У Х В А Л А

07 грудня 2022 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі

головуючої судді - Зарева Н.І.,

за участю секретаря судового засідання - Віраг Е.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку нежитлових приміщень і зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Експортліс-Карпати», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Державний вищий навчальний заклад «Ужгородський національний університет» та Ужгородська міська рада, про визнання дійсним договору купівлі-продажу та визнання права приватної власності, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку нежитлових приміщень. У свою чергу ОСОБА_2 звернулась в суд із зустрічним позовом до ОСОБА_1 та ТзОВ «Експортліс-Карпати», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Державний вищий навчальний заклад «Ужгородський національний університет» та Ужгородська міська рада, про визнання дійсним договору купівлі-продажу та визнання права приватної власності.

Судові засідання у справі призначалися на 01.12.2021, 24.01.2022, 11.03.2022, 18.04.2022, 20.05.2022, 22.06.2022, 26.07.2022, 26.08.2022, 30.09.2022, 02.11.2012, 07.12.2022.

У судове засідання, призначене на 01.12.2021 позивач та його представник за первісним позовом, а також позивач (відповідач за первісним позовом), та відповідачі за зустрічним позовом, не з`явилися, причини неявки не повідомили, заяв про відкладення не подали.

У судові засідання, призначені на 11.03.2022, на 22.06.2022, на 26.07.2022, на 26.08.2022, на 30.09.2022, cторони не з`явилися, причини неявки не повідомили, заяв про відкладення не подали.

В останнє судове засідання, що було призначене на 07.12.2022, сторони у черговий раз не з`явилися, про причини своєї неявки не повідомили, заяв про розгляд справи у їх відсутності не подали.

Представники третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, в останнє судове засідання не з`явились, однак, представник ДВНЗ "Ужгородський національний університет" подала заяву, в якій просила провести судове засідання без її участі, врахувати чергову неявку сторін по справі та, відповідно до п. 3 ч.1 ст. 257 ЦПК України, залишити позов без розгляду.

Про те, що сторони були належним чином повідомлені про день, час та місце судових

засідань у справі свідчать повідомлення, опубліковані на офіційному сайті Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області, поштові конверти, надіслані за адресами позивачів, які повернулися на адресу суду з відміткою про закінчення терміну зберігання, довідки про доставку SMS-повідомлень про день, час та місце розгляд усправи.

Таким чином позивач за первісним позовом, а також позивач за зустрічним позовом повторно не з`явились в судове засідання, про причини своєї неявки не повідомили. Заяви про розгляд справи за їх відсутності чи про відкладення розгляду справи до суду не надходили.

Відповідно до ч. 5 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

У рішеннях від 28 жовтня 1998р. у справі «Осман проти Сполученого королівства» та від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі. Вказаними рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в судовому розгляді справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» ЄСПЛ вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Системний аналіз наведених норм процесуального права свідчить також про те, що законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності причин неявки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Тобто процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин

повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані з принципом диспозитивності цивільного судочинства, за змістом якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд залишає позовну заяву без розгляду. Зазначена норма покликана дисциплінувати позивача як ініціатора судового розгляду, стимулювати його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Таким чином, згідно з вимогами ЦПК України, суд не зобов`язаний з`ясовувати причини повторної неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача і у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Правове значення в такому випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання ним заяви про розгляд справи за його відсутності.

Наведені правові висновки викладені у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 20 вересня 2018 року у справі № 756/8612/16-ц, від 24 жовтня 2018 року у справі № 569/347/16-ц, від 28 лютого 2019 року у справі № 752/9188/13-ц, від 22 травня 2019 року у справі № 310/12817/13, від 06 червня 2019 року у справі № 760/3301/13-ц, від 20 червня 2019 року у справі № 522/7428/15, від 26 вересня 2019 року в справі № 295/19734/13-ц, від 07 жовтня 2019 року у справі № 612/403/16-ц, від 27 березня 2020 року у справі № 522/22303/14-ц, від 21 вересня 2020 року у справі № 658/1141/18, від 11 березня 2021 року у справі № 558/9/18.

Ураховуючи вищевикладене, факт повторної неявки в судове засідання позивача за первісним та позивача за зустрічним позовом, неподання заяв про розгляд справи у їх відсутності, суд дійшов висновку про залишення первісної позовної заяви ОСОБА_1 та зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 без розгляду, що не позбавляє їх права на повторне звернення до суду з аналогічними позовами.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 13, 44, 223, 257, 260, 352-354 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку нежитлових приміщень залишити без розгляду.

2. Зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Експортліс-Карпати» за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Державний вищий навчальний заклад «Ужгородський національний університет» та Ужгородська міська рада, про визнання дійсним договору купівлі-продажу та визнання права приватної власності залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали.

Суддя Н.І. Зарева