Справа № 342/852/22
Провадження № 2/342/497/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2022 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Андріюк І.Г.,

з участю секретаря судового засідання Малик Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Городенка в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно за заповітом,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом в інтересах малолітньої дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до ОСОБА_3 та просить визнати за малолітньою дочкою право власності на 3/4 частини житлового будинку АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги мотивувала тим, що 06 липня 2018 р. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , склала заповіт, посвідчений секретарем Чернятинської сільської ради, зареєстрований в реєстрі за № 37, який є чинним, на користь її малолітньої дочки. Після смерті ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 відкрилася спадщина на належне їй майно, в тому числі на частину будинковолодіння АДРЕСА_1 .

Діючи в інтересах неповнолітньої дочки, з метою реалізації її права на спадщину за заповітом, позивачка звернулася до державного нотаріуса із відповідною заявою, внаслідок чого було заведено спадкову справу. Однак, державний нотаріус відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину на частку у спадковому житловому будинку та рекомендувала звернутися до реєстратора, який теж прийняв рішення про відмову в державній реєстрації права власності на частину житлового будинку з господарськими будівлями, спорудами в АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 .

Згідно свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, виданого 20.04.1988 виконавчим комітетом Городенківської районної ради народних депутатів Івано-Франківської області на підставі рішення цього ж виконкому № 11 від 13.01.1988, цілий житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 , належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_5 . Згідно рішення виконкому Чернятинської сільської ради 1990 року АДРЕСА_1 було перейменовано на АДРЕСА_1, номери будинків залишились незміненими. Суспільна група господарства, розташованого по АДРЕСА_1 , - «колгоспний двір».

Станом на 15.04.1991 року у господарстві були зареєстровані та проживали: голова господарства ОСОБА_5 , 1923 р.н., та його дружина ОСОБА_4 , 1925 р.н. Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина на належну йому частину у вищевказаному будинковолодінні, право власності на яку оформила відповідачка ОСОБА_3 на підставі рішення Городенківського районного суду від 02.02.2021 у справі № 342/74/21. В ході судового розгляду згаданої справи встановлено, що частка ОСОБА_5 у праві спільної сумісної власності, як члена колишнього колгоспного двору, у спадковому житловому будинку становить 1/2. Дружина померлого ОСОБА_4 не відмовилася за життя від обов`язкової частки, а тому їй належить право власності на Ѕ та ј частини вищевказаного житлового будинку.

ОСОБА_2 є єдиною спадкоємицею за заповітом після смерті ОСОБА_4 і фактично вступила в управління спадщиною після її смерті. Діючи в інтересах спадкоємця за заповітом, позивачка виготовила технічну документацію на будинок, вчиняє інші дії щодо утримання, обслуговування спадкового нерухомого майна в належному стані, однак документально оформити спадкове право ОСОБА_2 немає можливості через вищезазначені обставини.

Ухвалю суду від 08.09.2022 відкрито провадження у даній справі, справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 31.10.2022 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті.

Сторони та їх представники у судове засідання не з`явилися.

Представник позивачки - адвокат Бундзяк У.М. 12.12.2022 надіслала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та за відсутності позивачки, та зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_3 08.11.2022 подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає, просить ухвалити судове рішення на користь позивачки.

Дії учасників справи не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідачка не скористалася правом на подання відзиву в порядку ст.178 ЦПК України, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами справи, що відповідає вимогам ч.8 ст.178 ЦПК України.

Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата його складання.

Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору, вважає необхідним зазначити таке.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 3 ст.5 Цивільного кодексу України (у редакції 2003 року) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Із копії свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 20.04.1988, виданого виконкомом Городенківської районної Ради народних депутатів на підставі рішення цього ж виконкому № 11 від 13 січня 1988 р., вбачається, що в цілому жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_2 , дійсно належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_5 . Рішенням виконкому Чернятинської сільської ради в 1991 р. АДРЕСА_1 було перейменовано на АДРЕСА_1, номери будинків залишились незміненими, що стверджується довідкою 24/345, виданою 04 жовтня 2022 р.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди у період видачі вищезгаданого свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок (з 31.01.1966 по 19.01.1996) регулювалась підзаконними нормативними актами, зокрема Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, яка затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 р. і втратила чинність від 19.01.1996 на підставі наказу Держитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 р. № 56.

Зазначена інструкція передбачала державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання ЦК України та Законом України від 1 липня 2004 р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

За змістом ч.1 ст.120, ст.121, ч.1, ч.2 ст.123 ЦК УРСР 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності; володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх членів двору; частка члена колгоспного двору в майні двору визначається, зокрема, при виході його з складу двору без утворення нового двору (виділ); розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року № 20, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Оскільки суспільна група господарства, розташованого по АДРЕСА_2 , - «колгоспний двір», право власності на майно колишнього колгоспного двору набуте до 15 квітня 1991 року, тому спір щодо даного майна вирішується за нормами, що регулювали власність цього двору.

