КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи № 824/309/21
провадження № 22-ск/824/14/2022
У Х В А Л А

іменем України

30 травня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі головуючого судді Яворського М.А. при секретарі Владіміровій О.К., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву Акціонерного товариства «Олайнфарм», подану представником Альошиним Олегом Юрійовичем, про скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 29 вересня 2021 року у справі №129/2020 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОЛФА» (Україна, Київ) до Акціонерного товариства «Олайнфарм» (Латвійська Республіка, м. Олайне) про стягнення збитків, -

ВСТАНОВИВ:

28 грудня 2021 року до Київського апеляційного суду від АТ «Олайнфарм» надійшла заява про скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 29 вересня 2021 року у справі №129/2020 за позовом ТОВ «ОЛФА» (Україна, Київ) до АТ «Олайнфарм» (Латвійська Республіка, м. Олайне) про стягнення збитків.

Заяву обґрунтовано тим, що 18 грудня 2014 року між АТ «Олайнфарм» та ТОВ «ОЛФА» було укладено договір купівлі-продажу товару № 1-2014-29/160, строк дії якого до 31 грудня 2019 року із можливістю автоматичного продовження на кожен наступний рік на таких же умовах, якщо жодна сторона письмово не повідомить іншу за 30 календарних днів до дати закінчення строку його дії про бажання розірвати договір.

Вказано, що відповідно до вказаного договору АТ «Олайнфарм» здійснювало продаж і постачання на адресу ТОВ «ОЛФА» лікарських засобів (препаратів), виробів медичного призначення та біологічно активних добавок, а ТОВ «ОЛФА» зобов`язувалось оплачувати товар відповідно до умов договору. Номенклатура та ціни товару визначались сторонами щорічно шляхом затвердження специфікацій на відповідний рік.

Також заявник вказує, що відповідно до договору № 1-2014-29/160 від 18 грудня 2014 року усі суперечки, розбіжності чи вимоги, що виникають за цим договором або у зв`язку з ним, у тому числі щодо його тлумачення, виконання, порушення, припинення чи недійсності, підлягають вирішенню у Міжнародному комерційному арбітражному суді при Торгово-промисловій палаті України відповідно до його регламенту, російською мовою, у складі трьох арбітрів. До звернення в суд є обов`язковим пред`явлення претензії, відповідь на яку сторона-одержувач має дати протягом 30 календарних днів з моменту отримання.

Наприкінці 2019 року у зв`язку із тим, що строк договору добігав кінця, АТ «Олайнфарм» повідомило ТОВ «ОЛФА» про своє небажання продовжувати договір на наступний рік на поточних умовах, а подальша співпраця можлива лише на умовах повної передплати замовленого товару або надання банківської гарантії, яка б забезпечувала з боку ТОВ «ОЛФА» своїх зобов`язань по оплаті товару. Сторони тривалий час перебували в процесі переговорів щодо умов співпраці на 2020 рік, однак так і не змогли досягти взаємоприйнятих домовленостей.

У зв`язку із відсутністю домовленостей про умови співпраці на 2020 рік АТ «Олайнфарм» вважало, що договір припинив свою дію, проте ТОВ «ОЛФА» в січні-лютому 2020 року направило замовлення на поставку товару та АТ «Олайнфарм» не прийняло зазначені замовлення до виконання у зв`язку із відсутністю діючих договірних відносин між сторонами та погодженої специфікації.

01 квітня 2020 року на виконання доарбітражного порядку врегулювання спорів, який є обов`язковим відповідно до арбітражного застереження, ТОВ «ОЛФА» направило претензію на адресу АТ «Олайнфарм» та отримало відповідь із зазначенням про відсутність підстав для задоволення вимог претензії.

В подальшому, ТОВ «ОЛФА» звернулось до МКАС при ТПП України із позовом до АТ «Олайнфарм», у якому з урахуванням збільшення позовних вимог просило стягнути з відповідача штраф у розмірі 5 373 392,32 євро, компенсацію арбітражних витрат та стягнути з відповідача суми «чистого прибутку» в розмірі 2 664 324,22 євро.

Рішенням Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 29 вересня 2021 року було стягнуто з АТ «Олайнфарм» на користь ТОВ «ОЛФА» 113 202,44 євро штрафу за не постачання товару, 2 865 212 євро шкоди, завданої внаслідок порушення відповідачем договору, 1 105 407,31 грн та 4 991 євро відшкодування витрат, понесених позивачем у зв`язку з оплатою юридичних послуг, витрат експертів та інших витрат, 16 484,83 євро на відшкодування витрат на оплату арбітражного збору. Усього 1 105 407,31 грн та 2 999 890,27 євро. У задоволенні інших вимог відмовлено. Арбітражний збір у сумі 28 068,77 євро віднесено на позивача.

Представник АТ «Олайнфарм» Альошин О.Ю. не погоджується із вказаним арбітражним рішенням, з огляду на наступне.

Представник АТ «Олайнфарм» вказує, що при розгляді справи арбітражний суд припустився численних порушень, в тому числі, порушень фундаментальних принципів міжнародного арбітражного процесу. Зокрема :

- порушив принцип рівного ставлення до сторін через невиконання свого обов`язку надати відповідачу можливість викладення своєї позиції стосовно експертних висновків, що надані позивачем ТОВ «ОЛФА». Крім того, повністю позбавив АТ «Олайнфарм» можливості надати пояснення щодо природи та розміру присуджених збитків, чим порушив принцип диспозитивності та змагальності сторін арбітражного процесу. Ці грубі порушення не відповідають арбітражній процедурі, погодженій сторонами, що є підставою для скасування арбітражного рішення на підставі абзацу «г» пункту 1 частини 2 статті 459 ЦПК України;

- арбітражний суд вийшов за межі своєї компетенції при розгляді справи, а відтак рішення містить постанови з питань, що виходять за межі арбітражної угоди, що є підставою для скасування рішення на підставі абзацу «в» пункту 1 частини 2 статті 459 ЦПК України;

- арбітражне рішення суперечить публічному порядку України, що є підставою для скасування Арбітражного рішення на підставі абзацу «б» пункту 2 частини 2 статті 459 ЦПК України. Вказано, що арбітражне рішення порушує публічний порядок України через те, що було отримане шляхом обману з боку позивача арбітражного суду і відповідача щодо фінансового стану позивача, оскільки позивач не надав суду інформації про те, що ТОВ «ОЛФА» придбало за договором уступки право вимоги у ТОВ «Інтеграл-П» прав вимоги на суму 158 466 758,73 грн до ТОВ «Київвисотбуд», яке 11 березня 2015 року було визнано банкрутом. Вказано, що у зв`язку із вказаною оборудкою у ТОВ «ОЛФА» виникла заборгованість перед ТОВ «Інтеграл-П» 158 466 758,73 грн. АТ «Олайнфарм» вважає, що якби суд знав про наявність вказаної заборгованості, то це б мало суттєвий вплив на арбітражне рішення щодо того чи було б визнано дію договору продовженою на 2020 рік і можливо б призвело до відмови в присудженні збитків на користь позивача.

Враховуючи наведене в заяві, представник АТ «Олайнфарм» - Альошин О.Ю. просить скасувати рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 29 вересня 2021 року, винесеного у складі головуючого арбітра ОСОБА_3 та арбітрів ОСОБА_1 та ОСОБА_4 у справі №129/2020. Судові витрати покласти на ТОВ «ОЛФА».

24 січня 2022 року на адресу апеляційного суду надійшли заперечення від ТОВ «ОЛФА» на заяву АТ «Олайнфарм»про скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 29 вересня 2021 року у справі №129/2020 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОЛФА» (Україна, Київ) до Акціонерного товариства «Олайнфарм» (Латвійська Республіка, м. Олайне).

Подані заперечення мотивовані тим, що частина доводів АТ «Олайнфарм» в заяві про скасування рішення арбітражного суду зводиться до незгоди із вказаним рішенням по суті спору (наприклад стосовно розрахунку та розміру збитків). Зазначено, що питання, які були предметом доказування в ході арбітражної справи (в тому числі про спосіб розрахунку збитків та їх розмір) - це питання матеріального права та оцінки доказів, які були вирішені арбітражним судом і які Київський апеляційний суд не має повноважень переглядати.

Крім того, в запереченнях також зазначається, що оцінка доказів здійснюється арбітрами за їхнім внутрішнім переконанням. Арбітражний суд мав абсолютне право самостійно визначити достатність та допустимість доказів за власним переконанням в арбітражній справі. Також серед підстав для скасування арбітражного рішення відсутня така підстава його скасування, як неподання доказів стороною або порушення порядку подання доказів арбітражному суду.

ТОВ «ОЛФА» в своїх запереченнях також акцентує увагу, що АТ «Олайнфарм» не пояснила як прийняття чи не прийняття певних доказів арбітражним судом у комерційному арбітражному спорі може посягати на основи правопорядку України. Просто незгода АТ «Олайнфарм» з арбітражним рішенням не може вважатися порушенням публічного порядку.

Щодо доводів АТ «Олайнфарм» про те, що останні не мали змоги викласти свою позицію щодо експертних висновків Крестон, то ТОВ «ОЛФА» зазначає, що АТ «Олайнфарм» повною мірою скористалось можливістю викласти свою позицію щодо всіх питань, які були предметом розгляду в арбітражній справі (було подано заяву щодо допустимості висновків Крестон від 15 січня 2021 року й арбітражний суд після розгляду вказаної заяви вирішив питання щодо допустимості вказаних висновків як доказу в арбітражній справі у своєму процесуальному рішення - ухвалі від 05 лютого 2021 року).

Крім того вказано, що АТ «Олайнфарм» надав арбітражному суду висновок експерта Федосеєнка М.А., спрямований на спростування висновків Крестон. У Додатку 2 до Висновку ОСОБА_2 під назвою «Коментарі до Висновків Крестон» міститься детальний аналіз вибіркових положень висновків Крестон, які на думку АТ «Олайнфарм», мають значення для викладу правової позиції. Відсутність аналізу у висновку ОСОБА_2 щодо питання застосованої маржі - це ризик, який прийняв на себе АТ «Олайнфарм», коли не включили питання про застосовну маржу до кола питань для аналізу їх експертом по збиткам.

Також АТ «Олайнфарм» мав змогу допитувати експерта Крестон у присутності арбітражного суду, ставити свої питання та коментувати надані експертом відповіді як усно під час слухання, так і в поясненнях за результатом слухання.

ТОВ «ОЛФА» також зазначає, що АТ «Олайнфарм» безпідставно заявляє про те, що було порушено порядок доарбітражного врегулювання спору щодо поданої заяви про збільшення позовних вимог до МКАС.

ТОВ «ОЛФА» зазначає, що відповідно до ч.1 ст. 51 Регламенту МКАС передбачено, що під час арбітражного розгляду до закінчення слухання справи без необґрунтованої затримки: позивач може змінити та/або доповнити свої позовні вимоги за умови, що таким чином змінені та/або доповнена вимога, як і раніше, охоплюється арбітражною угодою сторін, а також відмовитися від заявленого позову повністю або частково.

Таким чином, на думку ТОВ «ОЛФА», вищенаведене положення не передбачає необхідності проведення додаткового доарбітражного врегулювання у зв`язку зі зміною позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, ТОВ «ОЛФА» просило відмовити АТ «Олайнфарм» у задоволенні поданої заяви про скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 29 вересня 2021 року у справі №129/2020 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОЛФА» (Україна, Київ) до Акціонерного товариства «Олайнфарм» (Латвійська Республіка, м. Олайне).

При розгляді справи представник АТ «Олайнфарм» Альошин О.Ю. підтримав мотиви викладені в заяві про скасування рішення МКАС при ТПП від 29 вересня 2021 року та просив її задовольнити.

При цьому звернув увагу суду щодо порушення арбітражним судом фундаментальних принципів арбітражного судочинства. А саме позбавлення АТ «Олайнфарм» можливості ознайомитися із документами на підставі яких було виготовлено експертний висновок «Крестон». Не дивлячись на те, що заявнику було відмовлено ТОВ «Олфа» у надані даних документів, арбітражний суд їх не витребував, чим позбавив заявника права їх спростувати.

Вирішуючи спір по суті, та присуджуючи суму стягнення з АТ «Олайнфарм» арбітражний суд допустився порушення загального принципу судочинства, диспозитивності та вийшов за межі позивних вимог ТОВ «Олфа», присудивши суму стягнення 2865212 Євро, при тому, що позивач у своїй заяві просив стягнути лише 2664324,22 Євро.

Також при вирішенні спору арбітражний суд вийшов за межі своєї компетенції, прийнявши до розгляду збільшені позовні вимоги при тому, що позивачем в порушенні п. 5.3 Договору №1-2014-29/160 від 18 грудня 2014 року було передбачено процедуру обов`язкового направлення претензії та надання іншою стороною протягом 30 днів відповіді на вказану претензію.

Крім того, заявник вважав, що ухвалене у справі рішення арбітражного суду порушує публічний порядку, оскільки було ухвалено на підстави прихованих позивачем фактів - фінансового стану позивача, який пов`язаний із не наданням суду інформації про те, що ТОВ «Олфа» придбало у ТОВ «Інтеграл-П» прав вимоги на суму 158466738,73 грн до ТОВ «Київвисотбуд», яке було визнано банкрутом 11 березня 2015 року. Приховування стороною вказаної інформації мало суттєвий вплив на арбітражне рішення та могло призвести до ухвалення судом зворотного рішення не на користь ТОВ «Олфа».

Враховуючи викладені обставини представник заявника Альошин О.Ю. просив подану заяву задовольнити та скасувати рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 29 вересня 2021 року у справі №129/2020.

Представники ТОВ «Олфа» Стеценко А.В., Дейнеко А.О. заперечили щодо мотивів, викладених у заяві ТОВ «Олайнфарм», та просили відмовити у її задоволенні, а рішення МКАС при ТПП залишити без змін.

Заперечуючи проти доводів викладених у заяві представники позивача у арбітражному спорі, зазначили, що рішення арбітражного суду ухвалено з дотриманням норм Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж», Регламенту МКАС при ТПП України, а також з дотриманням фундаментальних принципів судочинства.

Посилання заявника на порушення арбітражним судом загальних засад арбітражного судочинства в частині прийняття судом в якості доказу експертного висновку Крестон та не надання стороні можливості його спростування представники ТОВ «Олфа» вважають безпідставним, оскільки АТ «Олайнфарм» використало свої права на перевірку викладених в експертному висновку обставин шляхом подачі власного висновку експерта Федосеєнка М.А., а також мало можливість перевірки вказаного висновку шляхом допиту експертів, які викликалися на арбітражний розгляд справи. Більш того відповідно до положень ст. 26 та 27 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» заявник мав право заявити клопотання про сприяння у витребування доказів та в разі не згоди із висновком експертизи Крестон відповідно до положень ст. 55 Регламенту МКАС при ТПП заявити клопотання про призначення та проведення експертизи за ухвалою суду. Однак, сторона вказаних клопотань не заявляла.

Безпідставним на думку представників позивача є посилання на порушення арбітражним судом і принципу диспозитивності при визначенні суми стягнень, оскільки визначивши суму стягнень суд не вийшов за межі суми заявлених позовних вимог оскільки загальний розмір стягнень за позовом складав 8037716,54 Євро, а суд задовольнив вимоги лише на суму 2865212 Євро.

Необґрунтованим представники вважають і посилання заявника на вихід судом за межі своєї компетенції при прийнятті доповнень до позову без направлення попередньої претензії, оскільки суд діяв в межах повноважень визначених ч.1 ст. 51 Регламенту МКАС при ТПП України.

Неналежним також представники позивача вважають і посилання представника АТ «Олайнфарм» на те, що ухвалене у справі рішення арбітражного суду порушує публічний порядок, так як вказане рішення постановлено з дотриманням норм Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж», регламенту МКАС при ТПП України, а також з дотриманням норм Конституції України.

З урахуванням викладеного представники ТОВ просили відмовити у задоволенні заяви поданої представником АТ «Олайнфарм».

Вивчивши заяву, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали даної справи, а також матеріали справи №129/2020, надісланої Міжнародним комерційним арбітражним судом при Торгово-промисловій палаті України, суд дійшов висновку, що у задоволенні заяви АТ «Олайнфарм», поданої представником Альошиним О.Ю. про скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 29 вересня 2021 року у справі №129/2020 - слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.454 ЦПК України сторони мають право звернутися до суду із заявою про скасування рішення міжнародного комерційного арбітражу.

Відповідно до положень статті 459 ЦПК України рішення міжнародного комерційного арбітражу може бути скасоване судом лише у випадках, передбачених цією статтею, якщо інше не передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або Законом України «Про міжнародний комерційний арбітраж».

Рішення міжнародного комерційного арбітражу може бути скасовано у разі, якщо:

1) сторона, що подала заяву про скасування, надасть докази того, що:

а) одна із сторін в арбітражній угоді була недієздатною; або ця угода є недійсною за законом, якому сторони цю угоду підпорядкували, а в разі відсутності такої вказівки - за законом України; або

б) її не було належним чином повідомлено про призначення арбітра чи про арбітражний розгляд або з інших поважних причин вона не могла подати свої пояснення; або

в) рішення винесено щодо не передбаченого арбітражною угодою спору або такого, що не підпадає під її умови, або містить постанови з питань, що виходять за межі арбітражної угоди, проте якщо постанови з питань, які охоплюються арбітражною угодою, можуть бути відокремлені від тих, що не охоплюються такою угодою, то може бути скасована тільки та частина арбітражного рішення, яка містить постанови з питань, що не охоплюються арбітражною угодою; або

г) склад міжнародного комерційного арбітражу або арбітражна процедура не відповідали угоді сторін, якщо тільки така угода не суперечить закону, від якого сторони не можуть відступати, або, за відсутності такої угоди, не відповідали закону; або

2) суд визначить, що:

а) відповідно до закону спір, з огляду на його предмет, не може бути переданий на вирішення міжнародного комерційного арбітражу; або

б) арбітражне рішення суперечить публічному порядку України.

Відповідно до положень статті 34 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» арбітражне рішення може бути скасоване судом, зазначеним в пункті 2 статті 6, лише у разі, якщо: 1) сторона, що заявляє клопотання про скасування, подасть докази того, що: одна із сторін в арбітражній угоді, зазначеній у статті 7, була якоюсь мірою недієздатною; або ця угода є недійсною за законом, якому сторони цю угоду підпорядкували, а в разі відсутності такої вказівки - за законом України; або її не було належним чином повідомлено про призначення арбітра чи про арбітражний розгляд або з інших поважних причин вона не могла подати свої пояснення; або рішення винесено щодо не передбаченого арбітражною угодою спору або такого, що не підпадає під її умови, або містить постанови з питань, що виходять за межі арбітражної угоди, проте, якщо постанови з питань, які охоплюються арбітражною угодою, можуть бути відокремлені від тих, що не охоплюються такою угодою, то може бути скасована тільки та частина арбітражного рішення, яка містить постанови з питань, що не охоплюються арбітражною угодою; або склад третейського суду чи арбітражна процедура не відповідали угоді сторін, якщо тільки така угода не суперечить будь-якому положенню цього Закону, від якого сторони не можуть відступати, або, за відсутності такої угоди, не відповідали цьому Закону; або 2) суд визначить, що: об`єкт спору не може бути предметом арбітражного розгляду за законодавством України; або арбітражне рішення суперечить публічному порядку України.

Згідно із статтею 5 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» з питань, що регулюються цим Законом, ніяке судове втручання не повинно мати місця, крім як у випадках, коли воно передбачене в цьому Законі.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що перелік підстав для скасування рішення арбітражного суду є вичерпним.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 18 грудня 2014 року між AT «Олайнфарм» ( м. Олайне, Латвія), як продавець, і ТОВ «ОЛФА» (м. Київ, Україна), як покупець, було укладено договір купівлі-продажу товару № 1-2014-29/160, згідно з яким продавець продає і поставляє, а покупець купує товар згідно специфікацій, на умовах викладених в договорі (а.с.193-197, т.1).

Відповідно до положень пункту 5.3 вказаного договору купівлі-продажу товару № 1-2014-29/160 від 18 грудня 2014 року передбачено, що всі спори, що виникають за даним договором, підлягають вирішенню в Міжнародному комерційному арбітражному суді при Торгово-промисловій палаті України відповідно до його Регламенту, на російській мові, у складі трьох арбітрів. До звернення до суду є обов`язковим пред`явлення претензії, відповідь на яку сторона - отримувач повинна надати протягом 30 календарних днів з моменту отримання.

Рішенням Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 29 вересня 2021 року було стягнуто з АТ «Олайнфарм» на користь ТОВ «ОЛФА» 113 202,44 євро штрафу за не постачання товару, 2 865 212 євро шкоди, завданої внаслідок порушення відповідачем договору, 1 105 407,31 грн та 4 991 євро відшкодування витрат, понесених позивачем у зв`язку з оплатою юридичних послуг, витрат експертів та інших витрат, 16 484,83 євро на відшкодування витрат на оплату арбітражного збору. Усього 1 105 407,31 грн та 2 999 890,27 євро. У задоволенні інших вимог відмовлено. Арбітражний збір у сумі 28 068,77 євро віднесено на позивача (а.с.56-192, т.1).

Щодо доводів заявника АТ «Олайнфарм» про те, що арбітражне рішення суперечить публічному порядку України.

Відповідно до статті 28 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж», третейський суд вирішує спір згідно з такими нормами права, які сторони обрали як такі, що застосовуються до суті спору. Якщо в ньому не висловлено іншого наміру, будь-яке положення права або системи права будь-якої держави повинно тлумачитись як таке, що безпосередньо відсилає до матеріального права цієї держави, а не до її колізійних норм.

В разі відсутності якої-небудь вказівки сторін третейський суд застосовує право, визначене згідно з колізійними нормами, які він вважає застосовними. Третейський суд приймає рішення ex aequo et bono, або як «дружній посередник», лише в тому разі, коли сторони прямо уповноважили його на це. В усіх випадках третейський суд приймає рішення згідно з умовами угоди і з врахуванням торгових звичаїв, що стосуються даної угоди.

Відповідно до положень статті 12 Закону України «Про міжнародне приватне право» визначено, що норма права іноземної держави не застосовується у випадках, якщо її застосування призводить до наслідків, явно не сумісних з основами правопорядку (публічним порядком) України. У таких випадках застосовується право, яке має найбільш тісний зв`язок з правовідносинами, а якщо таке право визначити або застосувати неможливо, застосовується право України. У разі якщо суд розглядає спірні правовідносини на підставі домовленості сторін, публічний порядок цієї держави безпосередньо не зачіпається.

Так, АТ «Олайнфарм» посилається на те, що ТОВ «ОЛФА» не надав суду інформації про те, що ТОВ «ОЛФА» придбало за договором уступки право вимоги у ТОВ «Інтеграл-П» прав вимоги на суму 158 466 758,73 грн до ТОВ «Київвисотбуд», яке 11 березня 2015 року було визнано банкрутом. Вказано, що у зв`язку із вказаною оборудкою у ТОВ «ОЛФА» виникла заборгованість перед ТОВ «Інтеграл-П» 158 466 758,73 грн. АТ «Олайнфарм» вважає, що якби суд знав про наявність вказаної заборгованості, то це б мало суттєвий вплив на арбітражне рішення щодо того чи було б визнано дію договору продовженою на 2020 рік і можливо б призвело до відмови в присудженні збитків на користь позивача. Також вказано, що приховування позивачем факту кредиторської заборгованості і обставин її виникнення демонструє, що позивач діяв недобросовісно (в процесі ведення переговорів щодо можливості продовження строку дії договору ввело в оману АТ «Олайнфарм» щодо своєї фінансової спроможності виконувати зобов`язання за договором; наявність заборгованості не була відображена у наданих позивачем висновках ТОВ «Крестон Джі Сі Джі Едвайзорі»). Також зазначено, що арбітражне рішення прийнято на основі неповної і недостовірної інформації в результаті введення арбітражного суду в оману, що суперечить публічному порядку України.

Стаття 459 ЦПК України не містить визначення того, що розуміється під «публічним порядком».

Згідно з роз`ясненнями, викладеними в пункті 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 12 «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України», під публічним порядком розуміється правопорядок держави, визначальні принципи і засади, які становлять основу існуючого в ній ладу (стосуються її незалежності, цілісності, самостійності й недоторканості, основних конституційних прав, свобод, гарантій тощо).

Порушення публічного порядку може стосуватися основоположних принципів як матеріального, так і процесуального права.

Як порушення процесуального публічного порядку потрібно розуміти ті процесуальні порушення, допущені арбітражним судом, які є підставою для його скасування відповідно до пункту 1 частини другої статті 459 ЦПК України. Такі підстави для скасування рішення арбітражного суду можуть бути застосовані у тому разі, якщо сторона, яка подала заяву про скасування арбітражного рішення, обґрунтовує таку заяву цими доводами.

Натомість підстави для скасування рішення арбітражного суду відповідно до пункту 2 частини другої статті 459 ЦПК України підлягають перевірці судом ex officio.

У постанові Верховного Суду від 23 липня 2018 року у справі №796/3/2018 вказано, що під публічним порядком слід розуміти правопорядок держави, визначені принципи і засади, які становлять основу існуючого у ній ладу (стосуються її незалежності, цілісності, самостійності й недоторканості й основних конституційних прав, свобод, гарантій тощо). Міжнародний публічний порядок будь-якої країни включає фундаментальні принципи і засади правосуддя, моралі, які держава бажає захистити навіть тоді, коли це не має прямого стосунку до самої держави; правила, які забезпечують фундаментальні політичні, соціальні та економічні інтереси держави (правила про публічний порядок); обов`язок держави з дотримання своїх зобов`язань перед іншими державами та міжнародними організаціями. Це ті незмінні принципи, які виражають стабільність міжнародної системи: у тому числі суверенітет держави, невтручання у внутрішні справи держав, не порушення територіальної цілісності тощо.

Тобто правова концепція публічного порядку існує для того, щоб захистити державу від іноземних арбітражних рішень, які порушують діючі в державі фундаментальні принципи справедливості і правосуддя. Ці положення покликані встановити правовий бар`єр на шляху рішень, ухвалених всупереч кардинальним процесуальним і матеріально-правовим принципам, на яких тримається публічний і державний порядок.

У постанові Верховного Суду від 05 вересня 2018 року в справі №761/46285/16 вказано, що об`єктом застереження про публічний порядок є міжнародні приватноправові відносини, а предметом - незастосування іноземного права, яке обране для регулювання цивільно-правових відносин з іноземним елементом, якщо його застосування порушує публічний порядок держави. У цьому разі застереження про публічний порядок врегульовує самостійну сферу суспільних відносин, яка не залежить від сфери міждержавних відносин.

Враховуючи вищенаведене, посилання на порушення публічного порядку може мати місце тільки у випадках, коли виконання іноземного арбітражного рішення є несумісним з основами правопорядку держави.

Категорія публічного порядку застосовується не лише задля того, щоб захистити державу від таких іноземних арбітражних рішень, що порушують діючі в державі фундаментальні принципи справедливості і правосуддя у країні визнання та виконання таких рішень. Очевидне неправильне застосування арбітражним судом фундаментальних норм національного матеріального права чи грубе порушення норм процесуального права також може призвести до порушення публічного порядку України та підлягає оцінці національним судом під час оскарження в ньому рішення комерційного арбітражу, розташованого у тій самій країні.

Відповідно, рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України також підлягають оцінці судом на предмет порушення публічного порядку України.

Публічний порядок України може бути порушено таким рішенням Міжнародного комерційного арбітражного суду, під час постановлення якого істотно та очевидно порушено право на судовий захист. До таких порушень належать невідповідність рішення арбітражу виключній компетенції державного суду на вирішення такого спору або існує рішення національного суду у спорі між тими ж сторонами, про той самий предмет, з тих самих підстав, що і спір, який розглядається арбітражним судом.

Порушення публічного порядку матиме місце також у тих випадках, коли рішенням арбітражного суду порушено:

1. Засадничі, фундаментальні принципи (засади) українського права, у першу чергу конституційні, основи правопорядку в Україні, а також основні засади цивільного права.

Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (стаття 19 Конституції України).

Відповідно до статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є: неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно зі статтею 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є: 1) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 2) забезпечення доведеності вини; 3) змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; 4) підтримання публічного обвинувачення в суді прокурором; 5) забезпечення обвинуваченому права на захист; 6) гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 7) розумні строки розгляду справи судом; 8) забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення; 9) обов`язковість судового рішення.

2. Загальноприйняті принципи моралі, законні інтереси осіб, суспільства та держави.

3. Основоположні принципи та норми міжнародного права, у тому числі міжнародно-правові стандарти прав людини.

З врахуванням зазначеного можна зробити висновок, що публічний порядок - це публічно-правові відносини, які мають імперативний характер і визначають основи суспільного ладу держави.

Апеляційний суд звертає увагу, що заявник АТ «Олайнфарм» не надав до суду доказів на підтвердження того, що оскаржуване арбітражне рішення впливає на суспільні, економічні та соціальні основи діяльності держави Україна або таке рішення заподіє шкоду суверенітету чи безпеці держави Україна та, як наслідок, порушує публічний порядок України й стосується суттєвих основ правопорядку України.

Спірні правовідносини у межах розгляду справи ґрунтуються на домовленості сторін (на договірних засадах), зміст договору не свідчить про наявність факту застосування норми права іноземної держави, яка суперечить та вступає в колізію з чинним цивільним законодавством України, тому публічний порядок України в цьому випадку не зачіпається.

Виконання зазначеного арбітражного рішення також не суперечить публічному порядку України, її незалежності, цілісності, самостійності та недоторканості, конституційним правам, свободам, гарантіям, оскільки це рішення ухвалено виключно стосовно боржника як окремої юридичної особи та самостійного учасника господарського обороту, відповідно це рішення поширює свою дію тільки на боржника.

Заявник не довів, що арбітражне рішення впливає на суспільні, економічні та соціальні основи діяльності держави Україна або вказане рішення заподіє шкоду суверенітету чи безпеці держави Україна.

У зв`язку з наведеним апеляційний суд дійшов висновку, що порушення публічного порядку України ex officio не встановлено, заявник також не довів твердження, що оскаржуваним рішенням арбітражного суду порушено публічний порядок України. Обґрунтування заявника щодо порушення арбітражним рішенням публічного порядку України зводиться до незгоди з правильністю вирішення спору по суті, а тому з вказаної заявником підстави слід відмовити у задоволенні заяви про скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 29 вересня 2021 року у справі №129/2020.

Щодо доводів заявника АТ «Олайнфарм» про те, що йому не було надано змоги подати свої пояснення по суті справи.

Відповідно до статті 18 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж" та частини першої статті 36 Регламенту до сторін повинно бути рівне ставлення, і кожній стороні повинні бути надані всі можливості для викладу своєї позиції. Арбітражний розгляд здійснюється на засадах диспозитивності, змагальності та рівності сторін. До сторін має бути рівне ставлення, і кожній стороні мають бути надані усі можливості для викладення своєї позиції.

Так, АТ «Олайнфарм» зазначає, що оскаржуване рішення арбітражного суду базується на наданому позивачем висновку ТОВ «Крестон Джі Сі Джі Едвайзорі» про розмір завданих збитків, які виникли у зв`язку із припиненням поставок товару по договору в 2020 році.

Вказано, що висновки ТОВ «Крестон Джі Сі Джі Едвайзорі» були ключовим доказом у справі, на який покладався позивач з метою доведення розміру збитків та наявності причинно-наслідкового зв`язку між заявленими збитками і припиненням поставок товару по договору в 2020 році. Як зазначено у висновку ТОВ «Крестон Джі Сі Джі Едвайзорі» для цілей експертного дослідження і підготовки експертних висновків експерти ТОВ «Крестон Джі Сі Джі Едвайзорі» вивчали та аналізували, серед іншого, наступні документи, інформацію в електронні дані, надані ТОВ «ОЛФА» експертам: копія основної бази даних бухгалтерського обліку компанії, в якій відображені дані бухгалтерського обліку ТОВ «ОЛФА»; договори ТОВ «ОЛФА» з контрагентами; «розшифровки», надані експертам керівництвом ТОВ «ОЛФА» стосовні товарів, реалізованих ТОВ «ОЛФА» оптом та в роздріб, включаючи товари, отримані ТОВ «ОЛФА» на підставі договору; письмові пояснення та аналітичні дані керівництва ТОВ «ОЛФА».

АТ «Олайнфарм» зазначає, що жодного з документів, на яких ґрунтується висновок ТОВ «Крестон Джі Сі Джі Едвайзорі», позивачем не було долучено у якості додатків до вказаного висновку й зазначені документи також були відсутні в матеріалах справи.

У зв`язку із вказаними обставинами, АТ «Олайнфарм» вважає, що не мало змоги надати свої пояснення по суті справи.

Відповідно до положень статті 19 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» за умови дотримання положень цього Закону сторони можуть на свій розсуд домовитись про процедуру розгляду справи третейським судом.

В разі відсутності такої угоди третейський суд може з дотриманням положень цього Закону вести арбітражний розгляд таким чином, який він вважає належним. Повноваження, надані третейському суду, включають повноваження на визначення допустимості, належності, істотності та значущості будь-якого доказу.

Відповідно до статті 52 Регламенту Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України кожна зі сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Будь-яка зі сторін надає всі наявні у її розпорядженні документи та/або інші докази, на які вона посилається, включаючи офіційні документи та документи з відкритих джерел, за винятком документів, вже поданих іншою стороною.

Оцінка доказів здійснюється арбітрами за їхнім внутрішнім переконанням.

Склад Арбітражного суду визначає допустимість, належність, достовірність та значимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Жодні докази не мають для складу Арбітражного суду заздалегідь встановленої сили.

Склад Арбітражного суду може не взяти до уваги запропоновані йому сторонами документи, якщо визнає, що вони не мають доказової сили або не стосуються справи, або відмовитися приймати докази, які подані із запізненням, якщо констатує, що сторона не подала їх раніше без поважних причин і їх прийняття істотно затягне розгляд справи.

Неподання будь-якою стороною документів та/або інших доказів не перешкоджає складу Арбітражного суду продовжити арбітражний розгляд і винести рішення щодо суті спору на підставі наявних у справі доказів.

Враховуючи положення закону, арбітражний суд має право визначати допустимість, належність, достовірність та значимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Київський апеляційний суд сприймає критично доводи заявника в частині того, що рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 29 вересня 2021 року у справі №129/2020 має бути скасовано з підстав того, що АТ «Олайнфарм» не було надано змоги подати свої пояснення по суті справи, оскільки вказане спростовується матеріалами справи.

