печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" грудня 2022 р. Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Литвинової І. В.,

при секретарі судових засідань Орел А. О.,

за участі представника відповідача ТОВ «Євротранссервіс» - Булаєнка Р. В., третьої особи ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , представника третьої особи ОСОБА_4.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Євротранссервіс», Приватного акціонерного товариства «Автомобільна компанія «Укртранс», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову, державний реєстратор Управління державної реєстрації Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Радченко Альона Леонідівна, ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про визнання правочину недійсним, скасування рішення про державну реєстрацію,

ВСТАНОВИВ:

15 квітня 2021 року до Печерського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява, для розгляду якої, у відповідності до пункту 15 Розділу XIII Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року № 1618-IV (у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року), визначено суддю та передано, для вирішення питання про відкриття провадження у справі, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

26 квітня 2021 року ухвалою судді у справі відкрито провадження для розгляду справи у спрощеному провадженні з викликом сторін /т. І а. с. 21-22/.

Ухвалою суду від 02 вересня 2021 року до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору залучено ОСОБА_1 /т. І а. с. 84-85/.

Також 02 вересня 2021 року ухвалою судді залишено без задоволення заяву позивача про забезпечення позову /т. І а. с. 86-88/.

19 жовтня 2021 року представник позивача ТОВ «Євротранссервіс» подав до суду письмові пояснення на позов /т. І а. с. 98-100/.

19 жовтня 2021 року третя особа ОСОБА_1 подав до суду пояснення на позов /т. І а. с. 118-247/.

01 грудня 2021 року ухвалою суду залучено третьою особою у справі ОСОБА_4 /т. ІІ а. с. 7, 10-11/.

20 грудня 2021 року представник позивача ТОВ «Євротранссервіс» подав до суду письмові пояснення на позов /т. ІІ а. с. 16-57/.

25 жовтня 2022 року представник третьої особи ОСОБА_1 - ОСОБА_2 у судовому засіданні повторно подав до суду пояснення на позов /т. ІІ а. с. 70-74/.

Ухвалою суду 25 жовтня 2022 року відмовлено у задоволенні клопотання позивача про витребування доказів /т. ІІ а. с. 76, 99-101/.

28 листопада 2021 року позивач подав до суду клопотання про передання справи до розгляду справи № 910/2116/21 про банкрутство ПрАТ «Автомобільна компанія «Укртранс», що перебуває у провадженні Господарського суду м. Києва.

У судовому засіданні головуючий ставить на обговорення питання закриття провадження у цивільній справі, враховуючи предмет спору і характер правовідносин між сторонами, а саме те, що позивач оспорює правочини, які укладені між юридичними особами.

Представник відповідача ТОВ «Євротранссервіс» - Булаєнко Р. В. заперечував проти закриття провадження.

Представник третьої особи ОСОБА_1 - ОСОБА_2 також заперечував проти закриття провадження, наводячи доводи, висловлені у письмових запереченнях, що подані до суду, на клопотання позивача про передачу справи до господарського суду.

Присутня у судовому засіданні третя особа ОСОБА_4 також заперечувала проти закриття провадження.

Інші сторони та учасники справи, їхні представники у судове засідання не з`явилися.

Суд, заслухавши думку представника відповідача, представника третьої особи, третьої особи, дослідивши матеріали справи, встановив наступне та дійшов до таких висновків.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Отже, у порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства, а предметом позову є цивільні права, які, на думку позивача, є порушеними, оспореними чи невизнаними.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Пленум Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своїй постанові від 01 березня 2013 року № 3 вказав, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

У своїй позовній заяві позивач просив суд визнати недійсним договір купівлі-продажу майнових прав на нежитлові приміщення (парко місця) № 2605/2, укладений 26 травня 2014 року ПАТ «Автомобільна компанія «Укртранс» та ТОВ «Євротранссервіс», у частині гаражу 1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а також скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) (індексний номер 14647389 від 23 липня 2014 року, 15:41:02, прийняте державним реєстратором Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Радченко А. Л. /т. І а. с. 1-17/.

Отже предметом спору у даній справі є оскарження договору, укладеного між юридичними особами.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Господарського суду м. Києва від 09 червня 2021 року № 910/2116/21 відкрито провадження у справі про банкрутство ПрАТ «Автомобільна компанія «Укртранс».

Відповідно до частини першої ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Як визначено у частині другій ст. 4 ГПК України, юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно з пунктом 8 частини першої ст. 20 ГПК України, господарські суди розглядають справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

Згідно з частиною першою ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Відповідно до частини другої ст. 7 вказаного Кодексу, господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Отже, матеріали справи, в якій стороною є боржник, щодо майнових спорів з вимогами до боржника та його майна, провадження в якій відкрито до відкриття провадження у справі про банкрутство, надсилаються до господарського суду, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство, який розглядає спір по суті.

У постанові Верховного суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 січня 2021 року у справі № 334/5073/19 викладено правову позицію, що розгляд всіх майнових спорів, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство, повинен відбуватися саме і виключно господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи.

Так, законодавець під час розгляду даної справи вкотре підкреслив, що розгляд всіх майнових спорів, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство, повинен відбуватися саме і виключно господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи (аналогічний висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 607/6254/15-ц, від 18 лютого 2020 року у справі № 918/335/17, постановах Верховного Суду від 30 січня 2020 року у справі № 921/557/15-г/10, від 06 лютого 2020 року у справі № 910/1116/18)).

Висновок про те, що розгляд спорів з майновими вимогами до суб`єкта господарювання, який перебуває в процедурі банкрутства та визначений позивачем в статусі відповідача у такому спорі, законодавцем віднесено до територіальної юрисдикції господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, наведено також у постановах Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі № 910/9535/18 та від 21 листопада 2019 року у справі № 925/1205/15.

Так, хоча позивач і обґрунтовував свій позов нормами цивільного права, правильним є віднесення даного спору до категорії господарських. Відтак, дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Позивач у своєму клопотанні про передачу справи до Господарського суду м. Києва наполягає на тому, що його спір з ПрАТ «Автомобільна компанія «Укртранс» повинен розглядатись господарським судом у межах справи № 910/2116/21 за заявою ТОВ «РІО ФІН» до ПрАТ «Автомобільна компанія «Укртранс» про банкрутство.

Разом з тим, передання справи за позовом, поданим у порядку одного виду судочинства, до суду, компетенція якого поширюється на інший його вид, не допускається. Позивач має право звернутися до суду конкретної юрисдикції, згідно з процесуальним кодексом, яким регламентовано порядок розгляду справи згідно з його вимогами.

У відповідності до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо вона не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст. ст. 1-20, 43, 49, 255, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Євротранссервіс», Приватного акціонерного товариства «Автомобільна компанія «Укртранс», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову, державний реєстратор Управління державної реєстрації Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Радченко Альона Леонідівна, ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про визнання правочину недійсним, скасування рішення про державну реєстрацію.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст судового рішення складено 19 грудня 2022 року.

Суддя І. В. Литвинова