ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

23 грудня 2022 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/10968/21

Головуючий у першій інстанції Ченцова С. М.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/459/22

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Скрипки А.А.

суддів: Євстафіїва О.К., Шарапової О.Л.

сторони:

позивач: ОСОБА_1

відповідачі: Департамент соціальної політики Чернігівської міської

ради, Державна казначейська служба України

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова у складі судді Ченцової С.М. від 15 грудня 2021 року, місце ухвалення рішення м.Чернігів, у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок протиправної бездіяльності і тривалим невиконанням судового рішення,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом до Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок протиправної бездіяльності і тривалим невиконанням судового рішення, в якому просив: визнати, що протиправна бездіяльність Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради, встановлена в рішенні Чернігівського окружного адміністративного суду від 16.02.2021 року, поза межами розумного строку невиконання судового рішення, призвела до моральної шкоди у розмірі 70 000 грн.; стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 70 000 грн. шляхом безспірного списання Державною казначейською службою з єдиного казначейського рахунку. Вимоги заявленого позову ОСОБА_1 обґрунтовував тим, що тривалим невиконанням рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 16.02.2021 року у справі №620/2967/20, посадовими особами Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради йому завдано моральну шкоду у розмірі 70 000 грн. Позивач вказував, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав протягом тривалого часу, що призвели до погіршення стану його здоров`я. Позивач стверджував, що у нього змінився звичайний спосіб життя у зв`язку із необхідністю вивчення нормативно-правових актів, поїздками до суду, до відповідача, пошти, зібранням документів, необхідних для захисту його права в суді. Вказаними обставинами було обмежено його спілкування із сім`єю, ОСОБА_1 постійно відчуває негативні переживання, свою відірваність від активного суспільно-політичного життя громади міста, має знижений і нестійкий настрій, нервозність, дратівливість, порушення сну, гіпертонічні кризи, побоювання про майбутній стан здоров`я. Позивач вказував, що завдана моральна шкода полягає у душевних стражданнях, приниженні честі та гідності військовослужбовця з тих підстав, що йому довелось присвятити багато свого часу, творчої енергії та сил захисту свого порушеного права, від вище вказаного зростає напруга та дратівливість у сім`ї, колі його оточення, робочому колективі. Заподіяну моральну шкоду позивач оцінює в 70 000 грн.

Рішенням Новозаводського районного суду м.Чернігова від 15.12.2021 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок протиправної бездіяльності і тривалим невиконанням судового рішення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржуване рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 15.12.2021 року, та прийняти постанову, якою задовольнити вимоги заявленого позову. Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 вказують, що оскаржуване рішення суду першої інстанції від 15.12.2021 року підлягає скасуванню, як таке, що ухвалено із порушенням норм матеріального та процесуального права. В доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що відповідач у добровільному порядку, у розумінні статті 129-1 Конституції України, рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 16.02.2021 року не виконав в повному обсязі, чим змусив ОСОБА_1 звертатись до суду із заявою про видачу виконавчого листа, з метою примусового виконання рішення. Апелянт стверджує, що 07.05.2021 року відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) було прийнято його заяву, та відкрито виконавче провадження ВП №65342425. Станом на дату звернення до суду з даною позовною заявою жодних дій з боку відповідача, спрямованих на виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 16.02.2021 року, не вживалось, при цьому, рішення суду не виконується, що спричиняє апелянту тяжкі душевні страждання, підриває, у розумінні апелянта, основи допомоги та підтримки учасників бойових дій та їх родин. Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 вказують, що поза увагою суду першої інстанції залишились ті обставини, що невиконання відповідачем судового рішення протягом тривалого періоду, і у розумінні статті 1174 ЦК України, є самостійною підставою для відшкодування заподіяної шкоди, та свідчить про безумовні душевні страждання та моральні переживання фізичної особи внаслідок бездіяльності органу місцевого самоврядування. Апелянт стверджує, що відповідач не виконує рішення суду, справа №620/2867/20, протягом семи місяців з дня набрання судовим рішенням законної сили (18.03.2021року), та з моменту звернення до відповідача в частині проведення перерахунку та доплати (6 800 грн.) частини невиплаченої суми щорічної грошової допомоги до 5 травня 2020 року (звернення з вимогою - червень 2020 року). Апелянт вказує, що відповідно до прецедентної практики Європейського Суду з прав людини, право заявника на відшкодування моральної шкоди у випадку надмірно тривалого невиконання судового рішення презюмується. Апелянт стверджує, що за конкретних обставин справи, невиконання судового рішення Департаментом соціальної політики Чернігівської міської ради тривало з 05.04.2021 року по 23.12.2021 року, тобто, близько 8 місяців. Апелянт вказує, що оскільки моральна шкода заподіяна органом місцевого самоврядування, саме цей орган і повинен її відшкодувати особі. Апелянт зазначає, що розмір боргу виріс, 6 800 грн., борг плюс 3% річних плюс інфляційне збільшення суми боргу, період прострочення грошового зобов`язання - 518 днів. Апелянт наводить розрахунок: 6 800 грн. (сума боргу) + 673,18 грн. (інфляційне збільшення) = 7 473 грн. 18 коп. Стосовно розміру відшкодування спричиненої йому моральної шкоди, ОСОБА_1 вважає, що із врахуванням глибини та тривалості заподіяних йому душевних страждань та із врахуванням принципу розумності, об`єктивності та справедливості, розмір морального відшкодування має становити 70 000 грн.

