Справа № 166/53/22 Головуючий у 1 інстанції: Фазан О. З.
Провадження № 22-ц/802/653/22 Категорія: 39 Доповідач: Осіпук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Осіпука В. В.,

суддів - Матвійчук Л. В., Федонюк С. Ю.,

з участю секретаря судового засідання Губарик К. А.,

представника позивача Панасюка І. І.,

представника відповідача Кузіна Є. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про зобов`язання провести реструктуризацію боргу за договором, за апеляційною скаргою відповідача Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Ратнівського районного суду Волинської області від 27 квітня 2022 року,

В С Т А Н О В И В :

У січні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом.

Покликалась на те, що 20 грудня 2006 року з відповідачем АТ КБ «Приватбанк» уклала кредитний договір, відповідно до умов якого вона отримала кредит в сумі 8000 доларів США на придбання житла та 1640 доларів США на сплату страхових платежів, зі строком повернення 20 грудня 2026 року. Зобов`язання за вищевказаним договором щодо повернення кредиту було забезпечено шляхом укладення іпотечного договору від 05 січня 2007 року.

Крім того позивач вказувала, що 01 липня 2021 року звернулася до відповідача із заявою про проведення реструктуризації кредитної заборгованості у зв`язку з набранням 23 квітням 2021 року чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті». Однак на своє звернення із-за невідповідності змісту заяви вимогим Закону України «Про споживче кредитування», від АТ КБ «Приватбанк» отримала відмову про проведення реструктуризації датовану банком 14 липня 2021 року.

Також, ОСОБА_1 зазначала, що 22 липня 2021 року через Ратнівське відділення АТ КБ «Приватбанк» у Волинській області повторно подала заяву відповідачу про реструктуризацію кредитної заборгованості, проте відповідь від банку про розгляд заяви не отримала.

Вважаючи свої права як споживача послуг, що надаються відповідачем, порушеними, позивач просила суд визнати бездіяльність банку щодо не розгляду її заяви про реструктуризацію боргу незаконною та зобов`язати відповідача на підставі поданої нею заяви від 22 липня 2021 року, відповідно до положень п.п. 1, 2, 3, 4, 6, 7, 8, 9, 11, 12, 13, 14, 17 п.7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», провести реструктуризацію боргу за кредитним договором від 20 грудня 2006 року та стягнути на свою користь з відповідача витрати понесені на оплату правничої допомоги в розмірі 4000 грн.

Рішенням Ратнівського районного суду Волинської області від 27 квітня 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано відмову АТ КБ «Приватбанк» у реструктуризації боргу за договором позики №VOPOGK00001185 від 20 грудня 2006 року за заявою ОСОБА_1 від 22 липня 2021 року незаконною. Зобов`язано АТ КБ «Приватбанк» провести на підставі заяви ОСОБА_1 від 22 липня 2021 року реструктуризацію боргу за договором позики №VOPOGK00001185 від 20 грудня 2006 року у відповідності до положень п. .п. 1, 2, 3, 4, 6, 7, 8, 9, 11, 12, 13, 14, 17 п.7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування».

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим, відповідач АТ КБ «Приватбанк» подав апеляційну скаргу, у якій покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не було враховано ті обставини, що повторна заява щодо проведення реструктуризації заборгованості від позивача до банку у встановлений законодавством термін не надходила і дане питання по суті не розглядалося, а тому підстав для задоволення позову у суду не було.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 , вважаючи рішення суду першої інстанції, яке оскаржує відповідач, вмотивованим та таким, що ґрунтується на об`єктивно встановлених в ході судових засідань обставинах справи, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що оскільки банк безпідставно відмовив останній у проведенні реструктуризації кредитної заборгованості із-за пропущення нею строку звернення з відповідною заявою і не вказав при цьому конкретних правових підстав для самої відмови, то відповідно банк як кредитор повинен був провести таку реструктуризацію.

Проте, з такими висновками суду погодитись не можна.

Встановлено, що 20 грудня 2006 року позивач ОСОБА_1 та відповідач АТ КБ «Приватбанк» уклали кредитний договір, відповідно до умов якого позивач отримала кредит в сумі 8000 доларів США на придбання квартири та 1640 доларів США на сплату страхових платежів, на строк до 20 грудня 2026 року та зі сплатою відсотків у розмірі 0,84 за місяць (а.с. 6-7).

05 січня 2007 року, на забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 перед кредитодавцем банком, було укладено іпотечний договір, згідно умов якого позивач передала в іпотеку відповідачу однокімнатну квартиру, загальною площею 34,7 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с. 8-10).

Крім того встановлено, що позивач ОСОБА_1 , за місцем свого проживання в смт. Ратне, Волинської області, 01 липня 2022 року, через відділення АТ КБ «Приватбанк» у вказаному населеному пункті, зверталась до відповідача АТ КБ «Приватбанк» із письмовою заявою про проведення реструктуризації зобов`язань за кредитним договором від 20 грудня 2006 року, однак, із-за невідповідності поданої нею заяви вимогам, що встановлені законодавством, згідно повідомлення банку від 14 липня 2021 року у проведенні реструктуризації їй було відмовлено (а.с. 13-14).

З наявної в матеріалах справи копії заяви від 22 липня 2021 року за вхідним номером 324-ВБ, поданої ОСОБА_1 на ім`я директора Ратнівського відділення АТ КБ «Приватбанк» Тур І.І., слідує, що позивач повторно зверталася до відповідача із заявою відповідної форми про реструктуризацію кредитної заборгованості (а.с. 15).

З повідомлення АТ КБ «Приватбанк» від 15 листопада 2021 року вбачається, зо позивачу ОСОБА_1 у проведенні реструктуризації зобов`язань за кредитним договором від 20 грудня 2006 року щодо вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» від 23 квітня 2021 року № 1381 було відмовлено у зв`язку з пропущенням строків звернення із заявою про реструктуризацію, що встановлені законодавством України, зокрема Законом України «Про споживче кредитування» (а.с. 16).

Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання, або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Стаття 3 зазначеного Закону України «Про споживче кредитування» визначає, що цей Закон регулює відносини між кредитодавцями, кредитними посередниками та споживачами під час надання послуг споживчого кредитування, а також відносини, що виникають у зв`язку з врегулюванням простроченої заборгованості за договорами про споживчий кредит та іншими договорами, передбаченими частиною другою цієї статті.

13 квітня 2021 року Верховною Радою України прийнято Закон «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» № 1381-IX, який набрав законної сили 23 квітня 2021 року (далі - Закон № 1381-IX).

Цим законом внесено зміни до Закону України «Про споживче кредитування», а саме Розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» доповнено пунктом 7 згідно із Законом від 13 квітня 2021 року № 1381-IX.

Відповідно до підпунктів 1-2 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» обов`язковій реструктуризації підлягають зобов`язання, передбачені договором про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті (далі у цьому пункті - договір), у разі: наявності станом на день набрання чинності цим пунктом будь-якого непогашеного грошового зобов`язання (простроченого грошового зобов`язання та/або грошового зобов`язання, строк сплати якого не закінчився) перед кредитором, крім випадку переходу усіх прав кредитора до поручителя (заставодавця) у зв`язку з виконанням ним зобов`язань позичальника; відсутності станом на 01 січня 2014 року простроченої заборгованості, яку згідно з договором позичальник зобов`язаний сплатити не пізніше 01 січня 2014 року (крім простроченої заборгованості із сплати неустойки та інших платежів, нарахованих у зв`язку із простроченням позичальником платежів, та/або будь-якої заборгованості, строк сплати якої відповідно до договору спливає після 01 січня 2014 року, але яку кредитор вимагав повернути достроково (у строк до 01 січня 2014 року) у зв`язку з простроченням позичальником платежів), або якщо зазначену прострочену заборгованість погашено до дня проведення реструктуризації; виконання зобов`язань за договором забезпечено предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку» у вигляді майна, віднесеного до об`єктів житлового фонду (далі - житлове нерухоме майно), або об`єкта незавершеного житлового будівництва, або майнових прав на нього, або садового будинку, або земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), а загальна площа такого нерухомого майна (об`єкта незавершеного житлового будівництва) не перевищує для квартири 140 квадратних метрів, для житлового будинку - 250 квадратних метрів, для садового будинку - 250 квадратних метрів, для земельної ділянки - площі, визначеної пунктом «г» частини першої статті 121 Земельного кодексу України.

