КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/9242/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2022 року місто Київ

справа № 372/4250/21

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Левенця Б.Б.

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 08 лютого 2022 року, ухвалене під головуванням судді Тиханського О.Б., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Обухівський міськрайонний відділ Державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про зміну способу та розміру стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив:

змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються з нього на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частини від всіх видів доходу щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, які стягуються на підставі рішення Обухівського районного суду Київської області від 28 серпня 2015 року та визначити спосіб стягнення з нього аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі одного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати подачі даної позовної заяви шляхом внесення аліментів на особовий рахунок ОСОБА_5 , який відкритий у відділенні Державного ощадного банку України.

В обґрунтування вимог посилався на те, що рішенням Обухівського районного суду Київської області від 28 серпня 2015 року стягнуто з нього аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частини від всіх видів доходу щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22 червня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

Вказував, що 21 вересня 2019 року він уклав шлюб з ОСОБА_6 , від якого у них народився син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зазначав, що станом на день звернення до суду з даним позовом на його утриманні перебувають: син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дружина ОСОБА_7 та син ОСОБА_5 від першого шлюбу.

Посилався на те, що у зв`язку з тим, що він не має офіційного місця роботи та заробітної плати, Обухівський міськрайонний ВДВС щомісячно стягує з нього 1/4 частину від середньої заробітної плати по Київській області, що згідно інформації Мінфіну в середньому складає 14678,00 грн. : 4 = 3669,50 грн.

Вказував, що з 01 липня 2021 року, як передбачено Законом України«Про Державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум для дітей від 6 до 18 років складає 2510 грн.

Зазначав, що відповідно до чинного законодавства гарантований мінімальний розмір аліментів становить 50% від прожиткового мінімуму, таким чином, для дітей віком від 6 до 18 років мінімальні виплати складатимуть 1255 грн.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 08 лютого 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального і порушення норм процесуального права, неповне з'ясування судом обставин справи, просив скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким його позов задовольнити.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилався на те, що судом першої інстанції не було враховано, що на момент звернення до Обухівського районного суду з позовною заявою про зменшення розміру аліментів на його утриманні знаходяться: син ОСОБА_1 , дружина ОСОБА_7 , яка зараз перебуває у декретній відпустці та безпосередньо син від першого шлюбу ОСОБА_5 .

Вказував, що на момент звернення до суду він офіційно не працює, на що суд першої інстанції уваги не звернув.

Зазначав, що він постійно несе додаткові витрати на утримання сина ОСОБА_5 окрім аліментів, а саме за останній час він придбав велосипед, мобільний телефон, також за його кошти вони їздили з сином ОСОБА_8 до Єгипту на відпочинок,а тому додаткові витрати батька є суттєвими.

Посилався на те, що доводи відповідача щодо погіршення її матеріального стану є безпідставними.

28 листопада 2022 року від відповідача до апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому остання вказувала на те, що скарга є необґрунтованою, а її доводи не спростовують висновків суду першої інстанції, просила рішення суду залишити без змін, а скаргу без задоволення.

У порядку ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Тому розгляд справи здійснюється без виклику сторін в порядку письмового провадження

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст.367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з недоведеності позовних вимог та не встановлення умов, які могли б бути підставою згідно з ч.1 ст.192 СК України для зміни (зменшення) розміру аліментів.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

У частині першій статті 3 Конвенції Організації Об'єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частинами першою та другою статті 27 Конвенції встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 51 Конституції України та статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст.8 Закону України від 26 квітня 2001 року №2402-ІІІ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України

Згідно з ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Стаття 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Частина 1статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

За змістом даної норми СК України зміна розміру аліментів у бік зменшення можлива у випадку такої зміни матеріального чи сімейного стану платника, в результаті якого у нього погіршився матеріальний стан, наприклад зменшився дохід чи такий взагалі відсутній, або у нього з'явився додатковий обов'язок утримання інших осіб (неповнолітніх, непрацездатних), тощо.

Згідно з роз`ясненнями, які виклачені у п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Аналіз вказаних норм права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: зміни і сімейного, і матеріального стану. Однак зміна сімейного стану є самостійною, не залежної від зміни матеріального стану, підставою для зміни розміру аліментів.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі №6-143цс13.

