ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6/22 Справа № 202/5959/18 Суддя у 1-й інстанції - Бєльченко Л. А. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - Свистунової О.В.

суддів - Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.

за участю секретаря - Попенко Ю.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06 травня 2021 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна особистою власністю; за зустрічним позовом ОСОБА_1 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ майна, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2018 року позивач ОСОБА_2 звернулася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_1 про визнання майна особистою власністю, в якому просила визнати квартиру АДРЕСА_1 , право власності на котру зареєстровано за відповідачем, її, позивача, особистою власністю.

У листопаді 2018 року відповідач ОСОБА_1 звернувся з зустрічним позовом до ОСОБА_2 , в якому просив визнати квартиру АДРЕСА_1 , квартиру АДРЕСА_2 , автомобіль Daewoo Lanos TF69Y, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 спільною сумісною власністю подружжя і поділити між ним і ОСОБА_2 в натурі.

Ухвалою суду від 06.12.2018 року вимоги ОСОБА_1 за зустрічним позовом до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя і поділ майна об`єднані в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання квартири особистою власністю (а.с.53 т.1).

Позовною заявою від 15.02.2019 року ОСОБА_2 збільшила позовні вимоги і просила визнати її особистою власністю не лише квартиру АДРЕСА_1 , а й квартиру АДРЕСА_2 (а.с. 85 т.1).

Позовні вимоги про визнання спірних квартир особистою власністю, позивач ОСОБА_2 мотивувала тим, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 15.11.2003 року по 18.11.2015 рік. У шлюбі в них народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які після припинення шлюбних відносин з відповідачем проживають з нею. ОСОБА_1 сплачує на утримання дітей аліменти за рішенням суду.

За час перебування у шлюбі з відповідачем за її особисті кошти були придбані: 28.08.2009 року - трикімнатна квартира АДРЕСА_2 на її ім`я за 23 192 грн., 18.06.2013 року - двокімнатна квартира АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_1 за 206 158 грн., 22.05.2015 року - автомобіль Daewoo Lanos TF69Y, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 на ім`я відповідача за 93 000 грн.

Позивач ОСОБА_2 зазначала, що з 2001 року по 2011 рік вона мала наступне особисте майно: 1/3 частину квартири за адресою: АДРЕСА_3 , що належала їй на підставі свідоцтва про право власності, виданого Тернівським УЖКГ об`єднання «Павлоград вугілля» 21.12.1998 року; 2/3 частини цієї ж квартири на підставі договору дарування від 19.02.2001 року; житловий будинок в АДРЕСА_4 , що належав їй на підставі договору дарування від 18.04.2008 року; земельну ділянку в АДРЕСА_4 , що належала їй на підставі договору дарування від 18.04.2008 року. Також 31.08.2011 року вона отримала у спадщину після смерті батька ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , грошовий внесок у Ощадбанку та автомобіль марки ЗАЗ 110307, 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

04.07.2006 року позивач за 55 660 грн. продала квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , що належала їй на підставі свідоцтва про право власності, виданого Тернівським УЖКГ об`єднання «Павлоград вугілля» 21.12.1998 року, та на підставі договору дарування від 19.02.2001 року та купила однокімнатну квартиру АДРЕСА_5 .

Після продажу останньої 28.08.2009 року на її ім`я була придбана трикімнатна квартира АДРЕСА_2 за 23 192 грн.

04.06.2013 року ОСОБА_2 продала належні їй житловий будинок і земельну ділянку в АДРЕСА_4 за 273 000 грн., а 18.06.2013 року за 206 158 грн. була придбана двокімнатна квартира АДРЕСА_1 . Квартира була оформлена на ім`я відповідача у зв`язку з тим, що вона не мала змоги займатися оформленням документів через хворобу їх дитини.

22.05.2015 року був придбаний автомобіль Daewoo Lanos TF69Y, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 за 93 000 грн. на ім`я відповідача. Для придбання цього автомобілю було продано її автомобіль ЗАЗ за 2000 доларів (41380 грн. на той час по курсу 20,69 грн. за 1 долар), та використано їх спільні кошти у розмірі 51620 грн. Тому вона не заперечує, що кожен з них має право на 1/2 частину автомобілю.

З огляду на зазначене, позивач ОСОБА_2 просила її позов задовольнити.

21.04.2020 року відповідач направив до суду заяву про зміну предмету позову за зустрічними вимогами до ОСОБА_2 , у якій просив визнати обидві спірні квартири спільною сумісною власністю подружжя, в порядку поділу майна виділити йому квартиру АДРЕСА_1 і автомобіль Daewoo Lanos TF69Y, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , а ОСОБА_2 виділити квартиру АДРЕСА_2 .

Відповідач ОСОБА_1 позовні вимоги ОСОБА_2 не визнав. Звернувшись до суду з зустрічним позовом, відповідач зазначив, що все майно, право власності на яке набуто в період перебування їх з позивачем у шлюбі, є об`єктом спільної сумісної власності.

Так, позов ОСОБА_1 мотивований тим, що 17.08.2009 року для придбання квартири АДРЕСА_2 він взяв в борг у своєї матері 30 000 грн.. 28.08.2009 року за рахунок спільних з позивачем коштів була придбана вказана квартира і оформлена на ім`я ОСОБА_2 (на той час прізвище ОСОБА_2 ). У процесі спільного проживання вони зробили ремонт цієї квартири, через що вартість її значно збільшилась. Після припинення шлюбних відносин цією квартирою за домовленістю користувалась позивач з дітьми. Дізнавшись, що ОСОБА_2 оспорює право спільної сумісної власності на цю квартиру, він звернувся до суду з відповідним позовом.

18.06.2013 року в інтересах сім`ї за рахунок спільних коштів на його ім`я була придбана квартира АДРЕСА_1 . Під час укладання договору купівлі-продажу ОСОБА_2 , як дружина, надавала згоду на придбання цієї квартири. Останній з часу придбання квартири було відомо, що вона оформлена на його, відповідача, ім`я, тому вона пропустила строк позовної давності, про застосування якого просив відповідач при вирішення позовних вимог ОСОБА_2 . Так само, на думку відповідача, ОСОБА_2 пропустила строк звернення до суду і в частині інших вимог.

ОСОБА_1 не заперечував, що автомобіль Daewoo Lanos TF69Y, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 є об`єктом спільної сумісної власності, оскільки придбаний в період шлюбу з позивачем за спільні кошти.

Разом з тим, ОСОБА_1 вказав на те, що ОСОБА_2 не надано жодного доказу, що особисті грошові кошти, отримані нею після продажу власного майна, були використані позивачем для купівлі спірних квартир і автомобілю.

Тому просив вказане майно визнати об`єктом спільної сумісної власності і, з урахуванням вартості майна, визнати за ОСОБА_2 в порядку поділу спільно нажитого майна подружжя право власності на квартиру АДРЕСА_2 вартістю 496 872,00 грн., а за ним визнати право власності на квартиру АДРЕСА_1 вартістю 395 809,00 грн. і автомобіль Daewoo Lanos TF69Y, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 вартістю 82 231,64 грн., а всього на суму 478 040,64 грн. У задоволенні позову ОСОБА_2 просив відмовити.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06 травня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.

Визнано особистою власністю ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомості 01).

Визнано особистою власністю ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) трикімнатну квартиру АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомості 85819).

Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано автомобіль марки Daewoo Lanos TF69Y, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , шасі (кузов) № VIN- НОМЕР_4 , тип - легковий-седан-В, спільною сумісною власністю ОСОБА_1 і ОСОБА_2 .

В порядку поділу спільно нажитого майна подружжя визнано за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) і ОСОБА_2 право власності по 1/2 частині автомобілю Daewoo Lanos TF69Y, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , шасі (кузов) № VIN- НОМЕР_4 , тип - легковий-седан-В.

В іншій частині позову ОСОБА_1 відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1882 (одна тисяча вісімсот вісімдесят дві) грн. 34 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 3004 (три тисячі чотири) грн. 50 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 , а його зустрічні позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не доведені обставини, що мають значення для справи.

Також, скаржник зазначає, що судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та висновки суду не відповідають встановленим обставинам.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини 2 статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони з 15.11.2003 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний 18.11.2015 року рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська. В шлюбі у сторін народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які після припинення шлюбних відносин проживають з матір`ю ОСОБА_2 (а.с.6-10 т.1).

Встановлено, що в період перебування сторін у шлюбі, 28.08.2009 року на ім`я ОСОБА_2 (прізвище позивача у шлюбі з ОСОБА_1 ) за договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Лозенко В.В., була придбана квартира АДРЕСА_2 . 18.06.2013 року за договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Іщенко Н.Д., на ім`я ОСОБА_1 придбана квартира АДРЕСА_1 . 22.05.2015 року на ім`я ОСОБА_1 був придбаний автомобіль Daewoo Lanos TF69Y, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с.11,12, 32 т.1).

Судом також встановлено, що до перебування у шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 мала наступне особисте майно: квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , 1/3 частина якої належала їй на підставі свідоцтва про право власності, виданого Тернівським УЖКГ об`єднання «Павлоград вугілля» 21.12.1998 року, 2/3 частини цієї ж квартири належало їй на підставі договору дарування від 19.02.2001 року; житловий будинок в АДРЕСА_4 , що належав їй на підставі договору дарування від 18.04.2008 року; земельну ділянку в АДРЕСА_4 , що належала їй на підставі договору дарування від 18.04.2008 року; грошовий внесок у Ощадбанку на рахунку № НОМЕР_6 , автомобіль марки ЗАЗ 110307, 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , які вона отримала у спадщину після смерті батька ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.91-92, 93,96 зворотній бік, а.с.102 т.1).

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 року (далі постанова Пленуму) відзначено, що, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільного майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 та частково задовольняючи зустрічний позов ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог.

Проте, колегія суддів не може погодитись із таким висновком суду першої інстанції у повному обсязі, зважаючи на наступне.

Встановлено, що 05.05.2006 року на ім`я відповідача ОСОБА_1 за кредитні кошти була придбана квартира АДРЕСА_6 за 77 000 грн. (а.с.40 т. 2 зворотній бік).

04.07.2006 року ОСОБА_2 продала належну їй квартиру в АДРЕСА_3 за 55 000 грн. і повернула кредитні кошти, отримані ОСОБА_1 . Після того останній 07.04.2007 року подарував ОСОБА_2 вказану квартиру. Зазначені обставини не заперечував під час розгляду справи відповідач і вони підтверджуються матеріалами справи (а.с. 93 т.1, 39 т.2).

26.08.2009 року ОСОБА_2 продала вказану квартиру за 36 800 грн., а 28.08.2009 року на ім`я позивача за 23 192 грн. була придбана квартира АДРЕСА_2 , яка є спірною (а.с.49 т.2, 30 т.1).

04.06.2013 року ОСОБА_2 продала за 272 000 грн. належні їй житловий будинок в АДРЕСА_4 і земельну ділянку за цією ж адресою за 1000 грн. (а.с. 98,100 т.1).

18.06.2013 року на ім`я відповідача ОСОБА_1 була придбана квартира АДРЕСА_1 , яка також є спірною (а.с. 29 т.1).

Придбання цієї квартири на ім`я ОСОБА_1 позивач пояснила тим, що на той час дуже хворіла їх дитина і оформленням документів займався саме відповідач, який привіз її до нотаріуса для підписання заяви. Вона, не приділяючи належної уваги, довіряючи ОСОБА_1 і нотаріусу, підписала заяву, де зазначено про її згоду на купівлю цієї квартири.

Пунктом 3 частини першої статті 57 Сімейного кодексу України встановлено, що особистою власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй особисто, йому особисто.

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Аналогічні положення закріплені в ч.3 ст. 368 ЦК України.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 27 січня 2022 року було витребувано:

- у приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Лозенко Валентини Володимирівни належним чином завірену повну копію нотаріальної справи щодо посвідчення договору купівлі-продажу від 28.08.2009 року квартири АДРЕСА_2 на ім`я ОСОБА_2 .

- у приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Іщенко Наталії Дем`янівни належним чином завірену повну копію нотаріальної справи щодо посвідчення договору купівлі-продажу від 18.06.2013 року квартири АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_1 .

На виконання ухвали суду апеляційної інстанції приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Іщенко Н.Д. було надано належним чином завірену повну копію нотаріальної справи щодо посвідчення договору купівлі-продажу від 18.06.2013 року квартири АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_1 (т. 2 а.с. 165-202).

Як вбачається із вказаної вище нотаріальної справи, 18.06.2013, в інтересах сім`ї, за рахунок спільних коштів подружжя, відповідно до договору купівлі продажу квартири, ОСОБА_1 була придбана двокімнатна квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 45, 0 м2, житловою площею 28, 8 м2.

За договором купівлі продажу цієї квартири покупцем був ОСОБА_1 , відповідно право власності на дане нерухоме майно було належним чином зареєстровано за ним.

Купівля квартири АДРЕСА_1 відбулася за письмовою згодою ОСОБА_2 , яка власноручно зазначала, що: «Я підтверджую, що гроші, які витрачаються на придбання вищевказаного об`єкта, є нашою спільною сумісною власністю. Придбана квартира також буде об`єктом права спільної сумісної власності як така, що набувається нами під час шлюбу» (т. 2 а.с. 170).

Особистий підпис ОСОБА_2. у зазначеній заяві нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Іщенко Н.Д. та зареєстровано в реєстрі № 1304 18 червня 2013 року.

Доказів щодо оскарження зазначеної заяви, договору, матеріали справи не містять.

На виконання ухвали суду апеляційної інстанції приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Лозенко В.В. належним чином завірену повну копію нотаріальної справи щодо посвідчення договору купівлі-продажу від 28.08.2009 року квартири АДРЕСА_2 на ім`я ОСОБА_2 (т. 2 а.с. 204-236).

Як вбачається із вказаної вище нотаріальної справи, 28.08.2009 під час шлюбу, позивачем та відповідачем, за рахунок спільних коштів колишнього подружжя, було придбано трикімнатну квартиру, АДРЕСА_2 , загальною площею 61,5 м2.

Право власності на дану квартиру за договором купівлі продажу від 28.08.2009 набула ОСОБА_2 .

Придбання квартири відбувалось за письмової згоди ОСОБА_1 , що підтверджується письмовою заявою ОСОБА_1 , у якій зазначено, що ОСОБА_1 надавав згоду на придбання квартири за умови, що квартира стане спільною сумісною власністю в розумінні ст. 65 СК України (т. 2 а.с. 208).

Підпис ОСОБА_1 у зазначеній заяві нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Лозенко В.В. та зареєстровано в реєстрі № 2284 28 серпня 2009 року.

Доказів щодо оскарження зазначеної заяви, договору, матеріали справи не містять.

Статтею 65 Сімейного кодексу України встановлено, що дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Згідно п.4.2., 4.4. глави 1 розділу II наказу Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595) «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України»:

«4.2. При посвідченні правочинів щодо розпорядження спільним майном подружжя, якщо документ, що посвідчує право власності, оформлений на ім`я одного з подружжя, нотаріус вимагає письмову згоду іншого з подружжя. Справжність підпису другого з подружжя на заяві про таку згоду має бути нотаріально засвідчена.

4.4. Правочин щодо розпорядження майном може бути посвідчений нотаріусом без згоди другого з подружжя у разі, якщо з документа, що посвідчує право власності, договору, укладеного між подружжям, акта цивільного стану про укладення шлюбу та інших документів випливає, що зазначене майно є особистою приватною власністю одного з подружжя, тобто набуте до реєстрації шлюбу, за час шлюбу, але на умовах, передбачених шлюбним або іншим договором, укладеним між подружжям, за договором дарування, або в порядку спадкування, або за кошти, які належали їй (йому) особисто, тощо.»

Аналогічні норми викладені і в ст.ст.44, 45 наказа Міністерства юстиції України від 03.03.2004 № 20/5 „Про затвердження Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", зареєстрований у Міністерстві юстиції України 03.03.2004 за № 283/8882 (із змінами), що діяв до 2012 року.

Таким чином, у випадку коли нерухоме майно було придбано у шлюбі, але за кошти виключно одного з подружжя, підтверджуючі документи повинні бути надані нотаріусу підчас засвідчення цього правочину і при цьому не потрібна згода іншого з подружжя.

Проте, таких підтверджуючих документів при оформленні купівлі спірних квартир та протягом розгляду даної судової справи ОСОБА_2 надано не було ні суду першої, ні апеляційної інстанції.

Зважаючи на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що своєю згодою на купівлю спірних квартир відповідно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підтвердили що гроші, які витрачаються на придбання вищевказаних об`єктів (2 спірних квартир), є спільною сумісною власністю, придбані квартири є об`єктами права спільної сумісної власності як такі, що набуваються під час шлюбу, оскільки на момент укладання договорів купівлі-продажу жодною з сторін не було надано документів, які свідчили б, що купівля здійснюється за кошти виключно, одного з подружжя.

Обидві заяви є нотаріально посвідченими, були оформлені підчас укладання договорів купівлі, які є правочинними та не оскарженими в установленому законом порядку.

Наведені вище обставини свідчать про те, що обидві спірні квартири за адресами: АДРЕСА_7 і АДРЕСА_8 були придбані в шлюбі та є спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в розумінні ст. 65 СК України.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає за можливе в порядку поділу спільно нажитого майна подружжя визнати за ОСОБА_1 і ОСОБА_2 право власності по 1/2 частині: двокімнатної квартири АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомості 01), трикімнатної квартири АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомості 85819).

Що стосується позовних вимог щодо автомобілю Daewoo Lanos, колегія суддів вважає за потрібне зазначити наступне.

Судом також встановлено, що 22.05.2015 року на ім`я ОСОБА_1 за 93 000 грн. був придбаний автомобіль Daewoo Lanos TF69Y, 2007 року випуску (а.с.32 т.1).

ОСОБА_2 зазначила, що перед купівлею цього автомобіля, вона 18.05.2015 року продала автомобіль ЗАЗ 110307, 2005 року випуску, за 2000 доларів, який належав їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 31.08.2011 року (а.с. 96 т.1 зворотній бік).

Сторони додали 51 620 грн. спільних коштів, тому ОСОБА_2 не заперечувала, що автомобіль Daewoo Lanos TF69Y, 2007 року випуску, є спільною їх з відповідачем власністю.

Відповідно до частини 1 статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

В пункті 25 постанови Пленуму зазначено, що вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4,5 ст. 72 СК України щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим з подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК України, за умов звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст..11 ЦК України) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми.

У разі, коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визначає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

З урахуванням зазначеного, а також того, що жодною зі сторін не вчинено дій для реального поділу спірного автомобіля, колегія суддів вважає за можливе визнати за кожним зі сторін право власності на 1/2 частину автомобіля марки Daewoo Lanos TF69Y, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Відповідно до частини 1 статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зважаючи на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції за встановлених обставин підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна особистою власністю слід відмовити, а позов ОСОБА_1 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ майна - задовольнити частково. Визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 і ОСОБА_2 : двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомості 01), трикімнатну квартиру АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомості 85819), автомобіль марки Daewoo Lanos TF69Y, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , шасі (кузов) № VIN- НОМЕР_4 , тип - легковий-седан-В. В порядку поділу спільно нажитого майна подружжя визнати за ОСОБА_1 і ОСОБА_2 право власності по 1/2 частині: двокімнатної квартири АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомості 01), трикімнатної квартири АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомості 85819), автомобілю марки Daewoo Lanos TF69Y, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , шасі (кузов) № VIN- НОМЕР_4 , тип - легковий-седан-В. В іншій частині позову ОСОБА_1 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ майна - відмовити.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, відповідно до статті 141 ЦПК України, колегія суддів вважає за потрібне стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 15 117, 60 грн. за подачу апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 259,268,374,376,381-384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06 травня 2021 року - скасувати та ухвалити нове.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна особистою власністю - відмовити.

Позов ОСОБА_1 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ майна - задовольнити частково.

Визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 і ОСОБА_2 :

- двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомості 01).

- трикімнатну квартиру АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомості 85819).

- автомобіль марки Daewoo Lanos TF69Y, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , шасі (кузов) № VIN- НОМЕР_4 , тип - легковий-седан-В.

В порядку поділу спільно нажитого майна подружжя визнати за ОСОБА_1 і ОСОБА_2 право власності по 1/2 частині:

- двокімнатної квартири АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомості 01).

- трикімнатної квартири АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомості 85819).

- автомобілю марки Daewoo Lanos TF69Y, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , шасі (кузов) № VIN- НОМЕР_4 , тип - легковий-седан-В.

В іншій частині позову ОСОБА_1 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ майна - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 15 117, 60 грн. за подачу апеляційної скарги.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: Т.П. Красвітна

І.А. Єлізаренко