Справа № 405/6702/22
УХВАЛА

іменем України

21.12.2022 Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючої судді Шевченко І.М.

з участю секретаря Мишевець Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький справу скаргою ОСОБА_1 на дії Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро),-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд зі скаргою, в якій просить визнати дії Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) з відмови зняти з усього невизначеного його майна арешт, згідно постанови № б/н від 08.11.2010 року, винесеної Ленінським ВДВС Кіровоградського МУЮ неправомірними та зобов`язати зняти арешт.

Скаргу мотивує тим, що про накладення арешту йому стало відомо нещодавно, звернувшись до Подільського ВДВС із заявою про зняття арешту зі свого майна отримав відповідь про те, що детальну інформацію щодо накладення арешту на майно надати не є можливим, оскільки виконавче провадження та журнали обліку виконавчих проваджень переданих державному виконавцеві знищено, у зв`язку з закінченням терміну зберігання та відповідно до вимог наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями».

Також роз`яснено, що оскільки станом на 30.11.2022 року у відділі відсутні відкриті виконавчі провадження йому рекомендовано звернутися до суду з позовом про зняття арешту з майна боржника та скасування інших заходів примусового виконання рішення вжитих державним виконавцем. Посилаючись на вказані обставини, норми чинного законодавства, просить задовольнити скаргу.

Ухвалою від 08.12.2022 року відкрито провадження у справі вказаною cкаргою, призначено судове засідання.

15.12.2022 року представником Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) подано відзив на скаргу в якому зазначено, що виконавцем не порушено права скаржника, відкриті виконавчі провадження щодо нього у відділі відсутні.

В судове засідання сторони не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлені, за таких обставин, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про задоволення вимог скарги.

Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні у відділі знаходилися виконавчі провадження:

АСВП: 51310523 по примусовому виконанню виконавчого листа № 200/12104/15ц від 15.09.2015 року, виданого Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості в сумі 12 492,16 грн. та витрати по сплаті третейського збору в сумі 500 грн., яке завершене 05.10.2022року;

АСВП: 51310470 по примусовому виконанні виконавчого листа № 200/12104/15-ц від 15.09.2015 року виданого Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» судового збору у розмірі 243,60 грн., яке завершено 30.09.2022 року;

АСВП: 69967617 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 23,87 грн. за постановою № 51310470, яке завершено 08.11.2022 року;

АСВП: 69967452 про стягнення з ОСОБА_1 витрат виконавчого провадження у розмірі 142,00 грн за постановою № 51310470, яке завершено 08.11.2022 року;

АСВП: 70004497 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 1273,13 грн. за постановою № 51310523, яке завершено 08.11.2022 року;

АСВП: 70004377 про стягнення з ОСОБА_1 витрат виконавчого провадження у розмірі 122,00 грн. за постановою № 51310523, яке завершено 08.11.2022 року.

Всі виконавчі провадження завершено згідно п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження»: фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Як вбачається з листа Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 30.11.2022 року за № 50063/19.12-24/4 на ім`я ОСОБА_1 , перевіркою інформації з автоматизованої системи виконавчих проваджень щодо накладення арешту постановою державного виконавця № б/н від 08.11.2010 року, винесеної Ленінським ВДВС Кіровоградського МУЮ на невизначене майно, все нерухоме майно (реєстраційний номер обтяження 10570977) надати більш детальну інформацію відділ не має можливості, оскільки, відповідно до Наказу Міністерства юстиції України за № 1829/5 від 07.06.2017 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08.06.2017 року за № 699/30567 «Про затвердження правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями», строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, становить три роки, крім виконавчих проваджень за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить один рік.

На момент розгляду скарги стосовно ОСОБА_1 відсутні відкриті виконавчі провадження.

Згідно з вимогами статті 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV (надалі Закон № 606-XIV) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою ст. 6 Закону № 606-XIV встановлено, що державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно з положеннями ст. 11 вказаного Закону державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Приписами ст. 40 ч.1 та ч.2 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

У тому випадку, коли виконавець, зокрема, під час відкриття виконавчого провадження, виконав вимоги ст. 56 ч.2 Закону України «Про виконавче провадження» щодо накладення арешту на майно (кошти) боржника, то під час закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, виконавець зобов`язаний застосувати положення ст. 40 ч.2 Закону України «Про виконавче провадження», тобто у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа повинен зазначити про зняття арешту з майна (коштів).

Державним виконавцем порушено права скаржника, оскільки на примусовому виконані відсутні відкритті виконавчі провадження щодо ОСОБА_1 , а наявний арешт майна перешкоджає власнику вільно ним користуватися.

Частиною першою статті 16 ЦК України установлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в частині другій цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом. Частиною другою статті 16 ЦК встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом.

Частиною 2 статті 55 Конституції України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Постановою Верховного Суду від 24.05.2021 року у справі № 712/12136/18 (провадження № 61-4726сво19) установлено, що якщо позивач є боржником у виконавчому провадженні то він не може пред`являти позов про зняття арешту з майна, оскільки законом у цьому випадку передбачений інший спосіб судового захисту, а саме оскарження боржником рішення, дій, бездіяльності державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Зазначення в скарзі стягувача не надається можливим, так як згідно відповіді, наданої органом державної виконавчої служби, невідомо по якому саме виконавчому провадженню було накладено арешт в 2010 році.

Згідно ч. 2 ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Керуючись ст. ст. 447-453 Цивільного процесуального Кодексу України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати дії Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) щодо не зняття арешту з усього невизначеного майна ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) згідно постанови № б/н від 08.11.2010 року, винесеної Ленінським ВДВС Кіровоградського МУЮ неправомірними.

Зняти арешт з усього невизначеного майна ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), накладений постановою № б/н від 08.11.2010 року, винесеною Ленінським ВДВС Кіровоградського МУЮ.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Ірина Миколаївна Шевченко