У відзиві на апеляційну скаргу Департамент соціальної політики Чернігівської міської ради просить апеляційну скаргу залишити без задоволення у зв`язку із її безпідставністю, та залишити без змін обґрунтоване рішення суду першої інстанції від 15.12.2021 року.

Згідно приписів ч.1 статті 369 ЦПК України, апеляційний суд розглядає справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 15.12.2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок протиправної бездіяльності і тривалим невиконанням судового рішення, без повідомлення учасників справи.

Відповідно ч.13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони даного спору обізнані про наявність ухвал апеляційного суду про відкриття апеляційного провадження у справі та про призначення справи до розгляду в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення (виклику) учасників справи.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що ОСОБА_1 має право на отримання щорічної грошової допомоги до 5 травня у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, у відповідності до Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, що підтверджується посвідченням учасника бойових дій серії НОМЕР_1 від 27.01.2016 року (а.с.11).

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 16.02.2021 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, було задоволено у повному обсязі. Судом визнано протиправними дії Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 щорічної грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, та зобов`язано Департамент соціальної політики Чернігівської міської ради нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену грошову допомогу до 5 травня за 2020 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми допомоги (а.с.15-17).

Пунктом 1 рішення Чернігівського міської ради від 25.06.2020 року №54/VII-13 припинено шляхом реорганізації Управління праці та соціального захисту Деснянської районної у місті Чернігові раді та Управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у м. Чернігові ради через їх приєднання до Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 16.02.2021 року набрало законної сили 18.03.2021 року. Однак, відповідач Департамент соціальної політики Чернігівської міської ради у добровільному порядку рішення не виконав.

07.05.2021 року відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) було прийнято заяву позивача та відкрито виконавче провадження ВП № 65342425 (а.с.21).

У листі Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради від 21.07.2021 року №04-30/11175 зазначається, що Департамент на виконання рішення суду добровільно здійснив позивачу перерахунок щорічної грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням раніше виплачених коштів, ще до відкриття виконавчого провадження. Однак, Департамент не мав можливості виконати рішення суду у частині зобов`язання виплатити ОСОБА_1 зазначену допомогу у зв`язку з тим, що бюджетні призначення на забезпечення виконання судових рішень за програмами соціального захисту громадян у Державному бюджеті на 2021 рік не передбачені, видатки на зазначені цілі не затверджувались у кошторисах розпорядників бюджетних коштів та у відповідних паспортах бюджетних програм (а.с.49).

Міністерство у справах ветеранів України листом від 27.05.2021 року №5438/02/09.1-21 також підтвердило відсутність видатків на дані потреби за КПКВК 2501150 Щорічна разова грошова допомога ветеранам війни і жертвам нацистських переслідувань та соціальна допомога особам, які мають особливі та особливі трудові заслуги перед Батьківщиною, та звернення Міністерства соціальної політики України до Міністерства фінансів України щодо збільшення обсягу видатків за КПКВК 2501150, і щодо запровадження нової бюджетної програми Забезпечення виконання рішень суду (а.с.45-46).

30.09.2021 року Департаментом соціальної політики Чернігівської міської ради на виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 16.02.2021 року у справі №620/2867/20, ОСОБА_1 було перераховано частину грошової допомоги до 5 травня у розмірі 6 800 гривень через АТ КБ ПриватБанк (а.с.50).

Як вбачається із оскаржуваного рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 15.12.2021 року, відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок протиправної бездіяльності і тривалим невиконанням судового рішення, суд першої інстанції прийняв до уваги наступні обставини: Департамент на виконання рішення суду добровільно здійснив позивачу перерахунок щорічної грошової допомоги; Департаментом 30.09.2021 року, тобто, на дату подання позову, на виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 16.02.2021 року, у порядку черговості, позивачу було перераховано частину грошової допомоги у розмірі 6 800 гривень через АТ КБ ПриватБанк; Департамент не є державним органом. За даних обставин, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог заявленого ОСОБА_1 позову.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що в ході апеляційного розгляду даної справи знайшли своє часткове підтвердження доводи апеляційної скарги відносно того, що висновок оскаржуваного рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 15.12.2021 року про відмову у задоволенні вимог заявленого ОСОБА_1 позову до Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок протиправної бездіяльності і тривалим невиконанням судового рішення, не узгоджується із нормами права, які регулюють спірні правовідносини.

З даного приводу апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Приписами статті 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно зі статтею 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини №3477-IV регламентовано, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського Суду з прав людини, як джерело права.

Відповідно до чіткої і усталеної практики Європейського Суду з прав людини, право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національні правові системи Договірних держав допускали, щоб остаточні та обов`язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній зі сторін (рішення від 19 березня 1997 року у справі Горнсбі проти Греції, пункт 40).

Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок (рішення від 28 липня 1999 року у справі Іммобільяре Саффі проти Італії, заява №22774/93, пункт 66).

Європейський Суд з прав людини також зазначив, що існує обґрунтована і водночас спростовна презумпція, що надмірно тривале провадження даватиме підстави для відшкодування моральної шкоди (рішення у справі Скордіно проти Італії, заява №36813/97, пункти 203-204, та рішення у справі Вассерман проти Росії, заява №21071/05, пункт 50).

Відповідно до прецедентної практики Європейського Суду з прав людини, право заявника на відшкодування моральної шкоди у випадку надмірно тривалого невиконання остаточного рішення презюмується.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 27.01.2020 року у справі №459/274/17, провадження № 61-25576сво18, викладено наступне:

Частиною 1 статті 17-1 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту встановлено, що щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12-16 цього Закону, здійснюють центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, через відділення зв`язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання.

У свою чергу, Законом України від 28.12.2014 року №79-VIII Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин, який набув чинності 01.01.2015 року, розділ VI Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26, яким встановлено, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до підпункту 2) пункту 9 Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (органами місцевого самоврядування) за рахунок коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) в межах бюджетних призначень за рішенням суду у розмірі, що не перевищує суми реальних збитків, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення, врегульований Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року №845 (далі - Порядок) (пункт 1 Порядку).

У пункті 3 Порядку визначено, що рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

При цьому боржники в контексті пункту 2 Порядку - це визначені в рішенні про стягнення коштів розпорядники (бюджетні установи) та одержувачі бюджетних коштів, а також підприємства, установи та організації, рахунки яких відкриті в органах Казначейства.

У частині другій статті 2 ЦК України встановлено, що учасниками цивільних відносин є: держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права.

Територіальні громади набувають і здійснюють цивільні права та обов`язки через органи місцевого самоврядування у межах їхньої компетенції, встановленої законом (стаття 172 ЦК України).

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів (стаття 1173 ЦК України).

Тлумачення статей 2, 11, 172, 1167, 1173 ЦК України дозволяє зробити висновок, що за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди завданої особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу місцевого самоврядування при здійсненні своїх повноважень виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою. Тобто, боржником є відповідний орган місцевого самоврядування, який бере участь у справі як відповідач.

В доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 стверджує, що відповідач не виконує рішення суду, справа №620/2867/20, протягом семи місяців з дня набрання судовим рішенням законної сили (18.03.2021року), та з моменту звернення до відповідача в частині проведення перерахунку та доплати (6 800 грн.) частини невиплаченої суми щорічної грошової допомоги до 5 травня 2020 року (звернення з вимогою - червень 2020 року). Апелянт вказує, що за конкретних обставин справи, невиконання судового рішення Департаментом соціальної політики Чернігівської міської ради тривало з 05.04.2021 року по 23.12.2021 року, тобто, близько 8 місяців. Апелянт зазначає, що оскільки моральна шкода заподіяна органом місцевого самоврядування, саме цей орган і повинен її відшкодувати особі. Апелянт стверджує, що розмір боргу виріс, 6 800 грн., борг плюс 3% річних плюс інфляційне збільшення суми боргу, період прострочення грошового зобов`язання - 518 днів. Апелянт наводить розрахунок: 6 800 грн. (сума боргу) + 673,18 грн. (інфляційне збільшення) = 7 473 грн. 18 коп. Вказані обставини, як вказує апелянт, є підставами для стягнення на його користь 70 000 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок протиправної бездіяльності і тривалим невиконанням судового рішення.

З даного приводу апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Департамент соціальної політики Чернігівської міської ради є органом місцевого самоврядування, який завдав шкоду позивачу, при цьому, на даного відповідача поширюються правила, передбачені статтею 1173 ЦК України. Протиправність дій Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради в частині нарахування та виплати ОСОБА_1 щорічної разової допомоги до 05 травня встановлена рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 16.02.2021 року.

Отже, зважаючи на те, що завдавачем моральної шкоди є саме Департамент соціальної політики Чернігівської міської ради, спричинена позивачу моральна шкода має бути відшкодована винною особою - Департаментом соціальної політики Чернігівської міської ради, а на Державне казначейство України покладається функція з виконання рішення суду щодо стягнення коштів з боржника - Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради.

Відповідно до приписів ч.1, ч.2, ч.3 статті 23 ЦК України, яка регламентує відшкодування моральної шкоди, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Європейський Суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v.BULGARIA, №68490/01, §62, ЄСПЛ, 12.07.2007 року).

У позові ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок протиправної бездіяльності і тривалим невиконанням судового рішення, позивач стверджує, що тривалим невиконанням рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 16.02.2021 року, справа №620/2967/20, посадовими особами Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради йому спричинено моральну шкоду в розмірі 70 000 грн. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав протягом тривалого часу, що призвели до погіршення стану його здоров`я. Позивач зазначав, що змінився його звичайний спосіб життя, у зв`язку із необхідністю вивчення нормативно-правових актів, поїздками до суду, до відповідача, пошти, зібранням документів, необхідних для захисту своїх прав у суді. Позивач стверджував, що було обмежено його спілкування із сім`єю, він постійно відчуває негативні переживання, крім того, він відчуває свою відірваність від активного суспільно-політичного життя громади міста, має знижений і нестійкий настрій, нервозність, дратівливість, порушення сну, гіпертонічні кризи, побоювання про майбутній стан здоров`я. Завдана моральна шкода полягає у душевних стражданнях, приниженні честі та гідності військовослужбовця з тих підстав, що йому довелось присвятити багато свого часу, творчої енергії та сил для захисту свого порушеного права, від вищевказаного зростає напруга та дратівливість у сім`ї, колі його оточення, робочому колективі.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що доводи позивача ОСОБА_1 щодо спричинення йому моральної шкоди вищезазначеними діями відповідача знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи. Оскільки в ході апеляційного розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами (а.с.15-17), що рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 16.02.2021 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, було задоволено у повному обсязі. Судом визнано протиправними дії Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 щорічної грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, та зобов`язано Департамент соціальної політики Чернігівської міської ради нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену грошову допомогу до 5 травня за 2020 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми допомоги.

При вирішенні даного спору по суті апеляційний суд також враховує позицію Європейського Суду з прав людини, сформовану, зокрема у справах Hornsby v. Greece (заява №18357/91, пункт 40), Деркач та Палек проти України (заяви № 34297/02 та №39574/02, пункт 18): право на суд, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін; ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок; право на звернення до суду також передбачає практичне виконання остаточних, обов`язкових для виконання судових рішень, які в державах, що поважають принцип верховенства права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду стороні у провадженні; виконання судового рішення, яке набрало законної сили підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок (Immobiliare Saffi v.Italy, заява № 22774/93, пункт 74).

З приводу визначення розміру морального відшкодування, яке підлягає стягненню на користь позивача з Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Доводи позовної заяви та апеляційної скарги ОСОБА_1 відносно того, що розмір спричиненої йому Департаментом соціальної політики Чернігівської міської ради моральної шкоди становить 70 000 грн., знайшли своє часткове підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи.

При визначенні розміру моральної шкоди суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Зміст понять розумність та справедливість при визначенні розміру моральної шкоди розкривається і в рішеннях Європейського Суду, який при цьому виходить із принципу справедливої сатисфакції, передбаченої статтею 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Необхідно констатувати, що при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, спричиненої позивачу, апеляційний суд приймає до уваги характер та обсяг заподіяних ОСОБА_1 внаслідок протиправної бездіяльності Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради, і тривалого невиконання судового рішення моральних страждань, їх тривалість та тяжкість вимушених змін у життєвих та соціальних стосунках позивача. При цьому, апеляційний суд виходить із засад виваженості, розумності, співмірності та справедливості.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд дійшов висновку, що по справі встановлено наявність усіх складових цивільно-правової відповідальності Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради та стягнення з даного відповідача на користь ОСОБА_1 20 000 грн. в рахунок відшкодування спричиненої моральної шкоди. Вказаний розмір відшкодування спричиненої моральної шкоди апеляційний суд вважає справедливою сатисфакцією на користь позивача.

Приймаючи до уваги вищезазначене, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно задовольнити частково, рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 15.12.2021 року - скасувати. За даних обставин, апеляційний суд вважає за необхідне прийняти постанову, якою позов ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок протиправної бездіяльності і тривалим невиконанням судового рішення, задовольнити частково. При цьому, стягнути з Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради на користь ОСОБА_1 20 000 (двадцять тисяч) грн. в рахунок відшкодування спричиненої моральної шкоди. У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 апеляційний суд вважає за необхідне відмовити.

Керуючись статтями: 367, 368, 369, 374; п.4 ч.1, ч.2 статті 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 15 грудня 2021 року, скасувати.

Позов ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок протиправної бездіяльності і тривалим невиконанням судового рішення, задовольнити частково.

Стягнути з Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради на користь ОСОБА_1 20 000 (двадцять тисяч) грн. в рахунок відшкодування спричиненої моральної шкоди.

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених п.2 ч.3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Дата складення повної постанови - 23.12.2022 року.

Головуючий: Судді: