Справа № 308/5263/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2022 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Іванова А.П.,

при секретарі судового засідання Боті О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород заяву адвоката Івашиної Аріни Анатоліївни, подану в інтересах ОСОБА_1 , про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України, заінтересована особа Керченський міський відділ ДВС ПМУЮ (м. Одеса),

встановив:

04.05.2022 адвокат Івашина А.А. в інтересах ОСОБА_1 звернулася до суду із вищевказаною заявою, яку уточнила 17.05.2022, в якій просила скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 , накладене ухвалою Керчинського міського суду АВ Крим від 20.04.2012 за №102/3804/12 (провадження№6/107/77/12).

В обґрунтування вимог заяви представник заявника посилається на те, що 20.04.2012 було постановлено вищевказану ухвалу, якою задоволено подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_1 за межі України. Дана ухвала обґрунтована тим, що на виконанні у відділ ДВС перебуває виконавчий лист №2-3609/09, виданий 27.08.2010 на виконання рішення суду про стягнення на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості по кредитному договору у сумі 80219, 79 грн. Постановою від 20.01.2012 відкрито виконавче провадження. Зазначає, що заочним рішенням суду від 14.12.2009 у справі №2-3516/09 звернено стягнення на предмет іпотеки нежитлове вбудоване приміщення, шляхом продажу такого ПриватБанком з укладенням від імені ОСОБА_1 договору купівлі-продажу будь-яким іншим способом з іншою особою покупцем, а також надання ПриватБанку всіх повноважень необхідних для здійснення продажу вказаного майна в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №0428 від 11.07.2005. Вказує, що правочин щодо передачі майна в рахунок погашення боргу не відбувся не з вини боржника, а внаслідок бездіяльності стягувача у питанні звернення стягнення на вказане майно. Стверджує, що Законом передбачені юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон не за наявності факту невиконання зобов`язання, а за ухилення від їх виконання.

Представник заявника адвокат Івашина А.А, та заявник ОСОБА_2 подали заяву з проханням розглянути справу за їх відсутності, вимоги підтримують та просять їх задовольнити у повному обсязі.

Представник заінтересованої особи Керченський міський відділ ДВС ПМУЮ (м. Одеса) у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки до суду не повідомив.

Розглянувши подану заяву та додані до неї документи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Інспектором прикордонної служби «Соломоново» 94 прикордонного загону Оксаною Розман було прийнято рішення від 16.03.2022 про відмову в перетину державного кордону України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , так як щодо останньою наявні невиконані зобов`язання по ухвалі Керчинського міськсуду АР Крим від 20.04.2012 №108-3804-12.

З ухвали Керчинського міського суду АР Крим від 20.04.2012 у справі №108/3804/12 видно, що відповідно до виконавчого листа №2-3609/09, виданого 27.08.10 Керчинським міським судом АР Крим стягнуто із ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість по кредитному договору у сумі 80219, 79 грн. Вказано, що боржник ОСОБА_1 ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї судовим рішенням. З огляду на означене подання держаного виконавця ВДВС Керченського МУЮ АР Крим задоволено, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта до надходження в ДПС України постанови про закінчення виконавчого провадження.

Заочним рішенням Керчинського міського суду АР Крим від 14.12.2009 у справі №2-3516/09 ухвалено звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 23.09.2015 нежитлове вбудоване приміщення, загальною площею 81, 3 кв. м., розташоване у АДРЕСА_1 , шляхом продажу вказаного приміщення ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладенням від імені ОСОБА_1 договору-купівлі продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем … , а також надання ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень для здійснення продажу указаного майна в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №0428 від 11.07.2005.

Зі змісту вказаного рішення вбачається, що заборгованість ОСОБА_1 перед ПАТ КБ «ПриватБанк» становить 80219, 79 грн.

З відмітки на копії такого рішення видно, що таке набула законної сили 25.12.09.

В листі від 20.04.2022 АТ КБ «ПриватБанк» вказує, що у ОСОБА_1 наявна заборгованість за кредитним договором №0428 від 11.07.2005 станом на 20.04.2022, яка складається із тіла кредиту 42876, 33 грн., відсотків 177457, 60 грн. та пені 69041, 19 грн.

За інформацією з Єдиного реєстру боржників від 17.05.2022 ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 як боржник не значиться.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», який регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України тощо, а саме встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема у випадках, якщо діють неврегульовані аліментні зобов`язання, боржник ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням до виконання зобов`язань.

Відповідно до п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України - до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Відповідно до ст. 441 ЦПК України ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

З аналізу вищезазначених норм вбачається, що заборона виїзду за кордон є одним з найсуворіших заходів, що сприяє примусовому виконанню судових рішень, оскільки пов`язаний з обмеженням конституційного права людини на вільне пересування та вибір місця проживання.

Крім того, суд зазначає, що право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання, покладених на нього рішенням суду, зобов`язань, тобто наявність лише самого зобов`язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон. Крім того, факт ухилення має підтверджуватись сукупністю доказів, які державний виконавець повинен зазначити у поданні.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Відповідно до роз`яснень Верховного Суду України, викладених у Листі від 01.02.2013 «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України», ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Отже, застосування такого суворого заходу, що сприяє примусовому виконанню судових рішень, як тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон можливе лише за умови відкритого виконавчого провадження та у разі ухилення боржника від виконання, покладених на нього рішенням суду, зобов`язань.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 не значиться боржником, інформації про чинне виконавче провадження, запроваджене щодо неї, такі не містяться. Більш того у суду відсутні відомості, з яких можна встановити, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання рішення суду про стягнення заборгованості за кредитним договором, так як в рахунок погашення заборгованості за таким звернуто стягнення на предмет іпотеки шляхом надання ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень необхідних для здійснення продажу об`єкта нерухомості.

Таким чином судом не встановлено фактів, що наразі виправдовують тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України відповідно до ухвали Керчинського міського суду АР Крим від 20.04.2012 у справі №108/3804/12.

Вказане свідчить про те, що правові підстави для продовження існування відносно заявника такого заходу як обмеження у праві виїзду за межі України відсутні та такий захід істотно обмежує законні права заявника.

Відповідно до ч. 5 ст. 441 ЦПК України суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

З урахуванням наведеного вище, суд вважає розглядувану заяву про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України вмотивованою та такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 258-260, 441 ЦПК України, суд

постановив:

Скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, застосоване до громадянки України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 відповідно до ухвали Керчинського міського суду АР Крим від 20.04.2012 у справі №108/3804/12.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду А.П. Іванов