Справа № 185/676/22
Провадження № 6/185/310/22
У Х В А Л А

28 листопада 2022 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Бондаренко В.М.,

за участю секретаря: Данильченко Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді заяву Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про розстрочення судового рішення у цивільній справі № 185/676/22 за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження здоров`я, суд -

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2022 року до суду надійшла заява Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про розстрочення судового рішення, в якій заявник просить суд розстрочити виконання судового рішення по справі № 185/676/22 за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження здоров`я, у розмірі 120 000,00 грн. терміном на 4 місяці зі сплатою платежів до останнього робочого дня кожного місяця: листопад 2022 року - 30 000,00 грн.; грудень 2022 року 30 000,00 грн.; січень 2023 року 30 000,00 грн.; лютий 2023 року 30 000,00 грн.

Заява обґрунтована тим, що рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 квітня 2022 року частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження здоров`я, а саме: стягнуто з Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я, 120 000, 00 грн. з відрахуванням податків та інших обов`язкових платежів. У зв`язку із триваючим воєнним станом на території України, у зв`язку зі зниженням рівня доходу підприємства заявника, окупацією деяких територій, де заявник має своїх контрагентів, через необхідність постійного ремонту обладнання, яке використовується на підприємстві заявника, беручи до уваги соціальну захищеність ОСОБА_1 , заявник змушений звернутися до суду із вказаною заявою про розстрочення виконання судового рішення.

Сторони у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд прийшов наступних висновків.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 квітня 2022 року частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження здоров`я, а саме: стягнуто з Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я, 120 000, 00 грн. з відрахуванням податків та інших обов`язкових платежів.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 20 жовтня 2022 року рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 квітня 2022 року залишено без змін.

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Статтею 33 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу, як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 10 Постанови від 26 грудня 2003 року № 14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження", задоволення заяви про розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи із особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду (хвороба боржника або членів його сім`ї, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

При цьому, виконання судового рішення має розглядатися як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (справа «Горнсбі проти Греції»). Термін, протягом якого судове рішення залишається невиконаним, може ставити під сумнів розумність строків судового захисту. При вирішенні питання про затримку виконання судового рішення, слід враховувати інтереси обох сторін, як стягувача так і боржника, та дотримуватися їх балансу.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання рішення, суд із певною свободою розсуду повинен враховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору, наявність надзвичайних непереборних подій, інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини (як то, зокрема, ненадання (несвоєчасне надання) бюджетних асигнувань або бюджетних зобов`язань заявнику та/або недоведення (несвоєчасне доведення) фінансування видатків до заявника - отримувача бюджетних коштів в обсязі, достатньому для своєчасного виконання ним грошових зобов`язань та/або погашення податкового боргу, а також неперерахування (несвоєчасне перерахування) заявнику з бюджету коштів в обсязі, достатньому для своєчасного виконання ним грошових зобов`язань та/або погашення податкового боргу, у тому числі в рахунок оплати наданих заявником послуг (виконаних робіт, поставлених товарів); загроза виникнення неплатоспроможності (банкрутства) заявника в разі своєчасної та в повному обсязі сплати ним грошового зобов`язання або погашення податкового боргу в повному обсязі; недостатність майна заявника - фізичної особи для своєчасної та у повному обсязі сплати грошового зобов`язання або погашення податкового боргу в повному обсязі або відсутність у нього такого майна; сезонний характер виробництва та/або реалізації товарів (робіт, послуг) заявником; виконання заявником плану реорганізації власного виробництва та/або зміна його організаційної структури, що призводить (може призвести) до значного спаду виробництва протягом певного періоду).

З аналізу наведених норм слідує, що розстрочення виконання рішення можливе лише у виключних випадках за наявності обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Під час вирішення питання про розстрочення виконання рішення суду обов`язково мають враховуватись також інтереси сторони, на користь якої ухвалене рішення, тобто стягувача.

Вказане узгоджується з правовими позиціями, викладеними Верховним Судом у постановах від 06 березня 2019 року у справі №2а-25767/10/0570 (провадження №К/9901/40938/18) та від 02 квітня 2019 року у справі 323/2399/18 (провадження №22ц/807/488/19).

Заявник, як на підставу розстрочення виконання судового рішення, посилався на власне скрутне матеріальне становище, триваючий воєнний стан у державі, необхідність виділення значної суми коштів на ремонт технічного обладнання на підприємстві, значна кількість підприємств мають заборгованість перед підприємством заявника, а також на те, що відповідач є соціально захищеною особою, отримує щомісячно підвищений розмір пенсії та має можливість забезпечити своє лікування.

Проте, суд вважає, що зазначені підстави не можуть бути підставами для задоволення заяви виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Заявником на підтвердження факту перебування технічного обладнання підприємства заявника на ремонті, а також необхідності безкоштовно надавати електричну енергію багатьом підприємствам не зазначено та не надано суду жодного належного доказу.

Також суд приходить до висновку, що посилання заявника на триваючий в Україні воєнний стан не можна вважати самим по собі форс-мажором, виходячи з наступного.

Так, у постанові Верховного Суду від 25.01.2022 у справі №904/3886/21 з цього приводу зазначено: "Форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер. При їх виникненні сторона, яка посилається на дію форс-мажорних обставин, повинна це довести. Сторона яка посилається на конкретні обставини повинна довести те, що вони є форс-мажорними, в тому числі, саме для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність".

Беручи до уваги відсутність доведеності заявником причинно-наслідкових зв`язків між введеним воєнним станом та наявними у нього певними складнощами, пов`язаними з фінансовою складовою, суд не погоджується із цим доводом заявника.

Також суд вважає, що доводи заявника щодо визначення ОСОБА_1 в якості соціально захищеної особи та отримання ним пенсії значного розміру не є підставою для розстрочення рішення суду, оскільки відносини, щодо яких вказане рішення суду було ухвалено, виникли між заявником та ОСОБА_1 , у зв`язку з порушенням підприємством заявника правил технічної експлуатації підприємства та засобів на ньому, а також завданням у зв`язку із зазначеним ОСОБА_1 розладу здоров`я, обумовленого значною втратою професійної працездатності та завданням моральної шкоди у вигляді страждань. У даних відносинах ОСОБА_1 є потерпілою особою, а тому суд не вбачає підстав для розстрочення рішення суду, виходячи із вказаного вище.

На підставі всього вищевикладеного, беручи до уваги зазначені обставини по справі та те, що заявником не наведено обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні вимог заявника повністю.

Керуючись ст. ст. 260, 261, 352, 354, 355, 375 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про розстрочення судового рішення у цивільній справі № 185/676/22 за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження здоров`я - відмовити в повному обсязі.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцять днів з дня її проголошення або складення, а учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відповідно до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.М. Бондаренко