Справа № 950/1670/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2022 року м.Лебедин

Лебединський районний суд Сумської області в складі головуючого судді Бакланова Р. В.

за участю секретаря - Гладкової С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» діючи через свого представника Дашка В.М., звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 12.11.2013 року у розмірі 31428 грн. 89 коп. та 2270 грн. 00 коп. в повернення судового збору.

Вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_2 звернулася до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є позивач, з метою отримання банківських послуг, підписав заяву б/н від 12.11.2013 року.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами», які викладені на банківському сайті, складають між нею та банком договір про надання банківських послуг, про що свідчить його підпис у заяві.

Відповідно до положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті позивача www.privatbank.ua АТ КБ «ПРИВАТБАНК», що діяв на підставі ліцензії НБУ № 22 від 29.07.2009, а зараз діє на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 05.10.2011, керуючись законодавством України публічно пропонував невизначеному колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого публікує «Умови та правила надання банківських послуг», які є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком його клієнтам. Таким чином, клієнт отримує доступ до всіх без виключення послуг банку.

При укладенні договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно з якою договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. (Далі на пункти «Умов та правила надання банківських послуг» позивач посилається як на пункти кредитного договору).

Відповідачу був відкритий кредитний рахунок, встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що визначений у довідці про зміну умов кредитування, та видана кредитна картка. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 10 000 грн.

У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості станом на 11.07.2022 року відповідач має заборгованість у розмірі 31428,89 грн., яка складається з наступного:

24571,35 грн. - заборгованість за тілом кредита

6857,54 грн. - заборгованість за простроченими відсотками.

Не погодившись із заявленими позовними вимогами, відповідач через представника адвоката Калініна С.К. подала відзив, у якому проти задоволення позову заперечила та вказала, що вона ніколи не визнавала наявність кредитних правовідносин між нею та позивачем та не вчиняла дії на погашення кредитних зобов`язань. Анкета-заява не містить інформації про те, що це є укладенням кредитного договору. Зазначає, що доказів того, що зазначена інформаці про умови кредитування від 28.09.2020 є складовою частиною Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 12.11.2013 позивачеми не надано, так само в анкеті-заяві про такий документ як інформація про умови кредитування взагалі не згадується. Вказані безпідставно стягнуті Банком кошти слід зараховувати в рахунок повернення відповідачем безпідставно наданого кредитного ліміту. При цьому, зазначена у виписці банківська операція «Списання відсотків за використання кредитного ліміту» взагалі відсутня в розрахунку заборгованості.

Просить відмовити у задоволенні позову та стягнути з позивача витрати послуг за надання правничої допомоги в сумі 6000 грн. (а.с. 88-91), провести розгляд справи у його відсутності.

Позивач в судове засідання представника не направив, про час та місце розгялду справи повідомлений належним чином. При зверненні з позовом представник позивача просив розглядати справу за його відсутності. Відповіді на відзив до суду не надав.

Ухвалою судді від 11.10.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі. Відповідачу запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження подати відзив на позовну заяву та заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Безпосередньо дослідивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків.

12 листопада 2013 року ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг підписала анкету - заяву б/н (а.с. 17).

У заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із пам`яткою клієнта та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами банку.

До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку та паспорт споживчого кредиту.

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 11.07.2022 року становить 31428,89 грн. і складається із: заборгованості за тілом кредиту 24571,35 грн. та 6857,54 грн. - заборгованості за простроченими відсотками (а.с. 6-23).

Відповідно до довідки між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 був підписаний кредитний договір б/н, за яким було надано дві кредитні картки, останню відкрито 20.09.2020, термін дії до 05/24 (а.с. 25).

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Зокрема, відповідно до частин 1 і 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. ст. 626 , 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов' язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу , інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України ).

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України ).

За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст, статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

В анкеті-заяві б/н клієнта Банку від 12.11.2013 процентна ставка не зазначена.

Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь- яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт Універсальна та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, які містяться в матеріалах даної справи не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 12.11.2013 шляхом підписання анкети-заяви, у зв`язку з чим відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за і порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Така позиція узгоджується з висновками щодо застосування відповідних норм права, які викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19). Тому вимоги банку в частині стягнення заборгованості за процентами задоволенню не підлягають з наведених вище підстав. Крім цього, позивач до позовної заяви долучив копію інформації про умови кредитування, яка оформлена 28.09.2020 предстаником позивача ОСОБА_4 . Проте, доказів того, що зазначена інформаці про умови кредитування ваі 28.09.2020 є складовою частиною Анкети-заяви про приєднання до Умов гай Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 12.11.2013 позивачеми не надано, так само в анкеті-заяві про такий документ як інформаці про умови кредитування взагалі не згадується. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних допустимих і достовірних доказів, не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи. Таким чином, позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів того, що інформації про умови кредитування від 28.09.2020 є складовою Анкети-заяви прі приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 12.11.2013. З огляду на викладене, надана позивачем копія інформації про умови кредитували від 28.09.2020 не відповідає вимогам ст.ст. 79, 80 Цивільного процесуального кодексу України, щодо достовірності та достатності доказів, та не може бути доказом факту укладення кредтиного договору. Щодо вимог позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості по тілу кредиту за анкетою-заявою б/н від 12.11.2013. Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасні виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, якиз надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чг суспільні інтереси (ст. 43, 49 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст. 4; ЦПК України), так і обов' язок із доказування обставини при невизнані них сторонам та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ч, 2 ст. 13 ЩІК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, з точки зору належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, суд робить висновок, що на підставі анкети-заяви б/н від 12.11.2013 відповідач отримав банківську картку на яку позивач встановив кредитний ліміт 300,00 грн., розмір якого неодноразово було змінено - максимальний розмір становив 10000,00 грн.

Із розрахунку та виписки по рахунку відповідача, наданих позивачем, вбачається що відповідач вніс на рахунок коштів у більшій сумі ніж отримав, натомість внесені кошти було зараховано в рахунок сплати пені за прострочку за кредитом, процентів відповідно до ст. 625 ЦК України нарахованих у розмірі необумовленому сторонами, відсотків за використання кредитного ліміту, щодо яких відсутні докази про досягнення сторонами згоди. Таким чином, позивачам, за весь час користування банківськими картками, безпідставно з рахунку відповідача стягнуто відсотки за користування кредитом, штрафи та пені, які в сумі перевищують кредитний ліміт в розмірі 10 000,00 грн., що підтверджується долученою до позову банківською випискою та розрахунком. Проте, позивачем при зверненні до суду не надано доказів погодження сторонами розміру процентів за користування кредитом, комісій, пені та штрафів за порушення умов кредитного договору, тобто внесені ОСОБА_3 кошти йшли на погашення заборгованості по тілу кредиту. Вказані безпідставно стягнуті Банком кошти слід зараховувати в рахунок повернення відповідачем безпідставно наданого кредитного ліміту. Так, з підсумкових рядків долученого розрахунку заборгованості станом на 30.09.2019 вбачається, що відповідачем погашено заборгованості за тілом кредита 39 266,22 грн.,- погашена заборгованість за простроченим тілом кредита 4 975,63 грн.; погашено заборгованості по пені 950,00 грн. (або двадцять перша колонка розрахунку заборгованості «Сума коштів, внесена клієнтом на погашення заборгованості»), також з підсумкових рядків долученого розрахунку заборгованості станом на 11.07.2022 вбачається, що відповідачем погашено заборгованості за тілом кредита 5 126,77 грн.; погашена заборгованість за простроченим тілом кредита 13 858,43 грн.; погашена заборгованість по нарахованим відсоткам 5 325,92 грн.; погашена заборгованість по простроченим відсоткам 13 093,49 грн. (або тридцята колонка розрахунку заборгованості «Сума коштів внесена клієнтом на погашення заборгованості»), загальна сума яких складає 82 596,46 грн.

З огляду на розрахунок відповідач повернув більше грошей ніж отримав від АТ КБ «ПРИВАТБАНК». Як зазначено вище, між сторонами не було обумовлено розмір відсотків за користування кредитними коштами, і комісій за послуги банку та право банку самостійно списувати з рахунку відповідача проценти та комісії.

При зверненні до суду банком не обґрунтовано та не надано доказів, яким чином ОСОБА_3 замовла послуги щодо збільшення ліміту та інші, за які з її рахунку списувалися кошти: письмово, в електронному вигляді з використанням електронної системи Приват24, тощо.

Користувач картки не може нести відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя.

Банком за рахунок кредиту було погашено відсотки на суму визначену в 4 (четвертій) колонці розрахунку.

Так, дослідивши відповідний розрахунок заборгованості представника позивача, вважаємо, що останній не може вважатись обґрунтованим з тих підстав, що він не містить обчислення, порядок нарахування суми тіла кредиту, оскільки позивачем у тіло кредиту включалися відсотки погашені за рахунок кредиту (4-та колонка розрахунку), у стягненні яких суд правомірно має відмовити, а відтак суд не може вважати заявлену до стягнення суму обґрунтованою, а тому суд правомірно має , відмовити у задоволені позову.

Таким чином, суд доходить до висновку, що у відповідача відсутня заборгованість перед Банком. Більш того, позивачем Надано розрахунки, аркуши яких, в порушення вимог ЦПК, не підписані уповноваженої особою АТ КБ «ПриватБанк». На останній сторінці таких розрахунків лише вказано «представник ПриватБанку», тобто не вказано посади, прізвища, ім`я, по батькові представника позивача, а тому такі докази є недопустимими.

Згідно з ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести тії обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Однак, позивачем всупереч приписів ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України не було надано суду жодних доказів розміру заборгованості відповідача по тілу кредиту та розрахунку їх нарахування, а томі відповідач та суд позбавлений можливості визначити заборгованість відповідача за тілом кредиту.

Звертаючись до суду з даним позовом АТ КБ «ПРИВАТБАНК», не надало належних ті достовірних доказів у розумінні вимог ст.ст. 77, 79 ЦПК України, на підставі якиз можна встановити дійсні обставини справи, та які б містили інформацію щод предмета доказування. Відповідач просить стягнути з позивача 6000 грн. витрат на правничу допомогу по оплаті послуг АБ «Калінін і Партнери». Разом з відзивом подав договір про надання професійної правничої (правової) допомоги № б/н/22 від 27.10.2022 скріплений електронними підписами сторін, рекомендовані (мінімальні) ставки адвокатського гонорару, затверджені рішенням засновника адвокатського бюро та акт виконаних робіт. Відповідно до приписів ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співрозмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Суд, вважає за необхідне стягнути з позивача на користь відповідачки витрати на правничу допомогу у розмірі 6000 грн.

Керуючись статтями 4, 12-13,19, 81, 141, 247, 258, 259, 265, 268, 273, 279, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без задоволення.

Стягнути з АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, , МФО 305299) на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) 60000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду через Лебединський районний суд Сумської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Роман БАКЛАНОВ