_________________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 4-с/947/10/22
УХВАЛА

01.06.2022 Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді Огренич І.В.

при секретарі - Грабовій Т.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі скаргу ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій приватного виконавця та зобов`язання усунути порушення, суб`єкт оскарження: приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Вельков Олег Віталійович, стягувач: ОСОБА_2 , -

ВСТАНОВИВ:

08.09.2021 ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою про визнання неправомірними дій приватного виконавця та зобов`язання усунути порушення, суб`єкт оскарження: приватний виконавець виконавчого округу Одеської області

Вельков О.В., стягувач: ОСОБА_2 .

В прохальній частині скарги заявник просить суд:

- Витребувати у приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Велькова Олега Віталійовича (посвідчення № 0313 від 13.03.2019, місцезнаходження: 65026, м. Одеса, вул. Грецька, 44, оф. 207, ел. скр.: ІНФОРМАЦІЯ_1 ) матеріали зведеного виконавчого провадження номер за АСВП 66284863 від 26.07.2021 за виконавчими листами Київського районного суду м. Одеси від 26.07.2021, виданими на виконання рішення від 19.02.2020 у справі № 947/21017/19 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості за договором позики від 03.07.2018 у розмірі 18 000 доларів США, 3 % річних у розмірі 533 доларів США, заборгованості за договором позики від 03.07.2018 у розмірі 35 000 доларів США, 3 % річних у розмірі 164 доларів США та судового збору 9 989, 20 грн.

- Зупинити у зведеному виконавчому провадженні номер за АСВП 66284863 від 26.07.2021 стягнення на підставі виконавчого документу, - до розгляду скарги по суті.

- Визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Велькова Олега Віталійовича вчинені у зведеному виконавчому провадженні номер за АСВП 66284863 від 26.07.2021 з порушенням встановленого законом порядку, а саме звернення стягнення боргу ОСОБА_1 на спільне майно подружжя - без визначення судом частки боржника у спільному майні.

- Зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Велькова Олега Віталійовича усунути порушення допущені у зведеному виконавчому проваджені номер за АСВП 66284863 від 26.07.2021 при здійсненні звернення стягнення боргу ОСОБА_1 на спільне майно подружжя без визначення судом частки боржника у спільному майні, у наступний спосіб:

1) скасувати арешт, накладений на нежитлову будівлю, кафе, загальною площею 467,7 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстрація права власності 13.06.2020 за № 15048584, проведена КП «ОМБТІ та РОН», номер запису: 2252 в книзі: 53неж-166;

2) скасувати арешт, накладений на транспортний засіб - автомобіль Toyota Fortuner, VIN: НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2006 року випуску, реєстрація від 21.12.2013, та повернути даний транспортний засіб співвласнику ОСОБА_1 ;

3) скасувати арешт коштів на банківських рахунках, відкритих на ім`я ОСОБА_1 .

В обґрунтування поданої скарги заявник зазначає, що приватний виконавець порушив порядок повідомлення боржника про початок примусового виконання рішення. Вважає, що дії приватного виконавця щодо накладення арешту на майно, титульним власником якого зареєстровано боржника, вчинені з порушенням норм чинного законодавства та є незаконними, оскільки зазначене майно є спільною сумісною власністю подружжя.

23.11.2021 року до суду від приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Велькова О.В. надійшов відзив на скаргу, в якому суб`єкт оскарження зазначає, що його виконавчі дії були направлені на належне виконання стягнення в рамках зведеного виконавчого провадження № 66284863. Приватний виконавець зазначає, що ним була направлена рекомендованим листом постанова про відкриття виконавчого провадження від 26 липня 2021 року разом із супровідним листом. Крім того, 19 серпня 2021 року приватним виконавцем було направлено до боржника вимогу № 5359 про надання інформації щодо наявності майна, в тому числі яке знаходиться у спільній приватній власності, відповіді на яку отримано не було. Також вказує, що факт знаходження майна в спільній сумісній власності не є підставою для зняття арешту з майна (коштів), накладеного в рамках виконавчого провадження.

11.02.2022 року до суду від представника стягувача - адвоката Цимбал С. надійшли письмові пояснення, у яких стягувач зазначає, що вимоги скаржника є повністю необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Представник стягувача зазначає, що приватним виконавцем не був порушений порядок повідомлення боржника про початок примусового виконання рішення та, що ні у ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження», ні в будь-якому іншому нормативно-правовому акті, не визначено такої підстави для зняття арешту з майна боржника, як перебування майна у спільній сумісній власності, оскільки зазначеним арештом не порушено жодних прав та законних інтересів інших осіб, в тому числі, співвласників. Таким чином, стягувач вважає, що у діях приватного виконавця, які визначаються у скарзі як неправомірні, не мало місце порушення вимог ЗУ «Про виконавче провадження» та інших норм законодавства щодо примусового виконання рішень.