Дослідивши матеріали справи, апеляційним судом було встановлено, що АТ «Олайнфарм» брало активну участь у розгляді даної справи в арбітражному суді, надавало свої пояснення по суті спору.

Крім того, в матеріалах справи міститься експертний висновок Київської школи економіки, виконаний ОСОБА_2 на замовлення АТ «Олайнфарм», відповідно до якого одним із додатків значиться Додаток 2 - Коментарі до Висновків Крестон. Як вбачається із вказаного додатку ОСОБА_2 надав відповідні коментарі та висновки щодо експертного висновку ТОВ «Крестон Джі Сі Джі Едвайзорі».

Вказане свідчить про те, що сторона АТ «Олайнфарм» скористалась своїм правом надати пояснення щодо поданих ТОВ «ОЛФА» доказів, зокрема, щодо експертного висновку ТОВ «Крестон Джі Сі Джі Едвайзорі».

Крім того, воцінці цієї підстави для скасування рішення арбітражного суду Київський апеляційний суд застосовує аналіз частини другої статті 459 ЦПК України та частини другої статті 34 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж», які містять вичерпний перелік підстав для скасування арбітражного рішення.

Серед підстав скасування арбітражного рішення така підстава його скасування, як порушення порядку подання доказів арбітражному суду, відсутня.

Крім того суд враховує, що заявник як сторона у арбітражному спорі, вважаючи наданні ТОВ «Олфа» докази - експертний висновок ТОВ «Крестон Джі Сі Джі Едвайзорі»неналежними, скористалася своїм правом на його спростування, надавши експертний висновок Київської школи економіки, виконаний ОСОБА_2 та не була позбавлена права визначеного ст. 27 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» щодо витребування доказів необхідних для об`єктивного розгляду справи, а також у порядку визначеному ст. 55 Регламенту МКАС при ТПП України заявляти клопотання про призначення експертів за ухвалою арбітражного суду, однак таких дій не вчиняла, тому посилання заявника на порушення арбітражним судом положень ст. 18 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» щодо рівного ставлення до сторін є безпідставним.

Апеляційний суд враховує, що прийняття арбітражним судом доказів не порушило основні засади правосуддя, закріплені у статті 129 Конституції України. Заявник не довів, що такі процесуальні дії арбітражного суду призвели до порушення його прав на рівність перед судом, змагальність та гласність судового розгляду справи арбітражем.

У зв`язку із наведеним такі доводи заявника щодо порушення під час розгляду справи Регламенту Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України щодо рівності сторін не можуть бути враховані апеляційним судом як підстава для скасування арбітражного рішення.

Київський апеляційний суд наголошує, що суд під час розгляду заяви про скасування арбітражного рішення не здійснює розгляд справи, яка перебувала на розгляді у міжнародному арбітражу, не відбувається оцінка такого рішення на предмет правильності застосування норм матеріального права, а суд лише здійснює перевірку на відповідність арбітражного рішення тим основним вимогам, які передбачені у ЦПК України та Законі України «Про міжнародний комерційний арбітраж», а також з`ясування обставин наявності чи відсутності порушення публічного порядку України.

Щодо доводів заявника АТ «Олайнфарм» про невідповідність арбітражної процедури угоді сторін та вимогам закону (не дотримано доарбітражного врегулювання спору).

Так, відповідно до положень пункту 5.3 вказаного договору купівлі-продажу товару № 1-2014-29/160 від 18 грудня 2014 року передбачено, що всі спори, що виникають за даним договором, підлягають вирішенню в Міжнародному комерційному арбітражному суді при Торгово-промисловій палаті України відповідно до його Регламенту, на російській мові, у складі трьох арбітрів. До звернення до суду є обов`язковим пред`явлення претензії, відповідь на яку сторона - отримувач повинна надати протягом 30 календарних днів з моменту отримання.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, щоТОВ «ОЛФА» 01 квітня 2020 року направило АТ «Олайнфарм» претензію, відповідно до якої описувало свої вимоги на підставі укладеного договору купівлі-продажу товару № 1-2014-29/160 від 18 грудня 2014 року. З тексту вказаної претензії вбачається, що ТОВ «ОЛФА» вимагало від АТ «Олайнфарм» негайно :

1. здійснити постачання товару згідно із замовленнями (замовлення від 06 січня 2020 року, замовлення від 07 лютого 2020 року, а також замовлення від 21 лютого 2020 року), виконавши свої зобов`язання за договором в натурі;

2. сплатити штраф за порушення строків постачання в розмірі 0,5% від вартості непоставленого в строк товару за кожен день прострочення, як передбачено у пункті 3.5 Договору: для замовлення від 06 січня 29020 року - починаючи з 15 січня 2020 року, для замовлення від 07 лютого 2020 року - починаючи з 18 лютого 2020 року, для замовлення від 21 лютого 2020 року - починаючи з 03 березня 2020 року. Станом на дату цієї претензії розмір штрафу за замовленнями становить 1 984 224,72 євро;

3. компенсувати збитки, заподіяні відсутністю постачання товару відповідно до замовлень, а саме: упущену вигоду в розмірі щонайменше 513 232,32 євро та операційні витрати в розмірі щонайменше 234 473,71 євро.

Також вказано, що ТОВ «ОЛФА» залишає за собою право уточнити та/або доповнити зазначений вище перелік вимог до АТ «Олайнфарм».

ТОВ «ОЛФА» ініціювало розгляд справи в МКАС при Торгово-промисловій палаті України 26 травня 2020 року. Відповідно до поданої позовної заяви ТОВ «ОЛФА» просило :

1. стягнути з АТ «Олайнфарм» на користь ТОВ «ОЛФА» передбачений пунктом 3.5. Договору №1 штраф за порушення строків постачання в розмірі 0,5% від вартості непоставленого в строк товару за кожен день прострочення: для замовлення №1 - в розмірі 324 801,84 євро, для замовлення №2 - в розмірі 554 961,76 євро, для замовлення №3 - в розмірі 4 493 628,72 євро, що разом становить 5 373 392,32 євро;

2. стягнути з АТ «Олайнфарм» на користь ТОВ «ОЛФА» арбітражний збір та витрати, пов`язані з даним арбітражним розглядом.

Крім того, у позовній заяві ТОВ «ОЛФА» зазначило, що залишає за собою право уточнити та/або доповнити зазначений вище перелік вимог.

В подальшому, як встановлено судом, ТОВ «ОЛФА» під час арбітражного розгляду подало заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якої просило стягнути з АТ «Олайнфарм» штраф у розмірі 5 373 392,32 євро відповідно до п.3.5. Договору №1 та збитки у розмірі 2 664 324,22 євро. Також заявлено вимогу про стягнення арбітражного збору та витрат, пов`язаних із цим арбітражним розглядом.

Київський апеляційний суд враховує, що відповідно до положень статті 51 Регламенту Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України передбачено, що у ході арбітражного розгляду до завершення слухання справи без невиправданої затримки позивач може змінити та/або доповнити свої позовні вимоги за умови, що таким чином змінені та/або доповнені вимоги як і раніше охоплюються арбітражною угодою сторін, а також відмовитися від заявленого позову повністю або частково.

У разі збільшення розміру та/або доповнення позовних вимог позивач зобов`язаний сплатити додаткову суму в покриття арбітражного збору, виходячи зі збільшеного розміру позовних вимог та/або їхнього доповнення. При невиконанні цього положення заява про збільшення розміру або доповнення позовних вимог залишається без розгляду.

Відповідно до положень статті 4 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» сторона, яка знає про те, що яке-небудь положення цього Закону, від якого сторони можуть відступати, або яка-небудь вимога, згідно з арбітражною угодою, не були дотримані, і проте продовжує брати участь у арбітражному провадженні, не заявивши заперечень проти такого недотримування без невиправданої затримки, а якщо для цього передбачено будь-який строк, то протягом цього строку вважається такою, що відмовилась від свого права на заперечення.

Вказане вище положення узгоджується із положеннями статті 44 Регламенту Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України, де передбачено, що якщо сторона не заявляє у передбачений строк або якщо такий строк не встановлений, то без невиправданої затримки, заперечення щодо недотримання під час арбітражного розгляду, який відбувся у МКАС, будь-якого положення цього Регламенту, арбітражної угоди або застосовуваних норм законодавства про міжнародний комерційний арбітраж, від яких сторони можуть відступати, вона вважається такою, що відмовилася від свого права на заперечення.

Судом встановлено, що 25 серпня 2020 року АТ «Олайнфарм» було подано відповідь на заяву про збільшення позовних вимог, зі змісту якої вбачається, що АТ «Олайнфарм» не висловлював будь-яких зауважень чи заперечень щодо порушення доарбітражного порядку вирішення спору, а також компетенції арбітражного суду розглядати збільшені позовні вимоги. Таким чином, посилання АТ «Олайнфарм» на порушення доарбітражного порядку вирішення спору як на підставу для скасування арбітражного рішення є необґрунтованим.

Крім того, системний аналіз вказаних вище положень законодавства свідчить про те, що ТОВ «ОЛФА» не було зобов`язано повторно звертатись до АТ «Олайнфарм» із претензію щодо уточнених своїх позовних вимог, оскільки справа вже була в арбітражному суді й ТОВ «ОЛФА» скористалось своїм правом та подало заяву про збільшення (уточнення) позовних вимог безпосередньо вже до арбітражного суду.

Також із матеріалів справи не було встановлено, що заява про збільшення розміру або доповнення позовних вимог залишалася без розгляду.

Необґрунтованим суд вважає і доводи заявника про порушення арбітражним судом принципу диспозитивності при вирішенні арбітражного спору та стягнення суми збитків у розмірі 2865212 Євро при тому, що позивачем було заявлено вимоги в розмірі 2664324,22 Євро, оскільки із матеріалів справи вбачається, що загальний розмір позовних вимог заявлених ТОВ «Олфа» складав 8037716,54 Євро, і суд здійснюючи розрахунок відповідного розміру збитків визначив їх розмір в межах загальних позовних вимог.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що доводи заявника АТ «Олайнфарм» про наявність підстав для скасування рішенняМіжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 29 вересня 2021 року у справі №129/2020 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОЛФА» (Україна, Київ) до Акціонерного товариства «Олайнфарм» (Латвійська Республіка, м. Олайне) про стягнення збитків - не знайшли свого підтвердження при розгляді справи, а тому вказана заява задоволенню не підлягає.

Судом також було встановлено, що відповідно до закону спір між сторонами, з огляду на його предмет, міг бути переданий на вирішення міжнародного комерційного арбітражу й визнання та виконання цього арбітражного рішення не суперечитиме публічному порядку України.

Таким чином, у задоволенні заяви АТ «Олайнфарм» про скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 29 вересня 2021 року у справі №129/2020 слід відмовити.

Керуючись ст.ст.23, 454 - 460 ЦПК України, Київський апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Акціонерного товариства «Олайнфарм», подану представником Альошиним Олегом Юрійовичем, про скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 29 вересня 2021 року у справі №129/2020 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОЛФА» (Україна, Київ) до Акціонерного товариства «Олайнфарм» (Латвійська Республіка, м. Олайне) про стягнення збитків - відмовити.

Рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 29 вересня 2021 року у справі №129/2020 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту ухвали шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до цього суду. У разі, якщо ухвала не буде оскаржена в апеляційному порядку учасниками справи, вона набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду набирає законної сили після перегляду справи судом апеляційної інстанції.

Мотивований текст ухвали виготовлено 31 травня 2022 року.

Суддя Київського

апеляційного суду М.А.Яворський