Звертаючись до суду з позовом, позивач, як на підставу для зменшення розміру аліментів, посилався на те, що з часу призначення аліментів у нього змінився майновий стан оскільки на його утриманні перебувають син від другого шлюбу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дружина ОСОБА_7 , яка знаходиться в декретній відпустці. Вказував, що оскільки він не має офіційного місця роботи та заробітної плати Обухівський міськрайонний ВДВС щомісячно стягує з нього 1/4 частину від середньої заробітної плати по Київській області, що в середньому складає 3669,50 грн. Зазначав, що середньомісячний розмір аліментів, які він сплачував на утримання сина складає - 2575,70 грн., а з 01 липня 2021 року, як передбачено Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум для дітей від 6 до 18 років складає - 2510,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач та відповідач з 23 листопада 2007 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Обухівського районного суду Київської області 10 вересня 2014 року.

Від спільного шлюбу сторони мають сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 28 серпня 2015 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22 червня 2015 року до досягнення дитиною повноліття.

З матеріалів справи вбачається, що 21 вересня 2019 року ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з ОСОБА_6 , від якого вони мають сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Частиною 2 статті 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до частини 3 вищезазначеної статті суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Згідно з ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» визначено у 2021 році прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з 01 січня - 2395 грн., з 01 липня - 2510 грн., з 01 грудня - 2618 грн.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» визначено, що розмір прожиткового мінімуму на дітей віком від 6 до 18 років: з 01 січня - 2618 грн., з 01 липня - 2744 грн., з 01 грудня - 2833 грн.

Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч.5, 6 ст.81 ЦПК України).

Доказів того, що у ОСОБА_1 змінився матеріальний стан з часу ухвалення рішення Обухівського районного суду Київської області від 28 серпня 2015 року, позивачем надано не було.

Наявність у позивача дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 він другого шлюбу, не свідчить про погіршення матеріального стану позивача.

Аналогічний за змістом висновок викладено в постановах Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі №760/9783/18-ц, від 16 вересня 2020 року у справі №565/2071/19.

Слід зазначити, що діти, народжені в різних шлюбах від різних матерів, мають абсолютно рівні права на матеріальну допомогу.

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 21 липня 2021 року у справі №691/926/20.

Отже, суд першої інстанції, з урахуванням встановлених під час розгляду справи обставин, давши належну правову оцінку зібраним у справі доказам, дійшов вірного висновку про відсутність правових підстав згідно з ч.1 ст.192 СК України для зміни (зменшення) розміру аліментів.

Посилання позивача, як у позовній заяві, так і в апеляційній скарзі на те, що оскільки він не має офіційного місця роботи та заробітної плати Обухівський міськрайонний ВДВС щомісячно стягує з нього 1/4 частину від середньої заробітної плати по Київській області, що в середньому складає 3669,50 грн., при цьому з01 липня 2021 року, як передбачено Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум для дітей від 6 до 18 років складає - 2510,00 грн., колегія суддів відхиляє, оскільки вказане не є підставою у розумінні ч.1 ст.192 СК України для зменшення розміру аліментів.

Доводи апеляційної скарги про те, що на момент звернення до суду позивач офіційно не працює, на що суд першої інстанції уваги не звернув, колегія суддів вважає неспроможними, оскільки ОСОБА_1 є людиною працездатного віку, здоровий за станом здоров'я, а визначений судом першої інстанції у рішенні від 28 серпня 2015 року розмір аліментів - 1/4 частина від заробітку (доходу) ОСОБА_1 є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини ОСОБА_5 .

Посилання в апеляційні скарзі на те, що суд не зверну увагу, що позивач постійно несе додаткові витрати на утримання сина ОСОБА_5 окрім аліментів, а саме за останній час він придбав сину велосипед, мобільний телефон, також за його кошти вони їздили з сином ОСОБА_8 до Єгипту на відпочинок, а тому додаткові витрати батька є суттєвими, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки нормами чинного законодавства передбачено, що батьки зобов`язані брати участь у додаткових витратах на свою дитину.

Доводи позивача про те, що з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 11 липня 2022 року вбачається, що 10 липня 2021 року відповідач ОСОБА_2 та ОСОБА_9 придбали 3-ох кімнатну квартиру загальною вартістю 1 000 796,00 грн. та що ОСОБА_2 в мережі «Instagram» виставляє жіночі речі з метою їх продажу не мають правового значення для вирішення даної справи.

Аапеляційний суд враховує, що, як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain, серія A, № 303-A, §§ 29-30)). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaariv. Finland, № 49684/99, § 2)).

При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що зміна способу стягнення аліментів можлива лише за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом). ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів у частці від доходу останнього.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.268, 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 08 лютого 2022 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків зазначених в пункті 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий:

Судді: