28.11.2022 Єдиний унікальний номер 205/8054/22
Провадження № 2/205/3171/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.11.2022 рік м. Дніпро

Суддя Ленінського районного суду м. Дніпропетровська Бізяєва Н.О., ознайомившись з матеріалами позовної заяви до ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування в особі управління - служби у справах дітей адміністрації Новокадацького району Дніпропетровської області про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини,-

ВСТАНОВИВ:

25.11.2022 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування в особі управління - служби у справах дітей адміністрації Новокадацького району Дніпропетровської області, в якій просить:

- розірвати шлюб між позивачем та відповідачем укладений 26.10.2021 року, актовий запис № 523;

- визначити місце проживання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з позивачем за адресою: АДРЕСА_1

Ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї матеріалами, вважаю, що даний позов не може бути прийнятий до провадження та підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків, виходячи з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити: виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Статтею 95 ЦПК України визначено, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Частиною 4 статті 263 ЦПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначено, що до позовної заяви про розірвання шлюбу додаються: оригінал свідоцтва про реєстрацію шлюбу, копії свідоцтв про народження дітей, довідки щодо розміру заробітку та інших доходів, а також усі необхідні документи відповідно до заявлених вимог.

При цьому, у вказаному п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» також роз`яснюється, що у разі невиконання зазначеної вимоги позовна заява має бути залишена без руху.

Таким чином, звертаючись до суду з позовною вимогою про розірвання шлюбу, позивач повинен надати суду саме оригінал свідоцтва про шлюб.

Проте, заявляючи вимогу позову про розірвання шлюбу, позивачем додано до матеріалів позову копію свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_1 зареєстрованого між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 26.10.2021 р. Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), про що складено відповідний актовий запис № 532, а ні оригінал, як про це зазначено вище.

Слід зазначити, що Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», визначені функції органів державної реєстрації актів цивільного стану щодо видач свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану.

Статтею 19 Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» визначено, що повторна видача свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану, оригінал якого було вкрадено, загублено, пошкоджено чи знищено, та повторна видача свідоцтва у разі внесення змін до актового запису чи його поновлення, здійснюються відділами державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичними представництвами і консульськими установами України на підставі актового запису цивільного стану за заявою особи, щодо якої складено запис, батьків, усиновлювачів, опікунів, піклувальників, представника закладу охорони здоров`я, навчального або іншого дитячого закладу, де постійно перебуває дитина, органу опіки та піклування.

Таким чином, в разі якщо оригінал свідоцтва про шлюб було втрачено, загублено, пошкоджено, чи знищено, позивач не позбавлений права звернутися до органу державної реєстрації актів цивільного стану про повторну видачу свідоцтва про шлюб.

Таким чином, позивачу слід надати до матеріалів позову оригінал свідоцтва про шлюб.

Частина 1 статті 96 ЦПК України визначає, що оригінали письмових доказів до набрання судовим рішенням законної сили повертаються судом за клопотанням осіб, які їх подали, якщо це можливо без шкоди для розгляду справи. У справі залишається засвідчена суддею копія письмового доказу.

А отже при наданні до суду оригіналу свідоцтва про шлюб, позивач не позбавлений права на його повернення.

Положеннями ст. 141 СК України передбачено, що мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, і розірвання шлюбу між ними не впливає на обсяг їх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини.

У прохальній частині позовної заяви позивач просить розірвати шлюб та визначити місце проживання сина разом з ним.

Згідно ч. 1 ст. 175 ЦПК України, у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Згідно ч. 6 ст. 175 ЦПК України, у позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору.

Відповідно до вимог п. 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви.

Згідно ч. 1, 2 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким з них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Отже основною з умов звернення до суду з вимогою про визначення місця проживання дитини з одним з батьків, згідно вказаної ч.1 ст.161 СК України, є їх окреме проживання.