Крім того, вимагається виконання хоча б однієї з таких умов:

- предмет іпотеки - житлове нерухоме майно використовується як місце постійного проживання позичальника або майнового поручителя (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі), за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя іншого житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі);

- у власності позичальника або майнового поручителя, який є власником предмета іпотеки - об`єкта незавершеного житлового будівництва, відсутнє інше житлове нерухоме майно (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі);

- предмет іпотеки - нерухоме житлове майно придбавалося повністю або частково за рахунок кредитних коштів, отриманих за договором, і умовами договору або іпотечного договору передбачено заборону реєстрації місця проживання позичальника або майнового поручителя за адресою розташування житлового нерухомого майна, за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя іншого житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, розташованого на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі);

- предметом іпотеки є земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, площа якого не перевищує 250 квадратних метрів, розташованого на зазначеній земельній ділянці, та житлового нерухомого майна, розташованого на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі);

- предметом іпотеки є садовий будинок, за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, розташованого на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі).

Відповідно до підпункту 3 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» реструктуризація зобов`язань, передбачених договором, здійснюється за заявою, що подається кредитору позичальником (особою, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або його представником (за законом або за наявності довіреності на вчинення таких дій) особисто або надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення протягом трьох місяців з дня набрання чинності цим пунктом.

У разі пропуску позичальником строків, зазначених у цьому підпункті, кредитор звільняється від обов`язку проведення реструктуризації зобов`язань за іпотечним кредитом на умовах, визначених цим пунктом.

Аналіз наведених правових норм, дає підстави для висновку, що за наявності передбачених пунктом 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» обставин та за заявою відповідного змісту, із приєднаними до неї необхідними для цього документами, яка має бути подана позичальником упродовж трьох місяців з дня набрання чинності цим пунктом, позикодавцем банком проводиться реструктуризація заборгованості за кредитним договором, наданим в іноземній валюті, виконання зобов`язань за яким забезпечено предметом іпотеки, що використовується позичальником для постійного проживання, та за відсутності у нього іншого житлового нерухомого майна.

Враховуючи наведене, а також ті обставини, що позивачем ОСОБА_1 заява належної форми про проведення реструктуризації за кредитною заборгованістю була подана відповідачу банку 22 липня 2022 року, про що свідчить реєстраційний номер та дата її отримання установою банку за місцем проживання позичальника, і ці обставини не спростовані відповідачем належними та допустимими доказами, колегія суддів дійшла висновку, що відмова позивачу банком у проведенні реструктуризації у зв`язку із пропущенням трьохмісячного строку звернення із такою заявою з часу набрання законної сили змін до Закону України «Про споживче кредитування» є незаконною, а тому право останньої на розгляд її заяви банком - кредитодавцем підлягає захисту.

Разом із тим, ухвалюючи рішення про визнання незаконною відмови банку у реструктуризації боргу та зобов`язуючи відповідача за заявою позивача провести реструктуризацію її заборгованості перед банком згідно пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», судом першої інстанції не було враховано ту обставину, що безпосередньо питання відповідачем про саму реструктуризацію боргу по суті не розглядалося, а тому зобов`язання відповідача провести зазначену вище дію, на думку колегії суддів, є передчасним і не відповідає встановленим обставинам справи.

Отже, оскаржуване відповідачем рішення прийняте судом з неповним з`ясуванням обставин справи, а зроблені ним висновки не відповідають встановленим обставинам справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції як таке, що прийняте з неповним з`ясуванням обставин справи, порушенням норм процесуального права і як наслідок неправильним застосуванням норм матеріального права, в силу вимог ст. 376 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення, яким позов ОСОБА_1 в частині визнання незаконною бездіяльності АТ КБ «Приватбанк» щодо розгляду її заяви про реструктуризацію боргу слід задовольнити, зобов`язавши АТ КБ «Приватбанк» розглянути заяву ОСОБА_1 від 22 липня 2021 року про реструктуризацію боргу за договором позики від 20 грудня 2006 року

Керуючись статтями 374, 376, 381 - 384, 389-390 ЦПК України суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу відповідача Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Ратнівського районного суду Волинської області від 27 квітня 2022 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про зобов`язання провести реструктуризацію боргу за договором позики задовольнити частково.

Визнати незаконною бездіяльність Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» щодо розгляду заяви ОСОБА_1 про реструктуризацію боргу та зобов`язати Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» розглянути заяву ОСОБА_1 від 22 липня 2021 року про реструктуризацію боргу за договором позики від 20 грудня 2006 року.

У задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про зобов`язання провести реструктуризацію боргу за договором відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку упродовж тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді