ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5850/22 Справа № 183/4001/21 Суддя у 1-й інстанції - Майна Г. Є. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2022 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого Лаченкової О.В.

суддів Городничої В.С., Петешенкової М.Ю.

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Аграрне підприємство "Придніпровське"

на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2022 року

по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариство з обмеженою відповідальністю "Агро-Віта 2000", Товариство з обмеженою відповідальністю "Аграрне підприємство "Придніпровське" про розірвання договору оренди земельної ділянки, -

ВСТАНОВИЛА:

В червні 2021 року до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшов позов ОСОБА_1 до Товариство з обмеженою відповідальністю "Агро-Віта 2000", Товариство з обмеженою відповідальністю "Аграрне підприємство "Придніпровське" про розірвання договору оренди земельної ділянки.

В обгрунтування позову ОСОБА_1 зазначала, що вона є власником земельної ділянки площею 4,490 га, кадастровий номер :02:023:0234, що розташована на території Василівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області. 10 березня 2012 року між нею та ТОВ "Агро-Віта 2000" укладено договір оренди, у відповідності до умов якого вона надала ТОВ "Агро-Віта 2000" в строкове, платне користування належну їй вищезазначену земельну ділянку терміном на сім років з моменту державної реєстрації договору, при цьому за п.4.1 Договору сторони обумовили розмір орендної плати, яким є орендна плата у грошовій формі у розмірі 5,5 % від нормативної грошової оцінки землі за один рік, а також безкоштовна поставка 1 тони соломи, проведення оранки та культивації присадибної земельної ділянки до 0,40 га, також орендар зобов`язався сплатити за орендодавця відсоток з доходів фізичних осіб, нарахованих на суму орендної плати за цим Договором у розмірі та у порядку встановленому законодавством. Умовами договору погоджено строки виплати орендної плати, відповідальність за їх порушення та інше. 08 листопада 2016 року між нею та ТОВ "Агро-Віта 2000" укладено Додаткову угоду без номеру до Договору оренди земельної ділянки, за змістом якої, Сторонами вирішено: продовжити строк дії Договору до 31 грудня 2030 року, змінивши п.4 Договору оренди землі, а також збільшити розмір орендної плати у грошовій формі до 6,5 % від грошової оцінки землі, що становить 7033,96 грн., змінивши п.5 Договору та виклавши його перший абзац у новій редакції, при цьому, як і умовами первісного договору оренди сторони обумовили й інші види орендної плати, а саме натуральну та відробіткову, як складові орендної плати. 29 березня 2018 року до зазначеного договору оренди була укладена додаткова угода про заміну сторони та внесення змін до договору оренди, за якою змінено орендаря на ТОВ "Аграрне підприємство "Придніпровське", а також змінено строк дії договору оренди земельної ділянки до 31 грудня 2030 року зі щорічною орендною платою у грошовій формі у розмірі 7,5 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 8116,11 грн., а також визначено обов`язок орендаря проводити безкоштовне завезення соломи до садиби Орендодавця та здійснювати безкоштовну оранку та культивацію присадибної земельної ділянки Орендодавця до 0,40 га, в територіальних межах Орендаря, на підставі поданої письмової заяви Орендодавцем. Починаючи з 2017 року позивач більше не отримував орендну плату за користування його земельною ділянкою, зокрема в частині надання послуг з оранки, культивації присадибної ділянки та надання послуг з поставки 1 тони соломи до його садиби, а орендна плата у грошовій формі сплачувалась не в повному обсязі та із порушенням строків її виплати, що є грубим порушенням її прав, оскільки вона не отримала ті блага, на які розраховувала, а також вважає, що є всі достатні підстави для розірвання договору оренди, у зв`язку з чим, просила - розірвати Договір оренди земельної ділянки площею 4,490 га (кадастровий номер :02:023:0234), без номеру від 10 березня 2012 року, з урахуванням змін та доповнень, викладених у Додатковій угоді без номеру від 08 листопада 2016 року та у Додатковій угоді № б/н від 17 квітня 2018 року (про заміну сторони та внесення змін до Договору оренди) до Договору оренди землі, укладений між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агро-Віта 2000", яке в подальшому безоплатно відступило свої права та обов`язки Новому Орендареві - Товариству з обмеженою відповідальністю "Аграрне підприємство "Придніпровське" і вирішити питання стосовно судових витрат та витрат на професійну правничу допомогу.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2022 року позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Віта 2000", Товариства з обмеженою відповідальністю "Аграрне підприємство "Придніпровське" про розірвання договору оренди земельної ділянки задоволено.

Розірвано Договір оренди земельної ділянки площею 4,490 га (кадастровий номер :02:023:0234), без номеру від 10 березня 2012 року, з урахуванням змін та доповнень, викладених у Додатковій угоді без номеру від 08 листопада 2016 року та у Додатковій угоді № б/н від 29 березня 2018 року (про заміну сторони та внесення змін до Договору оренди) до Договору оренди землі, укладений між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агро-Віта 2000", яке в подальшому безоплатно відступило свої права та обов`язки Новому Орендареві - Товариству з обмеженою відповідальністю "Аграрне підприємство "Придніпровське".

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальність "Агро-Віта 2000", Товариства з обмеженою відповідальність "Аграрне підприємство "Придніпровське" на користь на користь ОСОБА_1 відшкодування справленого судового збору у розмірі 454,00 грн. з кожного окремо

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальність "Агро-Віта 2000", Товариства з обмеженою відповідальність "Аграрне підприємство "Придніпровське" на користь ОСОБА_1 відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн. з кожного окремо.

В апеляційній скарзі ТОВ "Аграрне підприємство "Придніпровське" на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2022 року просить скасувати рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2022 року і ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відзиви на апеляційну скаргу ТОВ "Аграрне підприємство "Придніпровське" на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2022 року від учасників справи до апеляційного суду не надходили.

Оскільки апеляційним судом у складі колегії суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому ч.5 ст.272 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачеві ОСОБА_1 на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 4,490 га, кадастровий номер :02:023:0234, яка розташована на території Василівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії І-ДП №130166, виданого Новомосковською районною державною адміністрацією 09 грудня 2002 року і наданого суду у засвідченій позивачем копії.

Між ОСОБА_1 та ТОВ "Агро-Віта 2000" існують орендні правовідносини щодо земельної ділянки 4,490 га, кадастровий номер :02:023:0234, що оформлено укладанням 10 березня 2012 року договору оренди, відомості про державну реєстрацію якого містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, що підтверджується відповідним Витягом №94707257 від 16 серпня 2017 року, наданим суду у засвідченій позивачем копії. Зазначеного договору оренди суду надано не було.

08 листопада 2016 року між ОСОБА_1 та ТОВ "Агро-Віта 2000" укладено додаткову угоду без номеру до договору оренди земельної ділянки, за змістом якої сторонами вирішено:

-Продовжити строк дії Договору, змінивши п.4 Договору оренди землі та виклавши його у наступній редакції: "Договір укладено до 31 грудня 2030 року. Після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 1 (один) місяць до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити дію" (п.1.1 додаткової угоди);

-Збільшити розмір орендної плати, змінивши п.5 Договору та виклавши його перший абзац у наступній редакції: "За користування вказаною в Договорі земельною ділянкою Орендар нараховую Орендодавцю щороку орендну плату у грошовій формі у розмірі 6,5 % від грошової оцінки землі, згідно Указу Президента України від 02.02.2002 р. №92 "Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян-власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)" із змінами від 13.09.2002 р. та Указу Президента України від 19.08.2008 р. №725/2008 "Про невідкладні заходи щодо захисту власників земельних ділянко та земельних часток (паїв)", що становить 7033,96 грн., а також, на підставі попередньої заяви орендодавця, проводить безкоштовну поставку 1 тонни соломи до садиби Орендодавця, оранку та культивацію присадибної ділянки Орендодавця до 0,40 га в територіальних межах Орендаря, та сплачує за Орендодавця податок з доходів фізичних осіб, нарахований на суми орендної плати за цим Договором у розмірі та у порядку, встановленому законодавством" (п.1.2 додаткової угоди);

-Інші умови вищезазначеного договору оренди землі залишаються незмінними, і Сторони підтверджують щодо них свої зобов`язання (п.2 додаткової угоди).

29 березня 2018 року між ОСОБА_1 , ТОВ "Агро-Віта 2000", ТОВ "АП "Придніпровське" укладено додаткову угоду про заміну сторони та внесення змін до Договору оренди землі.

Відповідно до п.1 даної додаткової угоди від 29 березня 2018 року зі згоди ОСОБА_1 , яка виражається шляхом підписання даної угоди, ТОВ "Агро-Віта 2000" передає, а ТОВ "АП "Придніпровське" приймає на себе права та обов`язки сторони (Орендаря), передбачені в договорі оренди.

Також було вирішено змінити п.4.1 та абз. 1 п.5 договору оренди землі виклавши його в новій редакції:

-"п.4 договір діє до 31 грудня 2030 року, але в будь-якому випадку даний Договір та право оренди за даним Договором є чинним до моменту закінчення збирання врожаю Орендарем. Після закінчення строку дії договору орендар має право поновити його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 1 місяць до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію" (п.4.1 Додаткової угоди від 29 березня 2018 року);

-"п.5. За користування вказаною в договорі земельною ділянкою Орендар нараховує Орендодавцю щороку орендну плату у грошовій формі у розмірі 7,5 % від грошової оцінки землі, та становить 8116,11 грн., а також проводить безкоштовне завезення соломи до садиби Орендодавця та здійснює безкоштовну оранку та культивацію присадибної ділянки Орендодавця до 0,40 га в територіальних межах Орендаря на підставі поданої письмової заяви, Орендар утримує податки та збори, передбачені чинним законодавством із орендної плати за цим договором у розмірі та у порядку, встановленому законодавством України" (п.4.2 Додаткової угоди від 29 березня 2018 року).

Відповідно до ч.2 ст.76 ЦПК України докази встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно зі ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з вимогами ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Суд першої інстанції звернув увагу на те, що ані позивачем, ані відповідачами суду не надано копії спірного договору оренди земельної ділянки від 10 березня 2012 року, при цьому врахував, що примірник спірного договору у позивача відсутній, про що свідчить направлена нею на адресу ТОВ "АП "Придніпровське" заява щодо надання їй засвідченої копії такого договору, а також вимогою щодо надання їй документів, які підтверджують нарахування, сплату та/або наявну заборгованість за орендною платою.

Зазначені обставини враховані судом першої інстанції під час постановлення 01 листопада 2021 року ухвали про витребування доказів, однак таку ухвалу відповідачами виконано не було, а тому суд, розглядаючи цю справу, виходив із дійсності спірного договору та його умов з урахуванням наявних у справі додаткових угод до нього.

Окремо суд першої інстанції зауважив, що відповідачі не скористались своїм процесуальним правом подати відзив на позовну заяву з викладом своїх заперечень проти позову, як і не надали доказів, що підтверджують обставини, на яких можуть ґрунтуватись такі заперечення.

Також, не надано доказів виплати орендної плати у натуральній формі (поставки 1 тони соломи до садиби позивача) та відробітковій формі (оранка і культивація присадибної земельної ділянки) жодним з відповідачів взагалі, розмір цієї орендної плати, визначений позивачем у позові, відповідачами не спростований, а позивачем, навпаки надавались суду докази звернення нею до ТОВ "АП "Придніпровське" із відповідними заявами щодо надання таких послуг, зазначені обставини відповідачами також спростовані не були.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про оренду землі" оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно зі статтею 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Статтею 21 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди.

Відповідно до статті 24 Закону України "Про оренду землі" орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Частиною 1 статті 32 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Положеннями статей 13, 15, 21 Закону України "Про оренду землі" визначено основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. У разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки може бути підставою для розірвання такого договору.

При цьому, відповідно до ч.2 ст.651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону вимагають саме систематичної (два та більше випадків) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки, що також є істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє позивача можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що її земельну ділянку використовує інша особа.

Таким чином, при вирішенні питання щодо розірвання договору оренди з підстави, передбаченої п."д" ч.1 ст.141 ЗК України, застосуванню також підлягають положення ч.2 ст.651 ЦК України, згідно якої необхідна наявність істотного порушення стороною договору.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Тлумачення статті 629 ЦК України свідчить, що в ній закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки, а не лише суб`єктивні права, які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться вглаві 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду).

Відповідний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі №355/385/17.

Відповідно до пункту "д" частини 1 статті 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 4 статті 263 ЦПК України установлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі №183/262/17 (провадження №61-41932сво18) зроблено висновок, що частинами першою і другою статті 651 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Так, відповідно до умов спірного Договору, зміненого та доповненого додатковою угодою №б/н від 08 листопада 2016 року, орендна плата вноситься у грошовій формі в розмірі 6,5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 7033,96 грн. за рік оренди. Орендар проводить безкоштовну поставку 1 тони соломи до садиби орендодавця, оранку та культивацію присадибної ділянки орендодавця до 0,40 га в територіальних межах орендаря, на підставі попередньої заяви орендодавця.

Відповідно до умов договору, зміненого та доповненого додатковою угодою від 29 березня 2018 року, за користування вказаною в договорі земельною ділянкою орендар нараховує орендодавцю щороку орендну плату у грошовій формі у розмірі 7,5% від нормативно-грошової оцінки землі, що становить 8116,11 грн., а також проводить безкоштовне завезення соломи до садиби орендодавця та здійснює безкоштовну оранку та культивацію присадибної ділянки орендодавця до 0,40 га в територіальних межах орендаря, на підставі поданої письмової заяви орендодавцем.

Позивачем доведено, а відповідачами не спростовано, що в період з 2018 по 2020 рік присадибна земельна ділянка позивача не оралась та не культивувалась і солома до її садиби не поставлялась, грошова компенсація також не виплачувалась.

У відповідності до ст.21, 22 Закону України "Про оренду землі", в редакції, чинній на момент укладання Договору, Орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Орендна плата може справлятися у грошовій, натуральній та відробітковій (надання послуг орендодавцю) формах. Сторони можуть передбачити в договорі оренди поєднання різних форм орендної плати. Орендна плата за земельні частки (паї) встановлюється, як правило, у грошовій формі. За добровільним рішенням власника земельної частки (паю) орендна плата за земельні частки (паї) може встановлюватися у натуральній формі. Внесення орендної плати оформлюється письмово, за винятком перерахування коштів через фінансові установи.

Як зазначалося вище, спірний договір оренди землі визначає три основні складові орендної плати, якими є: орендна плата у грошовій формі; безкоштовне завезення соломи до садиби Орендодавця, оранка та культивація присадибної ділянки Орендодавця до 0,40 га на рік.

Таким чином, сторони укладаючи договір оренди, визначили усі три форми орендної плати: грошову, натуральну та відробіткову, які є самостійними формами та підлягають виплаті.

Пункт 3 ч.1 ст.3 ЦК України визначає однією з загальних засад цивільного законодавства - свободу договору.

Сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами (ч.ч. 1-3 ст.6 ЦК України).

Між тим, умови додаткової угоди від 29 березня 2018 року не передбачають чітко прописаної процедури подачі письмової заяви Орендодавцем, навпаки мітять обов`язок орендаря внести орендну плату, в тому числі у виді оранки та культивації земельної ділянки Орендодавця, поставку 1 тони соломи до садиби, що не може бути тотожним обов`язку Орендодавця.

Частина 1 ст.14 ЦК України визначає, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про систематичну несплату визначеної Договором орендної плати в частині поставки соломи, оранки і культивації присадибної земельної ділянки позивача.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а спірний договір оренди розірванню, оскільки наявні підстави для розірвання договору оренди, в тому числі, у зв`язку з систематичною несплатою відповідачем орендної плати, визначеної договором у формі безкоштовної поставки соломи до садиби позивача, проведення оранки і культивації присадибної земельної ділянки за 2018-2020 роки. Відповідачем не надано (в силу ст.81 ЦПК України) належних та допустимих доказів виконання таких істотних умов договору, як виплата орендної плати у формі оранки та культивації земельної ділянки позивача, поставки соломи.

Доводи апеляційної скарги ТОВ "Аграрне підприємство "Придніпровське", що апелянт не був обізнаний про існування даної справи, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки спростовуються матеріалами справи, а саме, на аркуші справи №51, 52 міститься рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення: копії ухвали від 01.11.2011 року по справі №183/4001/21, яке отримано відповідачами 09.11.2021 року. А також повідомлення вдруге (а.с.53, 54), яке отримано відповідачами 03.12.2021 року.

Таким чином, відповідачі повідомлені належним чином про час і місце розгляду справи, про що свідчить рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення.

Доводи апеляційної скарги ТОВ "Аграрне підприємство "Придніпровське", що докази, які додаються до апеляційної скарги, не були надані до суду першої інстанції, мають виключне значення для правильного вирішення справи, так як містять незаперечні відомості щодо належного виконання відповідачем зобов`язань за договором, колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Наведені положення передбачають наявність таких критеріїв для вирішення питання про прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів, як «винятковість випадку» та «причини, що об`єктивно не залежать від особи», і тягар доведення покладений на учасника справи, який звертається з відповідним клопотанням (заявою). Близька за змістом правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 13.04.2021 у справі № 909/722/14, у справі №915/2222/19.

ВС наголосив на вже існуючій правовій позиції відносно того, що докази, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, повинні існувати на момент звернення до суду з відповідним позовом, і, виходячи з принципу змагальності сторін, сторони повинні подати всі докази на підтвердження своєї позиції саме в суді першої інстанції.

Відповідач не обґрунтував, в чому полягає винятковість випадку неподання зазначених доказів до суду першої інстанції у встановлений строк, а також не надав відповідні докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від особи, яка їх подає, що, як наслідок, виключає вчинення судом апеляційної інстанції процесуальних дій щодо долучення та надання оцінки додатковим доказам.

Однак, слід зазначити, що апелянтом на підтвердження орендної плати надані платіжні доручення за вересень 2020, жовтень 2021 роки та інформаційну довідку, згідно якої орендна плата виплачена в 2019 році, що не спростовує висновки суду першої інстанції, оскільки позивач на момент звернення (червень 2021 року) зазначає, що відповідачі не провели в повній мірі розрахунок за оренду землі в грошовій формі з урахуванням індексації вартості земельної ділянки за період з 2017 по 2020 рік, відповідно існує заборгованість в розмірі 24348,33 грн., що свідчить порушення умов вказаного договору, так як орендарем здійснювалася орендна плата лише у грошовій формі та з простроченням такої виплати, а орендна плата у частині оранки та/або культивації присадибної ділянки позивача й поставки 1 тони соломи до садиби не здійснювалася, що свідчить про систематичну несплату у цій частині орендної плати, визначеної договором.

Доводи апеляційної скарги ТОВ "Аграрне підприємство "Придніпровське", що позивач жодного разу не звертався до відповідача з письмовими заявами на отримання безкоштовних послуг, колегія суддів не бере до уваги, оскільки вони спростовуються наявними в матеріалах справи заявами позивача про надання зазначених послуг (а.с.28-30).

Доводи апеляційної скарги ТОВ "Аграрне підприємство "Придніпровське", що застосування судом першої інстанції постанови Верховного Суду України від 06.03.2019 року у справі №183/262/17 недоречне, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки зазначеною постановою ВСУ визначив три основні складові орендної плати, а саме: орендна плата у грошовій формі 4,00 % від грошової оцінки землі; безкоштовна поставка 1 тонни соломи до садиби орендодавця та оранка і культивація присадибної ділянки орендодавця до 0,40 га. При цьому зазначені умови є складовими орендної плати, а не лише послугою з транспортування", що одночасно спростовує доводи апелянта, що поставка соломи, оранка та культивація присадибної ділянки не входять до орендної плати.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, якими з`ясовані обставини справи, доводи сторін перевірені, їм дана належна оцінка, а доводи скаржника зводяться до неправильного тлумачення норм матеріального права та до переоцінки доказів, що не дає суду апеляційної інстанції підстав для задоволення вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишаючи рішення суду без змін не змінює розподіл судових витрат

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Аграрне підприємство "Придніпровське" - залишити без задоволення.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2022 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, установлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді В.С.Городнича

М.Ю.Петешенкова