Також, в постанові Верховного Суду від 15.01.2000 р. у справі №200/952/18 (провадження №61-14859св19) роз`яснено, що під час вирішення питання про визначення місця проживання дитини участь органу опіки та піклування є обов`язковою, а позивач до заяви про визначення місця проживання дитини повинен надати висновок органу опіки та піклування про доцільність проживання дитини з одним із батьків, характеристики з місця проживання, роботи, місця навчання дитини (гуртків), медичні довідки (суд обов`язково враховує стан здоров`я і батьків, і дитини), довідки про доходи (інші документи, які підтверджують матеріальне становище заявника), акти обстеження житлово-побутових умов, документи, що підтверджують право власності на житло.

Проте, позовна заява не містить посилань та доказів того, що позивач та відповідач проживають окремо, як-то і доказів того, що позивач чи відповідач звертались до органу опіки та піклування з питань визначення місця проживання дитини, які заходи органом опіки та піклування вживались. Позивачем не надано доказів того, що малолітня дитина перебуває на його утриманні та інших доказів які підтверджують матеріальне становище позивача.

Крім того, зазначаючи у змісті позову на проживання в будинку, що належить на праві приватної власності його батькам, позивач не надає таким посиланням відповідних доказів.

Згідно ч. 1 ст. 188 ЦПК України, в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Також, при розгляді такого спору обов`язковим є залучення органу опіки та піклування та надання ним відповідного висновку (ст. 19 СК України), при цьому, збільшується обсяг учасників процесу, що ускладнює вирішення справи в цілому. Крім того, спільний розгляд, різних не взаємопов`язаних між собою позовних вимог, може ускладнити вирішення справи.

У справах про розірвання шлюбу, передбачена і можливість надання сторонам строку для примирення та зупинення у зв`язку з цим провадження у справі, що в свою чергу не передбачено при розгляді справи про визначення місця проживання дитини, і як наслідок, може призвести до безпідставного затягування розгляду позовної вимоги про визначення місця проживання дитини.

А отже, строки розгляду позовних вимог про розірвання шлюбу і позовних вимог про визначення місця проживання дитини, є різними.

Проте, в порушення ч. 1 ст. 188 ЦПК України, у позові не викладено обставин і не зазначено доказів того, у чому конкретно полягає однорідність позовних вимог про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини, яким чином пов`язані між собою підставами виникнення або поданими доказами основна та похідна позовні вимоги, враховуючи, що вимога про розірвання шлюбу та вимога про визначення місця проживання дитини не взаємопов`язаними між собою, регулюються різними нормами права, відсутня спільність предметів спорів, вирішення позовної вимоги про розірвання шлюбу не залежить від вирішення позовної вимоги про визначення місця проживання дитини відповідно до вимог ст. 161 СК України.

Таким чином, за не доведенням позивачем обґрунтованості звернення до суду з позовною заявою в якій об`єднано вимогу про розірвання шлюбу та про визначення місця проживання дитини, враховуючи зазначене вище, дані вимоги підлягають роз`єднанню, оскільки не можуть розглядатися в одному провадженні.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи зазначене, приходжу до висновку про необхідність залишення без руху даної позовної заяви з наданням позивачу строку для усунення визначених вище недоліків позовної заяви з дотриманням вимог ст.ст. 175, 177 ЦПК України.

Зі смітсту ч. 3 ст. 185 ЦПК України, вбачається, що якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 175, 177, 185, 258-260, 353 ЦПК України, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування в особі управління - служби у справах дітей адміністрації Новокадацького району Дніпропетровської області про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини - залишити без руху.

Надати ОСОБА_1 - десятиденний строк, з дня отримання копії даної ухвали, для усунення визначених в ухвалі недоліків.

Роз`яснити, що в разі якщо у визначений строк недоліки не будуть усунені, позовна заява на підставі ч. 3 ст. 185 ЦПК України буде вважаться неподаною та повернута позивачу.

Копію ухвали направити ОСОБА_1 .

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та оскарженню не підлягає..

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя: Н.О. Бізяєва