Провадження № 4-с/754/52/22
Справа № 2603/5200/12
У Х В А Л А

Іменем України

01 червня 2022 року м.Київ

Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Скрипки О.І.

при секретарі Моторенко К.О.

за участю скаржника ОСОБА_1 ,

представника скаржника ОСОБА_2 ,

представника заінтересованої особи Загрійчука С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , суб`єкт оскарження: приватнй виконавець виконавчого округу м.Києва Іванов Андрій Валерійович, заінтересована особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Парадайз Фінанс», на дії приватного виконавця, -

В С Т А Н О В И В :

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії приватного виконавця.

Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що 07.12.2021 року приватним виконавцем Івановим А.В. складено акт № 65119429/21-2 про реалізацію предмета іпотеки, а саме квартири АДРЕСА_1 , відповідно до якого в зв`язку з тим, що третій аукціон з продажу предмета іпотеки не відбувся, складено даний акт про реалізацію квартири. Даний акт складено в рамках виконавчого провадження № 65119429 про стягнення з нього на користь ТОВ «ФК «Парадайз Фінанс» заборгованості за кредитним договором в розмірі 2 826 404,73 грн.

Заявник не погоджується з діями виконавця щодо складення акту, посилаючись на те, що вони вчинені в порушення мораторію, який введено ухвалою від 18.08.2021 року Господарського суду м.Києва по справі № 910/10742/21 про його банкрутство.

Посилаючись на викладені обставини, заявник просить визнати дії приватного виконавця неправомірними та скасувати оскаржуваний акт.

Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва від 26.01.2022 року відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд.

В судовому засіданні заявник та його представник ОСОБА_2 скаргу підтримали та просили про її задоволення.

Суб`єкт оскарження - приватний виконавець Іванов А.В. в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Враховуючи обставини справи, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність приватного виконавця на підставі наявних матеріалів.

Представник заінтересованої особи Загрійчук С.С. в судовому засіданні вимоги скарги не визнав та просив залишити її без розгляду.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та копію матеріалів виконавчого провадження, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на об`єктивному розгляді справи, керуючись законом, суд дійшов висновку, що скарга підлягає залишенню без розгляду з наступних підстав.

Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, в провадженні приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Іванова А.В. знаходиться виконавче провадження № 65119429 з виконання виконавчого листа № 2-3546/12, виданого Деснянським районним судом м.Києва, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Парадайз Фінанс» заборгованість за кредитним договором № 77.1/ІЖ-030.08.1 від 15.02.2008 року в розмірі 2 826 404,73 грн.

07.12.2021 року приватним виконавцем складено акт № 65119429/21-2 про реалізацію предмета іпотеки, відповідно до якого в рамках вказаного виконавчого провадження реалізовано предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 . За вказаним актом згідно з протоколом проведення електронних торгів № 560087 від 18.11.2021 року, сформованого ДП «СЕТАМ», третій електронний аукціон з продажу предмета іпотеки не відбувся в зв`язку з відсутністю допущених учасників торгів. Іпотекодержатель вирішив скористатись своїм правом залишити за собою предмет іпотеки за початковою ціною третього електронного аукціону шляхом заліку своїх забезпечених вимог за рахунок майна відповідно до ст.49 ЗУ «Про іпотеку», про що повідомив приватного виконавця листом від 01.12.2021 року.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом статей 10, 48 Закону України «Про виконавче провадження», заходами примусового виконання рішень є, зокрема звернення стягнення на майно боржника, що полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Відповідно до частини першої статті 61 Закону України «Про виконавче провадження», реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною.

Згідно статті 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачене право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Крім визнання правочину недійсним, способами захисту цивільних прав та інтересів також можуть бути відновлення становища, яке існувало до порушення, та визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, його посадових і службових осіб (стаття 16 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 11 ЦК України, цивільні права та обв`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, підставами виникнення яких можуть бути інші юридичні факти (пункт 4 частини другої вказаної статті).

Заявник просить визнати дії приватного виконавця неправомірними та скасувати оскаржуваний акт, яким спірне майно передано стягувачу.

Проте, спірне нерухоме майно було передано стягувачу за актом від 07.12.2021 року, тобто до подання скарги та її розгляду судами по суті.

Зважаючи на те, що предметом розгляду справи за скаргою ОСОБА_1 є дії приватного виконавця пов`язані з реалізацією арештованого майна боржника в примусовому порядку, яке на момент подання скарги вже передано стягувачу в межах процедури продажу майна на прилюдних торгах, то до таких правовідносин мають застосовуватися загальні положення про захист цивільних прав.

Судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту, на що неодноразово вказувала Велика Палата Верховного Суду (пункт 63 постанови від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18, пункт 50 постанови від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19).

Отже, за встановлених обставин, ефективним способом захисту прав боржника на нерухоме майно є пред`явлення до суду відповідного позову із залученням до участі у справі, крім приватного виконавця та стягувача, організатора торгів, у межах якої і буде надаватися оцінка, у тому числі й діям приватного виконавця щодо передачі майна стягувачу.

Відповідно до частин першої-другої статті 451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Таким чином, судовий контроль за виконанням судових рішень, у разі встановлення обґрунтованості скарги, спрямований не лише на визнання (констатацію) неправомірності оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності виконавця, а й на поновлення порушеного права заявника.

Однак, у випадку задоволення скарги ОСОБА_1 , у судів у межах процедури судового контролю за виконанням судових рішень відсутні механізми поновлення прав заявника, які він вважає порушеними з огляду на те, що скарга подана і розглянута після передачі майна стягувачу.

За таких обставин суд дійшов висновку, що скарга ОСОБА_1 на дії приватного виконавця не є ефективним способом захисту прав, які заявник вважає порушеними, зокрема не призведе до відновлення прав на нерухоме майно.

Враховуючи те, що вимоги скарги мають вирішуватися у порядку позовного провадження, а не у порядку судового контролю за виконанням судових рішень, скаргу належить залишити без розгляду.

До схожих висновків дійшов Верховний Суд України в постанові від 14 червня 2017 року у справі № 463/1204/15, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 04 липня 2018 року у справі № 1421/5229/12-ц та Верховний Суд у постановах від 28 лютого 2018 року у справі № 463/593/16-ц, від 15 січня 2020 року у справі № 755/10301/18, від 12 березня 2020 року у справі № 766/9982/17, від 25 березня 2020 року у справі № 756/13851/15, від 28 жовтня 2020 року у справі № 753/13011/14, від 28 жовтня 2020 року у справі № 214/3501/18, від 09 грудня 2020 року у справі № 753/23824/18, від 27 січня 2021 року у справі № 569/12688/18, від 17 лютого 2021 року у справі № 757/9754/13, від 17 березня 2021 року у справі № 545/3103/16-ц, від 24 березня 2021 року у справі № 755/15712/19, від 26 травня 2021 року у справі № 727/2176/20, від 08 грудня 2021 року у справі № 755/5532/20.

З огляду на необхідність врахування висновків щодо застосування норм права, викладених у постановах Верховного Суду, враховуючи, що подання боржником скарги на дії приватного виконавця про визнання неправомірними дій щодо передачі майна стягувачу не забезпечує ефективного відновлення його прав після фактичної передачі майна стягувачу в межах процедури продажу нерухомого майна з прилюдних торгів, а спір з приводу оспорювання акту про передачу майна стягувачу та витребування майна підлягає розгляду за правилами позовного провадження, то скарга ОСОБА_1 на дії приватного виконавця підлягає залишенню без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 13, 81, 447-451 ЦПК України, ЗУ «Про виконавче провадження», суд, -

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_1 , суб`єкт оскарження: приватнй виконавець виконавчого округу м.Києва Іванов Андрій Валерійович, заінтересована особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Парадайз Фінанс», на дії приватного виконавця - залишити без розгляду.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст ухвали складено 03 червня 2022 року.

Суддя: