Провадження № 22-ц/811/1588/22 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2022 року м. Львів

Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - судді Бойко С.М., суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В., розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 24 січня 2022 року в справі за позовом Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення,

в с т а н о в и в:

04.11.2021 року Львівське міське комунальне підприємство (далі - ЛМКП) «Львівтеплоенерго» звернулось до суду з позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з 01.01.2016 року по 30.04.2021 року в розмірі 6419,67 грн., інфляційні втрати в розмірі 1191,57 грн. та 3% річних у розмірі 405,22 грн., а всього: 8016,46 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що 06.08.2021 року ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова відмовлено у прийнятті заяви ЛМКП «Львівтеплоенерго» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 заборгованості за послуги з централізованого опалення в розмірі 6419,67 грн., інфляційних втрат у розмірі 1178,73 грн. та 3% річних у розмірі 388,86 грн. за період з 01.01.2016 року по 31.05.2021 року, а тому звернувся до суду із вказаним позовом.

Відповідачі зареєстровані та проживають у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , та є споживачами послуг, що надаються ЛМКП «Львівтеплоенерго», однак, надані послуги не оплачують.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 24 січня 2022 року позов задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ЛМКП «Львівтеплоенерго» 2185 грн. 04 коп. заборгованості за послуги з централізованого опалення за період з жовтня 2018 року по квітень 2021 року.

В задоволенні решти вимог відмовлено.

Стягнуто в рівних частках з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ЛМКП «Львівтеплоенерго» 2270 грн. судового збору.

Рішення оскаржила відповідач ОСОБА_1 , просить його скасувати в частині задоволених позовних вимог та в частині розподілу судових витрат і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ЛМКП «Львівтеплоенерго» відмовити повністю.

В апеляційній скарзі зазначає, що рішення в задоволеній частині є незаконним та необґрунтованим, висновки суду не відповідають обставинам справи, також судом неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права.

Встановивши, що в будинку АДРЕСА_2 дійсно не опалюється сходова клітка, оскільки прилади обігріву на сходовій клітці відсутні, суд, незважаючи на визнані позивачем обставини, дійшов висновку про стягнення нарахованої заборгованості за трирічний період, які передували зверненню до суду.

Зауважує, що в листі від 07.04.2016 року №8/10-507-16 Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України вказує на те, що у разі нездійснення заходів з утеплення місць загального користування, споживач не сплачує за опалення місць загального користування будинку, однак, суд не надав цьому доказу належної правової оцінки.

Звертає увагу, що Верховний Суд в постанові від 26 вересня 2018 року у справі №750/12850/16-ц зазначив, що обов`язок оплачувати надані послуги виникає лише у разі отримання споживачем певних послуг.

Окрім того, наголошує, що розрахунок заборгованості є неналежним доказом у справі, оскільки такий не містить інформації про методику отримання сум нарахувань, а тому перевірити його правильність неможливо.

Оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які належні, допустимі та достовірні докази надання позивачем послуг у спірний період та відсутній обґрунтований розрахунок їх вартості, то висновки суду не відповідають обставинам справи.

Зазначає, що суд першої інстанції неправильно застосував до спірних правовідносин положення ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст. 203, 530 ЦК України, позаяк, необхідно було застосувати положення ст.ст. 12, 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якими передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Якщо відсутні докази отримання ним теплової енергії, то і відсутні підстави для її оплати.

Також вважає, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права, зокрема, не враховано бажання відповідачки здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Крім того, задовольняючи частково позовні вимоги, суд не застосував принцип пропорційності при розподілі судових витрат, стягнувши їх з відповідачів в повному обсязі.

Відповідно до вимог ч.13 ст.7 та ч.1 ст.369 ЦПК України, справу розглянуто апеляційним судом без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 15.12.2022 року, є дата складення повного судового рішення - 15.12.2022 року.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_1 (власниця) та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (донька власниці), зареєстровані та проживають у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , що стверджується довідкою з місця проживання про склад сім`ї і реєстрації від 27.10.2021 року, виданою ЛМКП «Львівтеплоенерго».

У спірний період житловий будинок АДРЕСА_2 знаходився на балансі ЛКП «Збоїща-408» та об`єднаний вузлом обліку теплової енергії на опалення та гаряче водопостачання.

ЛМКП «Львівтеплоенерго» є теплопостачальною організацією, суб`єктом господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії.

У квартирі відповідачів у встановленому законом порядку влаштована система автономного теплопостачання, що стверджується розпорядженням Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради від 11.09.2006 року №1219, актом відключення квартири від внутрішньо будинкової системи ЦО і ГВП від 30.11.2006 року, затвердженим рішенням МВК від 21.12.2006 року.

За позицією ЛМКП «Львівтеплоенерго», відповідачі зобов`язані нести витрати на утримання місць загального користування в багатоквартирному будинку, в тому числі, й на їх опалення, власне, нарахування за яке становить предмет спірної заборгованості.

Як зазначав позивач, з 01.07.2014 року між сторонами вважається укладеним договір приєднання про надання послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води, відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

За особовим рахунком відповідачів № НОМЕР_1 за період з 01.01.2016 року по 30.04.2021 року утворилась заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення місць загального користування у розмірі 6419,67 грн. Крім того, відповідно до ст.625 ЦК України відповідачам нараховано інфляційні втрати в розмірі 1191,57 грн. та 3% річних у розмірі 405,22 грн.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив із того, що вимоги позивача про стягнення основної суми заборгованості підлягають задоволенню, як законні та обґрунтовані, проте, лише за період з жовтня 2018 року по квітень 2021 року в сумі 2185 грн. 04 коп., тобто в межах строку позовної давності.

Однак, погодитись з таким висновком суду не можна, з огляду на наступне.

Правовідносини, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг з теплопостачання між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, регулюються Законом України «Про теплопостачання», «Про житлово-комунальні послуги», а також Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21 липня 2005 року, чинною у спірний період.

До житлово-комунальних послуг належать, зокрема, комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами (пункт 2 частини 1 статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про теплопостачання», сфера теплопостачання - це сфера діяльності з виробництва, транспортування, постачання теплової енергії споживачам; постачання теплової енергії (теплопостачання) - господарська діяльність, пов`язана з наданням теплової енергії (теплоносія) споживачам за допомогою технічних засобів транспортування та розподілом теплової енергії на підставі договору.

Згідно зі статте 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору; індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Права та обов`язки виконавця комунальної послуги та споживача визначені зазначеним вище Законом.

Відповідно до ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються, зокрема, на комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкових територій.

Пунктом 4 ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що виконавцями послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності визначено суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії.

Згідно з п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний сплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог цього Кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч.6 ст.26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», договір про надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення з використанням внутрішньо будинкових систем, що укладається виконавцем із споживачем фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договір приєднання.

Відповідно до ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», власники (співвласники) приміщень у будівлі, в якій окремі приміщення є самостійними об`єктами нерухомого майна, у разі приєднання такого будинку (будівлі) до зовнішніх інженерних мереж або обладнання такого будинку (будівлі) системою автономного теплопостачання, автономного гарячого водопостачання, автономного водопостачання зобов`язані забезпечити оснащення належних їм приміщень вузлами розподільного обліку відповідно теплової енергії, гарячої води, питної води, крім випадків, передбачених частинами п`ятою - сьомою цієї статті.

Згідно з ч.1 ст.9 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», комерційний облік здійснюється вузлом (вузлами) комерційного обліку відповідної комунальної послуги, що забезпечує (забезпечують) загальний облік її споживання, згідно з показаннями його (їх) засобів вимірювальної техніки.

Частиною першою статті 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» також передбачено, що у будівлях, зазначених у частинах другій і третій статті 4 цього Закону, обсяг відповідної комунальної послуги, визначений за допомогою вузла комерційного обліку (а у випадках, передбачених частиною другою статті 9 цього Закону, - за розрахунковим або середнім споживанням), розподіляється між усіма споживачами з урахуванням показань вузлів розподільного обліку, приладів - розподілювачів теплової енергії відповідно до частин другої - четвертої цієї статті.

При цьому, для цілей розподільного обліку відповідно до цієї статті права та обов`язки споживачів поширюються також на власників майнових прав на об`єкти нерухомого майна у завершеній будівництвом будівлі, право власності на які не зареєстровано.

Як вбачається із заяви-скарги, 20.02.2016 року мешканці будинку АДРЕСА_2 направляли директору ЛМКП «Львівтеплоенерго» претензію про те, що в лютому 2016 року мешканці даного будинку отримали квитанції до оплати послуг від ЛМКП «Львівтеплоенерго» за січень 2016 року за послуги теплопостачання з включеною додатковою послугою «Опалення місць загального користування», яка фактично надана не була.

У заяві зазначено, що проектом будинку АДРЕСА_2 не передбачено встановлення опалювальних приладів у місцях загального користування, у вестибюлі будинку є дві секції батареї, які від`єднані від загальної теплової мережі будинку і частково демонтовані.

В будинку по АДРЕСА_2 є близько 40 квартир і встановлений загальнобудинковий тепловий лічильник. При цьому, в 4 квартирах будинку встановлено індивідуальне опалення, 15 квартир обладнані індивідуальними тепловими лічильниками. Незважаючи на це, усім мешканцям будинку нараховують умовно-постійну складову тарифу, в сумі: 2-х кв. - 63,55 грн.; 3-х. кв. - 86,99 грн. Таке нарахування відбувається протягом усього року, а не лише в опалюваний сезон. Окрім цього, оплата за місця загального користування нарахована за тарифом 4,90 грн/м2 , в той час, як оплата за умовно-постійну складову тарифу - 1,32 грн/м2. Таким чином, сума в 4,90 грн/м2 за місця загального користування, прив`язана до площі квартир мешканців, яка фактично оплачується за умовнно-змінною складовою тарифу (поквартирне опалення).

Згідно листа №8/10-507-16 від 07.04.2016 року директора Департаменту економіки систем життєзабезпечення Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, у відповідь на звернення мешканців будинку повідомлено, що відповідно до вимог «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21.07.2005 року, у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач сплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалювальній площі квартири за умови здійснення власником, балансоутримувачем будинку та/або виконавцем заходів з утеплення місць загального користування будинку. У разі не здійснення таких заходів споживач не сплачує за опалення місць загального користування будинку.

Посилаючись на вказану інформацію, мешканцями будинку АДРЕСА_2 , направлено директору ЛМКП «Львівтеплоенерго» заяву від 28.04.2016 року із вимогою скасувати оплату за послуги опалення місць загального користування та здійснити перерахунок, оскільки місця загального користування в будинку не опалюються та не є утепленими.

Вказане звернення, згідно листа ЛМКП «Львівтеплоенерго» від 18.05.2016 року передано на розгляд у відділ обліку та збуту теплової енергії.

Листом №2508/К-328 від 27.10.2016 року ЛКП «Збоїща-408» повідомило мешканців будинку АДРЕСА_2 , що сходова клітка в будинку не опалюється.

Поряд з цим, позивач продовжував здійснювати нарахування плати за опалення місць загального користування у вказаному будинку.

Окрім того, позивач посилається на п.28 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21.07.2005 року, відповідно до якого: «споживачі, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, квартирні засоби обліку теплової енергії, оплачують послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку, відповідно до методики, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства».

Колегія суддів звертає увагу на те, що розрахунок заборгованості, поданий ЛКП «Львівтеплоенерго», не містить належної інформації щодо способу (методики) нарахування спірної заборгованості, відсутня й інформація про показники загальнобудинкового теплового лічильника.

В матеріалах справи відсутні також докази щодо зняття помісячних показників загального будинкового лічильника опалення, позаяк, згідно з п.12 вказаних Правил, у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показами пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) за умови здійснення власником, балансоутримувачем будинку та/або виконавцем заходів з утеплення місць загального користування будинку.

У разі нездійснення таких заходів, споживач не сплачує за опалення місць загального користування будинку.

Той факт, що будинок є панельним і не утепленим, підтверджується довідкою №1, виданою ТОВ «Управляюча компанія «Збоїща».

Отже, позивач не довів належними доказами, що надає вказані послуги відповідачам, а тому заявлені вимоги за спірний період в оскаржуваній частині рішення є безпідставними.

Зважаючи на те, що суду не надано жодних доказів на підтвердження того, що місця загального користування в будинку АДРЕСА_2 опалюються, що здійснювалися заходи з утеплення місць загального користування будинку, колегія суддів доходить висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

З наведених вище мотивів рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом нового рішення про відмову в задоволенні позову за безпідставністю.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.4, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 24 січня 2022 року в частині задоволення позовних вимог Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 заборгованості за послуги з централізованого опалення за період з жовтня 2018 року по квітень 2021 року в розмірі 2185 гривень 04 копійок та судового збору в розмірі 2270 гривень скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні цих позовних вимог Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови. Повний текст постанови складений 15 грудня 2022 року.

Головуючий С.М. Бойко

Судді: С.М. Копняк

А.В. Ніткевич