17.05.2022 року до суду надійшло клопотання від представника стягувача ОСОБА_2 , в якому останній просить суд залишити скаргу ОСОБА_1 без розгляду, мотивуючи свою позицію тим, що скарга подана заявником після закінчення процесуального строку встановленого законом та без клопотання про поновлення процесуального строку.

У судовому засіданні 08.11.2021 року скаржником ОСОБА_1 було заявлено клопотання про відкладення розгляду скарги, з метою ознайомлення з відзивом приватного виконавця та підготовки відповідних письмових заперечень. Однак, в подальшому будь-яких заяв або клопотань від скаржника до суду не надходило.

ОСОБА_1 належним чином повідомлялась про судове засідання, призначене на 01.06.2022 о 12:00, шляхом направлення судової повістки на адресу, зазначену скаржником. Однак, судова повістка була повернута до суду з відміткою про відсутність особи за адресою місця проживання, повідомленою цією особою суду, що в розумінні вимог цивільного процесуального законодавства вважається належним врученням.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Отже, особа має цікавитись ходом справи та результатами окремих судових засідань, використовувати засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Відповідно до положень статті 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Статтею 449 ЦПК України визначено, що скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

За змістом наведених норм, за порівняльного аналізу змісту термінів «дізнався» та «повинен був дізнатися», що містяться у положеннях статті 449 ЦПК України, можна дійти висновку про презумпцію обов`язку особи знати про стан своїх прав у виконавчому провадженні; доведення факту, через який сторона не знала про порушення свого права і саме з цієї причини не звернулася за його захистом до суду, недостатньо.

Суд зазначає, що процесуальні норми створюються для забезпечення належного відправлення правосуддя і сторони повинні очікувати їх застосування задля забезпечення дотримання принципу юридичної визначеності.

Отже, під час визначення початку перебігу строку звернення до суду із скаргою на дії (бездіяльність) суб`єкта, закріпленого у частині першій статті 449 ЦПК України, необхідно враховувати поведінку скаржника (чи мав він реальну можливість (повинен був) дізнатися про стверджуване ним порушення його прав, вчинені ним дії, направлені на з`ясування стану виконавчого провадження тощо).

В матеріалах виконавчого провадження міститься відмітка представника скаржника адвоката Доніної Л.А. про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження 26.08.2021 року.

Отже, саме з 26.08.2021 року скаржник був обізнаний про стверджуванні порушення його прав у виконавчому провадженні. Таким чином, останній день строку для подання скарги про визнання неправомірними дій приватного виконавця та зобов`язання усунути порушення припадає на 06.09.2021 року. Однак, скаржник звернувся до суду з вищезазначеною скаргою лише 08.09.2021 року, клопотання про поновлення строку та доказів щодо поважності причин пропуску строку скаржником не надано.

Суд зауважує, що строки на подання скарги є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається у скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, приватного виконавця необхідно виходити з того, що у ЦПК України не міститься переліку поважних причин пропуску строку, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга залишається без розгляду та повертається заявникові.

Строк звернення до суду зі скаргою на дії державного, приватного виконавця є не строком позовної давності, а процесуальним строком, а тому у разі його пропуску, скарга може бути розглянута по суті лише після вирішення питання про його поновлення, оскільки відповідно до статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Аналогічного правового висновку дійшов Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у постанові від 03.11.2021 у справі № 2608/20647/12.

У постанові Верховного Суду від 18.11.2020 у справі № 466/948/19, зроблено висновок, що з`ясування обставин дотримання заявником процесуального строку на звернення до суду зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, наявності клопотання про його поновлення та поважних причин для його поновлення має першочергове значення, оскільки правовим наслідком недотримання встановленого законом строку звернення зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, відсутності клопотання про поновлення зазначеного строку та поважності причин для його поновлення, є залишення скарги без розгляду та повернення її заявникові.

При таких обставин, зважаючи на те, що скарга подана після закінчення процесуального строку встановленого законом і заявником не подано клопотання про поновлення строку та доказів щодо поважності причин пропуску строку, суд дійшов до висновку про залишення скарги ОСОБА_1 без розгляду.

Керуючись ст.ст.126, 447 - 453 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій приватного виконавця та зобов`язання усунути порушення, суб`єкт оскарження: приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Вельков Олег Віталійович, стягувач: ОСОБА_2 - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку, шляхом подачі в п`ятнадцятиденний строк, з дня проголошення ухвали, апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено та підписано 06.06.2022 року.

Суддя Огренич І. В.