний строк. Проте, така заява позивачкою у шестимісячний строк подана не булла, а обставини, на які вона посилалася, не є поважними (пов`язаними з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій) причинами пропуску строку для прийняття спадщини.

Перевіривши правильність застосування судом норм матеріального права, апеляційний суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги, а оскаржуване рішення слід скасувати з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 367, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 12 липня 2022 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 02 грудня 2022 року.

Головуючий Ковальчук Н. М.

Судді: Хилевич С. В.

Шимків С. С.