Станом на 15.04.1991 в господарстві по АДРЕСА_2 були зареєстровані та проживали: голова господарства ОСОБА_5 , 1923 р.н., дружина ОСОБА_4 , 1925 р.н.; суспільна група господарства - колгоспника, що стверджується витягом з по господарської книги № 3 (ос. рах. 214) Чернятинської сільської ради за період з 1991 по 1995 роки, виданим 14 травня 2019 р. Чернятинською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області за № 499.

З наведеного слідує, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_2 належить ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на праві сумісної власності в рівних частках по 1/2 кожному.

За заповітом, посвідченим 23.09.2002 секретарем виконкому Чернятинської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, зареєстрованим в книзі для запису нотаріальних дій під № 115, ОСОБА_5 , 1923 р.н., житель с. Чернятин Городенківського району Івано-Франківської області, усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що на день смерті буде йому належати і на що він за законом матиме право, в тому числі житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_2 , належну йому земельну ділянку згідно виданого Державного акта на право приватної власності на землю, виданого 01.03.2002 і майно в СВК «Чернятинський» згідно майнового сертифікату ІВ-ІУ № 008573, вид. 31.07.2002, заповів дочці ОСОБА_3 . Заповіт чинний, зареєстрований у спадковому реєстрі за № 40193605 (номер в реєстрі нотаріальних дій 115), що стверджується копією витягу № 22615648 зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), виданого 15.01.2010 Городенківською районною державною нотаріальною конторою.

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 у с. Чернятин Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 3 від 27.01.2004, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 27.01.2004 Городенківським відділом РАГСу. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1222 ЦК України). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, нотаріусу заяви про прийняття спадщини. Ч.1 ст.1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України.

ОСОБА_5 на день смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 разом із дружиною ОСОБА_4 , 1925 р.н., що стверджується копією довідки № 24/462, виданою 09 грудня 2022 р. Чернятинським старостинським округом Городенківської міської ради.

Те, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 були подружжям, свідчить копія витягу № 9 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя, сформованого 03.03.2021 Городенківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), актовий запис № 16, складений 18 листопада 1949 р. виконавчим комітетом Чернятинської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області.

Відповідачка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є дочкою ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , що стверджується копіями: повторного свідоцтва про народження відповідачки серії НОМЕР_2 , виданого 11 листопада 2009 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції Івано-Франківської області, з якого слідує, що при державній реєстрації народження їй присвоєно прізвище « ОСОБА_7 », запис за № 40 від 25 серпня 1953 р.; повторного свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , виданого 11.10.2016 Городенківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, з якого вбачається, що прізвище відповідачки до державної реєстрації шлюбу « ОСОБА_7 », після державної реєстрації шлюбу - « ОСОБА_8 », актовий запис № 6 від 16 лютого 1975 р.

Із копії спадкової справи № 20/2010, наданої суду державним нотаріусом Городенківської державної нотаріальної контори, вбачається, що відповідачка ОСОБА_3 , як спадкоємець за заповітом, прийняла спадщину після смерті батька ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , оскільки у строк, визначений рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 24 грудня 2009 р. по справі № 2-781 2009 р., що набрало законної сили 04.01.2010, подала нотаріусу заяву про прийняття та видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом (15.01.2010). Їй 15.01.2010 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстроване в реєстрі за № 37, на земельну ділянку площею 1,1000 га, призначену для ведена товарного сільськогосподарського виробництва, що належала померлому на підставі Державного акту серії І-ІФ № 027624.

Згідно ч.1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).

Дружина померлого ОСОБА_5 - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як непрацездатна вдова спадкодавця, відповідно до ч.1 ст.1241 ЦК України, є спадкоємцем, що має право на обов`язкову частку у спадщині.

Проживаючи постійно разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, ОСОБА_4 прийняла спадщину після смерті чоловіка в розмірі половини частки, яка належала б їй у разі спадкування за законом (обов`язкову частку), оскільки не подала нотаріусу заяву про відмову від її одержання.

До складу спадщини спадкодавця ОСОБА_5 входить також 1/2 частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 № 807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - Городенківського) району Івано-Франківської області, що належала йому, як члену колишнього колгоспного двору.

Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 02 червня 2021 р. по справі № 342/74/21 (провадження № 2/342/277/2021) за позовом ОСОБА_3 до Чернятинської сільської ради Городенківського району, правонаступником якої є Городенківська міська рада Івано-Франківської області про визнання права власності на спадкове майно за заповітом, що набрало законної сили 05.07.2021, визначено, що частка ОСОБА_5 , 1923 р.н., померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 , у праві спільної сумісної власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по АДРЕСА_2 становить 1/2 (одну другу) частину; за

відповідачкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , визнано право власності на 1/4 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_2 в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_5 .

Частиною 4 статті 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Витягом № 285335703 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованого 17.11.2021, стверджується, що 10.11.2021 на підставі рішення Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 02 червня 2021 р. по справі № 342/74/21 за відповідачкою ОСОБА_3 зареєстровано право спільної часткової власності на 1/4 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .

За заповітом, посвідченим 06.07.2018 секретарем Чернятинської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, зареєстрованим в реєстрі за № 37, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителька АДРЕСА_2 , все належне їй майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що на день смерті буде їй належати і на що вона за законом матиме право, в тому числі житловий будинок з господарськими спорудами по АДРЕСА_2 заповіла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 . Заповіт чинний, зареєстрований у спадковому реєстрі за № 64336564 (номер в реєстрі нотаріальних дій 37), що стверджується копією Інформаційної довідки № 61953887 зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), виданою 06.10.2020 Городенківською районною державною нотаріальною конторою.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , померла ІНФОРМАЦІЯ_9 у с. Чернятин Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 24 від 07.08.2020, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого 07.08.2020 виконкомом Чернятинської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина.

На день смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_10 ) ОСОБА_4 , 1925 року народження, проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ; разом з нею в господарстві були зареєстровані та проживали: внучка ОСОБА_1 , 1975 р.н., зять ОСОБА_9 , 1968 р.н., правнучка ОСОБА_2 , 2014 р.н., що стверджується довідкою № 24/292, виданою 08 серпня 2022 р. Чернятинським старостинським округом Городенківської міської ради.

Із копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 , виданого 12 серпня 2014 р. виконкомом Чернятинської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, вбачається, що спадкоємець за заповітом ОСОБА_4 - ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_11 , актовий запис № 9 від 12 серпня 2014 р., її батьками є: ОСОБА_9 та позивачка ОСОБА_1 .

Копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_6 , виданого 11 жовтня 1993 р. Чернятинською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області, стверджується, що позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , після укладення шлюбу змінила дошлюбне прізвище « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_10 », запис за № 20 від 11.10.1993 в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу. Із копії свідоцтва про народження позивачки серії НОМЕР_7 , виданого Чернятинською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області, вбачається, що її батьками є ОСОБА_11 та відповідачка ОСОБА_3 , запис за № 2 від 17 січня 1976 р. в книзі реєстрації актів про народження.

Оскільки відповідачка ОСОБА_3 є дочкою спадкодавця ОСОБА_4 та матір`ю позивачки ОСОБА_1 , отже позивачка ОСОБА_1 є онукою спадкодавця ОСОБА_4 , а її дочка ОСОБА_2 - правнукою.

Відповідно до ч.4 ст.1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Згідно ч.4 ст.1269 ЦК України заяву про прийняття спадщини від імені малолітньої, недієздатної особи подають її батьки (усиновлювачі), опікун.

Малолітня ОСОБА_2 , як спадкоємець за заповітом, відповідно до ч.4 ст.1268 ЦК України, прийняла спадщину після смерті прабаби ОСОБА_4 . Спадкоємців, які відповідно до ч.1 ст.1241 ЦК України, мають обов`язкову частку в спадщині ОСОБА_4 та прийняли спадщину, - судом не встановлено, оскільки її дочка - відповідачка ОСОБА_12 , будучи непрацездатною, не проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та у строк, визначений ч.1 ст.1270 ЦК України, не подала нотаріусу заяви про прийняття спадщини.

Із копії спадкової справи № 342/2020, наданої суду Городенківською державною нотаріальною конторою, вбачається, що позивачка ОСОБА_1 , яка діяла від імені малолітньої дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_13 (у строк, визначений ч.1 ст.1270 ЦК України) подала нотаріусу заяву про прийняття її малолітньою дочкою ОСОБА_2 спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_9 . Копією Витягу № 61953939 про реєстрацію в Спадковому реєстрі, виданого 06.10.2020 Городенківською районною державною нотаріальною конторою, підтверджується, що до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи № 66530338 (номер у нотаріуса 342/2020), спадкодавець - ОСОБА_4 , дата смерті: ІНФОРМАЦІЯ_10 .

Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

До складу спадщини спадкодавця ОСОБА_4 входить 5/8 часток житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , АДРЕСА_3 (1/2) частки якого належала їй, як члену колишнього колгоспного двору, а 1/8 частки успадкована нею після смерті чоловіка ОСОБА_5 , як спадкоємцем, що має право на обов`язкову частку у спадщині, однак документи на дані частки майна ОСОБА_4 не оформила.

Підставою звернення позивачки до суду стало те, що постановою державного нотаріуса Городенківської державної нотаріальної контори № 888/02-31 від 04 жовтня 2022 р. про відмову у вчиненні нотаріальної дії її дочці ОСОБА_2 , 2014 року народження, від імені якої діє позивачка, як законний представник, відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_9 , на житловий будинок АДРЕСА_1 у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу, що підтверджує право власності спадкодавця ОСОБА_4 на вищезгаданий житловий будинок.

Рішенням про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 63976066 від 24 червня 2022 р. державний реєстратор прав на нерухоме майно Снятинської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області відмовив позивачці, яка діє в інтересах дитини ОСОБА_2 , у державній реєстрації права власності на житловий будинок, що розташований по АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 з посиланням на те, що подані ОСОБА_1 документи не дають змоги встановити за ОСОБА_2 набуття речових прав на вищезгаданий житловий будинок.

З копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , виготовленого 30.10.2020, вбачається, що житловий будинок споруджено в 1924 році, господарські будівлі та споруди - в 1924, 1983, 1989 роках. Ринкова вартість даного житлового будинку з надвірними спорудами станом на 09.08.2022 становить 109200 грн., що стверджується копією звіту про вартість майна, складеного ЕТ-ВО «Придністров`я».

Вищезгаданим рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 02 червня 2021 р. по справі № 342/74/21 (провадження № 2/342/277/2021), що набрало законної сили 05.07.2021, встановлено, що за господарством по АДРЕСА_1 числиться земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку в розмірі 0,2925 га.

Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.

Таким чином, ураховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, чи в який передбачений законом спосіб позивач набув права власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту у порядку, передбаченому статтею 392 ЦК України.

Тобто, за вказаною нормою права вимога про визнання права власності може бути пред`явлена лише власником спірного майна, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Досліджені судом докази підтверджують, що ОСОБА_5 , як голові колгоспного двору, був виданий документ, що посвідчував його право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_2 . Оскільки станом на день набрання чинності Законом України «Про власність» (15.04.1991) в даному господарстві були зареєстровані та проживали голова господарства ОСОБА_5 та його дружина ОСОБА_4 , тому дане господарство належало їм на праві сумісної власності в рівних частках по 1/2 кожному, як членам колишнього колгоспного двору.

Відповідачка ОСОБА_3 , як спадкоємець за заповітом, прийняла спадщину після смерті батька ОСОБА_5 та на підставі рішення Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 02 червня 2021 р. по справі № 342/74/21 (провадження № 2/342/277/2021), що набрало законної сили 05.07.2021, стала власником 1/4 частки вищезгаданого житлового будинку.

Малолітня ОСОБА_2 , як спадкоємець за заповітом, прийняла спадщину після смерті прабаби ОСОБА_4 та фактично стала власником решти часток житлового будинку АДРЕСА_1 з господарськими будівлями та спорудами. Однак, через відсутність правовстановлюючого документу, що підтверджує право власності спадкодавця ОСОБА_4 на частки, що належали їй у спадковому житловому будинку позивачка, яка діє в інтересах малолітньої дочки ОСОБА_1 , немає можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом.

Відповідно до ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінивши зібрані у справі докази, правомірність набуття малолітньою ОСОБА_2 права власності на частину спадкового житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої дочки ОСОБА_2 , з підстав та в обсязі, наведеному в мотивувальній частині рішення.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує вимоги ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір», ч.1 ст. 142 ЦПК України, якими передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Відповідно до ч.3 ст.217 ЦПК України розгляд справи по суті розпочинається з оголошенням головуючим судового засідання відкритим.

При зверненні до суду з даним позовом позивачка ОСОБА_1 сплатила судовий збір в сумі 992,40 грн, що стверджується квитанцією № 86 від 04.07.2022. Враховуючи, що заява відповідачки про визнання позову отримана судом до початку розгляду справи по суті, тому є підстави для повернення позивачці ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову, а саме в сумі 496,20 грн (992,40: 2= 496,20).

На підставі ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316, 317, 325, 328, 347, 392, 1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1233, 1241, 1268-1270, 1296-1297 ЦК України (2003 р.), ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір», керуючись ст. ст. 76, 81, 82, 142, 211, 217, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно за заповітомзадовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 3/4 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .

Повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_8 , з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову згідно квитанції № 86 від 04.07.2022, - в сумі 496,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Учасники справи:

- позивачка ОСОБА_1 ,яка діє в інтересах малолітньої дочки ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ,реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_8 ;

- малолітня ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ,реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_9 ;

- відповідачка ОСОБА_3 ,місце проживання: АДРЕСА_1 ,реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_10 .

Повний текст судового рішення складено 12.12.2022.

Суддя: Андріюк І.Г.