КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/9325/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

5 грудня 2022 року Київський апеляційний суд в складі:

Суддя - доповідач: Андрієнко А.М.

Суддів: Соколової В.В.

Поліщук Н.В.

За участі секретаря Моторіної В.А.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 30 липня 2014 року, постановлене суддею Москаленко К.О., у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк», правонаступником прав та обов`язків якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

У С Т А Н О В И Л А :

4 вересня 2013 року позивач Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк», правонаступником прав та обов`язків якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 , в якому просив стягнути заборгованість за кредитним договором.

На обґрунтування позову зазначав, що 20 грудня 2007 року між ВАТ «Родовід Банк», правонаступником якого є ПАТ «Родовід Банк» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір № 38.3/АА-008.07.2, за умовами якого банк відкрив позичальнику відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 33 548,00 доларів США терміном до 20 грудня 2014 року з процентною ставкою 12,5 % річних. В забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором № 38.3/АА-008.07.2 між позивачем та відповідачем укладено Договір застави транспортного засобу. Банк, посилаючись на невиконання відповідачем зобов`язань з повернення кредитних коштів за Договором, просить стягнути заборгованість, розраховану станом на 7 серпня 2013 року у розмірі 318 298,72 доларів США, яка складається: із заборгованості за кредитом у розмірі 34 166,57 доларів США; із суми пені у розмірі 282 681,13 доларів США та суми 3 % річних у розмірі 1 451,03 доларів США.

Заочним рішенням Печерського районного суду м. Києва від 30 липня 2014 року позов Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк», правонаступником прав та обов`язків якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено повністю.

Стягнено з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованість за кредитним договором № 38.3/АА-008.07.2 від 20 грудня 2007 року у розмірі 318 298 дол. США 72 центи та судові витрати у розмірі 3 441 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 подали апеляційні скарги, в якій просили скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити в задоволені позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що оскаржуване рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також з неповним з`ясуванням судом обставин справи, що мають значення для справи.

В обґрунтування доводів апеляційних скарг посилались на те, що відповідач не був належно повідомлений про дату розгляду справи.

Зазначали, що судом не застосовано ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» відносно несправедливості пункту 3.9 кредитного договору щодо встановлення сторонами договору пені у розмірі 1,6% за кожен день прострочення виконання зобов`язання за споживчим кредитом, що становить 584% від суми неповерненого кредиту чи несплачених процентів за рік, є несправедливим та суперечить принципам розумності та добросовісності.

Вказували, що позивачем пропущено строк позовної давності оскільки, відповідач припинив виконувати свої зобов`язання за кредитним договором з 11 серпня 2010 року, тому позивач повинен був звернутися до суду з даним позовом про стягнення заборгованості за кредитом, процентів та 3% річних у межах трирічного строку, тобто до 11 серпня 2013 року.

Постановою Київського апеляційного суду від 13 лютого 2020 року апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 задоволено частково.

Заочне рішення Печерського районного суду міста Києва від 30 липня 2014 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким позов задоволено частково.

Стягнено з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», якого залучено до участі у справі як правонаступника ПАТ «Родовід банк», заборгованість за кредитним договором № 38.3/АА-008.07.2 від 20 грудня 2007 року у розмірі 34 166,57 доларів США, з яких 24 615,38 доларів США - сума основного боргу, 9 551,17 доларів США заборгованість за процентами, і пеню за несвоєчасне виконання зобов`язань у розмірі 174 507,97 грн.

Компенсовано за рахунок держави понесені ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» витрати з оплати судового збору у розмірі 746,70 грн.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2022 року постанову Київського апеляційного суду від 13 лютого 2020 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Представник відповідача підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, застосувати до правовідносин, що виникли між сторонами, строк позовної давності.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, причину неявки суду не повідомив.

На підставі ст. 372 ЦПК України колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду справи за відсутності осіб, що не з`явились, оскільки вони належно повідомлені про час та місце розгляду справи.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши правильність застування судом першої інстанції норм матеріального права та дотримання норм процесуального права в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Судом встановлено, що 20 грудня 2007 року між ВАТ «Родовід Банк», правонаступником якого є ПАТ «Родовід Банк», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 38.3/АА-008.07.2, за умовами якого банк відкрив позичальнику відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 33 548 доларів США терміном до 20 грудня 2014 року зі сплатою 12,5% річних.

Належне виконання зобов`язань за кредитним договором забезпечено заставою транспортного засобу Mitsubishi Grandis відповідно до укладеного сторонами договору застави транспортного засобу № 38.3/АА-008.07.2, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Палладій Н. В. 21 грудня 2007 року.

8 грудня 2007 року ТОВ «Автоград» та ОСОБА_1 уклали договір купівлі-продажу № 1884, згідно з умовами якого відповідач придбала автомобіль марки Mitsubishi Grandis вартістю 169 082 грн.

Пунктом 1.3 укладеного сторонами кредитного договору № 38.3/АА-008.07.2 від 20 грудня 2017 року визначено, що для обліку виданих кредитів банк відкриває позичальнику позичковий рахунок № НОМЕР_1 .

Зі змісту пункту 1.4 кредитного договору № 38.3/АА-008.07.2 від 20 грудня 2017 року встановлено, що кредити надаються позичальнику готівкою з подальшим їх обов`язковим продажем через касу банку для проведення подальших розрахунків за договорами, вказаними у пункті 1.2 договору, згідно з чинним законодавством України. Надання першого кредиту здійснюється після надання позичальником банку документів, що підтверджують страхування у страховій компанії, визначеній банком, заставленого майна на користь банку від ризиків втрати, ушкодження і викрадення.

Зі змісту заяви на видачу готівки № 1347_1 від 20 грудня 2007 року встановлено, що ОСОБА_1 отримала грошові кошти у сумі 33 548 доларів США, що еквівалентно 169 417,40 грн, з вказівкою про видачу кредитних коштів на купівлю автомобіля згідно з кредитним договором № 383/АА-008.07.2 від 20 грудня 2007 року.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України).

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни.

Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звертався до відповідача з претензією №102.1-11-б.б/12377 від 03.06.2010 року про дострокове стягнення кредиту, яку направив відповідачу поштовим відправленням.(том 3 а.с. 168-169) , тобто банк змінив строк виконання договору.

Відповідно до п.5.2 Договору № 38.3/АА-008.07.2 Банк має право :У разі недотримання позичальником умов цього договору вимагати дострокового його розірвання , повернення одержаних кредитів, сплати нарахованих за ним процентів, відшкодування збитків, завданих банку внаслідок невиконання або неналежного виконання позичальником умов цього Договору, а у разі невиконання позичальником цих вимог звернути стягнення на предмет застави згідно з договором застави від 20 грудня 2007 року .

В надісланій на адресу ОСОБА_1 претензії від 3.06.2010 року, яку відповідач отримала згідно відмітки на конверті 17.06.2010 року ( а.с.168-169 том 3) позивач зазначив, що борг складає 25 590, 24 долари США ( заборгованість за кредитом і проценти за користування кредитом).

У вимозі зазначено : Керуючись ст.. 526,530 ЦК України вимагаємо протягом 30 днів з моменту отримання Претензії оплатити заборгованість в розмірі 25 590 , 24 долари США шляхом перерахування коштів на рахунки, які вказані в кредитному договорі.

Тобто як вбачається із матеріалів справи направлення претензії свідчить про реалізацію права банку вимагати дострокове погашення кредиту .

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України.

Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила(частина перша статті 261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята статті 261 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Судом встановлено, що відповідач отримала претензію 17.06.2010 року( а.с.168-169 том 3). 17 липня 2010 року відповідач повинна була виконати зобов`язання достроково в повному обсязі, однак, вона цього не зробила, тому з 18 липня 2010 року банку стало відомо про порушення його права .

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з позовом 4 вересня 2013 року, тобто з пропущенням трирічного строку позовної давності, про застосування якого просив відповідач у апеляційній скарзі, так як суд першої інстанції розглянув справу за відсутності відповідача , не повідомивши його належним чином про час та місце розгляду справи.

За таких обставин колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги в частині застосування строку позовної давності та приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки право банку чи його правонаступника на повернення відповідачем отриманих кредитних коштів є порушеним, однак, позивачем пропущено трирічний строк позовної давності для захисту свого порушеного права.

Суд першої інстанції неповно встановив обставини справи та прийшов до висновків, які не відповідають обставинам справи з порушенням норм матеріального права, що відповідно до ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та постановлення нового рішення про залишення позовних вимог позивача без задоволення.

Керуючись ст. 367, 374, 376 ЦПК України колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 30 липня 2014 року скасувати та постановити нове рішення , яким позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк», правонаступником прав та обов`язків якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови виготовлено 21 грудня 2022 року.

Суддя - доповідач:

Судді: