Справа № 638/7158/22
Провадження № 2/638/4359/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2022 року суддя Дзержинського районного суду м. Харкова Цвірюк Д.В., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк Золоті Ворота», в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, ОСОБА_2 про захист прав споживача шляхом визнання недійсним договору цесії, -

встановив:

Адвокат Оганезов Олег Автанділович, який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом, в якому просить визнати недійсним договір цесії (відступлення права вимоги за кредитним договором та за іпотечним договором) від 22.05.2014 року, укладеного між ПАТ «Банк Золоті Ворота» та ОСОБА_2 .

Перевіривши матеріали позову, суддя дійшов висновку, що позовна заява підлягає передачі за підсудністю з наступних підстав.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Підсудністю у цивільному судочинстві розуміється розмежування компетенції між окремими ланками судової системи і між судами однієї ланки щодо розгляду і вирішення підвідомчих їм цивільних справ.

Територіальна підсудність - це підсудність цивільної справи загальному суду в залежності від території, на яку поширюється юрисдикція даного суду. За її допомогою вирішується питання, яким з однорідних судів підсудна для розгляду відповідна справа.

Як вбачається з позовної заяви, позивач звернувся до Публічного акціонерного товариства «Банк Золоті Ворота», в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, ОСОБА_2 про визнання недійсним договору відступлення права вимоги (цесії) за Кредитним договором та Договором іпотеки на користь фізичної особи, відповідно до якої позивач просить визнати недійсним договір відступлення права вимоги (цесії) № б/н від 22.05.2014 року, укладеного між ПАТ «Банк Золоті Ворота» та ОСОБА_2 .

При цьому, суд зазначає, що предметом іпотеки за Договором іпотеки є трикімнатна квартира загальною площею 72,80 кв.м., житловою площею 45,30 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що територіально належить до Київського району міста Харкова.

Відповідно до ч.1 ст.30 ЦПК України, позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Відповідно до п. 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» від 01.03.2013 № 3, виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

У справі № 911/2390/18 Велика Палата Верховного Суду розглянула питання про те, чи поширюються правила територіальної підсудності спорів, що виникають з приводу нерухомого майна, на спори, предметом яких є грошові кошти в межах розрахунку за таке майно, чи їх предметом має бути нерухоме майно безпосередньо.

У постановах від 25 лютого 2018 року у справі № 201/12876/17, від 11 липня 2019 року у справі № 462/7217/18 (предмет спору в цій справі стосувався, зокрема, договору про відступлення права вимоги за іпотечним договором) КЦС ВС дійшов висновків про розгляд відповідних справ за правилами виключної підсудності судом за місцезнаходженням майна. В іншій постанові від 27 березня 2019 року у справі № 646/8916/17 (спір про визнання недійсним договору дарування квартири) цей суд зазначив про те, що позови, які виникають з приводу нерухомого майна, це позови, пов`язані з нерухомим майном, нерухомістю, нерухомою річчю, а тому всі позови у спорах, які є наслідком правовідносин, пов`язаних з обігом нерухомого майна, повинні бути пред`явлені до суду за місцем знаходження цього майна.

Отже, виходячи з наведеного, суд вважає, що дана справа не належить до територіальної юрисдикції (підсудності) Дзержинського районного суду м.Харкова, а позовна заява підлягає передачі для розгляду за підсудністю до Київського районного суду м.Харкова.

Згідно до п.1 ч.1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до ст.32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 30, 31, 260, 261, 354 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк Золоті Ворота», в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, ОСОБА_2 про захист прав споживача шляхом визнання недійсним договору цесії передати на розгляд до Київського районного суду м. Харкова.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя: Д.В.Цвірюк

.