ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4098/22 Справа № 172/761/21 Суддя у 1-й інстанції - Битяк І.Г. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.

за участю секретаря Паромової О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк на рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 18 березня 2022 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця,-

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2021 року АТ КБ Приватбанк звернулися до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця.

В обґрунтування своїх вимог АТ КБ Приватбанк посилалися на те, що 04 жовтня 2011 року ОСОБА_2 підписав заяву з метою отримання банківських послуг, підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Кредитор свої зобов`язання за угодою виконав, надавши ОСОБА_2 кредит у сумі визначеній в договорі, однак останній свої зобов`язання належним чином не виконав, в результаті чого утворилася загальна заборгованість за кредитом у сумі 14523 грн. 07 коп. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер. 15 грудня 2020 року банком було направлено лист-претензію до нотаріуса за місцем відкриття спадщини, та з відповіді нотаріуса отриманої 12 січня 2021 року банку стало відомо, що із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 спадкоємці до нотаріальної контори не зверталися. На час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 , зі спадкодавцем постійно проживала ОСОБА_1 , що підтверджується копіями паспортів ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , та відповідно до ст.1278 ЦК України, є такою, що прийняла спадщину після позичальника ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . 23 червня 2021 року до спадкоємця померлого позичальника було направлено лист-претензію з вимогою погашення заборгованості за кредитним договором, однак ніяких дій з боку ОСОБА_1 не було вчинено. На підставі викладеного АТ КБ Приватбанк просили суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №б/н від 04 жовтня 2011 року у розмірі 14523 грн. 07 коп., яка складається із простроченого тіла кредиту.

Рішенням Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 18 березня 2022 року відмовлено в задоволенні позовних вимог АТ КБ Приватбанк до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця.

В апеляційній скарзі АТ КБ Приватбанк просить рішення суду від 18 березня 2022 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог АТ КБ Приватбанк в повному обсязі, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1054 ЦК України.

Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.1 ст. 626, ч.1 ст. 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору.

Відповідно до ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст. 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Звернувшись до суду із вказаними позовними вимогами, АТ КБ Приватбанк посилалися на те, що 04 жовтня 2011 року між банком та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір б/н, згідно якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який у подальшому збільшувався до 13000 грн. (а.с.1-5).

Позичальник ОСОБА_2 підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві (а.с.18).

Відповідно до положень п.2.1.1.2.4 умов та правил надання банківських послуг та правил користування платіжною карткою підписання договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком.

Згідно з п.1.1.7.3 умов та правил надання банківських послуг, картрахунок відкритий на невизначений термін та може бути закритий за заявою держателя.

Пунктом 1.1.7.12 передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не заявить про припинення його дії, договір вважається пролонгованим на такий самий строк.

Строк дії кредитного договору відповідає строку дії картки.

Згідно з пунктом 2.1.1.2.11. Правил користування платіжною карткою строк дії картки вказаний на її лицевій стороні (місяць і рік); вона діє до останнього календарного дня зазначеного місяця.

Згідно з п.2.1.1.3.5 умов та правил надання банківських послуг клієнт доручає банку здійснювати списання грошових коштів з рахунку клієнтів, відкритих в валюті кредитного ліміту, в межах суми, яка підлягає сплаті банку за даним договором, при настанні строків платежів а також списання грошових коштів з картрахунку у разі настання строків платежів за іншими договорами клієнта в межах, встановлених цими договорами(договірне списання), в межах платіжного ліміту картрахунку.

Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «тарифами банку», з розрахунку 360 календарних днів на рік відповідно до п.2.1.1.12.6 правил користування платіжною карткою.

Відповідно до п.2.1.1.5.5 умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту та оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. та 5% від суми позову.

В п.2.1.1.12.11 правил користування платіжною карткою зазначено, що банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому або у встановленій банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових зобов`язань та інших обов`язків за цим договором.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_2 помер (а.с.49).

Банк зазначав, що у порушення умов кредитного договору, за життя ОСОБА_2 свої зобов`язання належним чином не виконував, допустив прострочення повернення кредиту і сплати відсотків за його користування, що підтверджується розрахунком заборгованості.

Згідно з наданим банком розрахунком заборгованості, заборгованість ОСОБА_2 перед банком станом на дату смерті позичальника - ІНФОРМАЦІЯ_1 за договором б/н від 04 жовтня 2011 року становить 14523 грн. 07 коп., яка складається із простроченого тіла кредиту (а.с.8-11).

Відповідач ОСОБА_1 є матірю померлого позичальника ОСОБА_2 .

З довідки виконавчого комітету Васильківської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області від 19 жовтня 2022 року №288/09-10, наданої на виконання ухвали Дніпровського апеляційного суду від 30 серпня 2022 року, встановлено, відповідач ОСОБА_1 станом на 11 травня 2018 року (дата смерті позичальника ОСОБА_2 ) зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.145).

Таким чином, на момент смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідач ОСОБА_1 , була зареєстрована за однією адресою разом з померлим, а саме: АДРЕСА_1 , та вступила в управління та володіння спадковим майном, що свідчить про прийняття нею спадщини.

Згідно ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За змістом ст. 1218, ч. 3 ст. 1231 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. До спадкоємця переходить обов`язок сплатити неустойку (штраф, пеню), яка була присуджена судом кредиторові зі спадкодавця за життя спадкодавця.

Згідно з ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно з частинами 1, 3, 5 статті 1268 ЦПК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він мешкав разом з померлим. Для того, щоб встановити факт сумісного проживання спадкоємця зі спадкодавцем, нотаріус за місцем відкриття спадщини перевіряє в паспорті відмітку про реєстрацію проживання спадкоємця та встановлює місця реєстрації проживання померлого за довідкою органів реєстрації. Вважається, що спадкоємець прийняв спадщину через подання заяви до нотаріуса за місцем відкриття спадщини в строк, встановлений для цього законодавством, тобто шестимісячний строк. Своїми діями спадкоємець перериває для себе строк для прийняття спадщини і стає власником майна. Якщо спадкодавець подав заяву про відмову від спадщини у встановлений для цього строк, вважається, що він відмовився від спадщини.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що прийняття особою спадщини обумовлюється або постійним проживанням спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, або в разі відсутності наведених вище обставин, - поданням до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у визначений ч. 1 ст. 1270 ЦК України строк.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1281 ЦК України, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Із спадкової справи №457/2020, заведеної після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , вбачається із листом-претензією до Васильківської державної нотаріальної контори Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Дніпро) за місцем відкриття спадщини з проханням повідомити спадкоємців про наявність заборгованості спадкодавця перед банком та включити ці вимоги до спадкової маси АТ КБ Приватбанк звернулися - 18 листопада 2020 року. В цьому листі АТ КБ Приватбанк вказали, що банку відомо про смерть позичальника ОСОБА_3 (а.с.148).

12 січня 2021 року банком було отримано відповідь нотаріуса про те, що спадкоємці після померлого боржника із заявами про прийняття спадщини чи відмови від спадщини не надавали, спадкова справа була заведена на підставі претензії позивача (а.с.52, 161).

23 червня 2021 року до спадкоємця померлого позичальника було направлено лист-претензію з вимогою погашення заборгованості за кредитним договором (а.с.53, 54).

Слід зазначити, ухвалою Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 08 лютого 2019 року у справі №172/42/19 відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом АТ КБ Приватбанк до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, на підставі п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України (а.с.149).

У вказаній ухвалі судом зазначено, що за інформацією Відділу адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України в Дніпропетровській області від 01 лютого 2019 року відповідач ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто до звернення баку до суду з цим позовом.

Копію вказаної ухвали Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 08 лютого 2019 року про відмову у відкритті провадження у справі АТ КБ Приватбанк отримали 20 лютого 2019 року (а.с.149).

Тобто, з 20 лютого 2019 року АТ КБ Приватбанк достеменно було відомо про відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

До Васильківської державної нотаріальної контори Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Дніпро) АТ КБ Приватбанк звернулися - 18 листопада 2020 року (а.с.148).

До суду у цій справі, що переглядається АТ КБ Приватбанк звернулися з позовом у серпні 2021 року (а.с.1-5).

Таким чином, АТ КБ Приватбанк пропустили визначений ст.1281 ЦК України шестимісячний строк на пред`явлення своїх вимог до спадкоємців, який слід відраховувати з 20 лютого 2019 року - дата отримання ухвали суду від 08 лютого 2019 року про відмову у відкритті провадження у справі №172/42/19 за позовом АТ КБ Приватбанк до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, та який сплинув 20 серпня 2019 року.

За таких обставин, враховуючи викладене суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних АТ КБ Приватбанк до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитом спадкодавця у зв`язку із пропуском банком шестимісячного строку на пред`явлення вимог до спадкоємця.

Доводи апеляційної скарги стосовно неповного з`ясування судом обставин у справі, невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, порушення судом норм матеріального права є безпідставними.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду слід залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк залишити без задоволення.

Рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 18 березня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя І.А.Єлізаренко

Судді Т.П.Красвітна

О.В.Свистунова