ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2458/22 Справа № 205/7237/21 Суддя у 1-й інстанції - Остапенко Н. Г. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів: Лаченкової О.В., Петешенкової М.Ю.,

при секретарі - Панасенко С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 15 листопада 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошової компенсації вартості Ѕ частки спільного майна, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтовання якого зазначила, що з 18 серпня 2007 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 .

Під час шлюбу, 22 серпня 2019 року, подружжям було придбано транспортний засіб марки «FORD C-MAX», 2014 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , та зареєстровано на ім`я відповідача. До фактичного припинення подружніх стосунків між сторонами, в лютому 2021 року автомобіль використовувався в інтересах сім`ї.

Рішенням Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 05 липня 2021 року шлюб між сторонами розірвано.

Згодом позивачу стало відомо, що вищевказаний автомобіль з іншим номерним знаком перереєстровано на нового власника, на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 05 березня 2021 року в ТСЦ № 1241/2021/2465842.

У зв`язку з чим, ОСОБА_2 , посилаючись на те, що транспортний засіб є спільною сумісною власністю подружжя та був проданий відповідачем без її згоди, просила суд стягнути з ОСОБА_1 на її користь компенсацію вартості Ѕ частки транспортного засобу, визначеної відповідно до звіту про ринкову вартість КТЗ, у розмірі 141 755 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 15 листопада 2021 року задоволено позов ОСОБА_2 та стягнуто з ОСОБА_1 на її користь компенсацію вартості Ѕ частки транспортного засобу марки «FORD C-MAX», 2014 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , в розмірі 141 755,00 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погодившись з таким рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить його скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Позивач, відповідно до ст.360 ЦПК України, подала відзив, в якому просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, посилаючись на незаконність та необґрунтованість доводів скарги.

Згідно з ч.3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду - без змін, з огляду на таке.

Судом встановлено, що 18 серпня 2007 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено шлюб (а.с. 13).

Рішенням Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 05 липня 2021 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.14).

У позовній заяві зазначено, що 22 серпня 2019 року сторонами було придбано транспортний засіб марки «FORD C-MAX», 2014 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , який зареєстровано на ОСОБА_1 . Дану обставину відповідач не заперечував.

Відповідно до листа Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Дніпропетровській області від 18 березня 2021 року № 31/4-62аз, транспортний засіб марки «FORD C-MAX», 2014 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , дійсно 22 серпня 2019 року зареєстровано за ОСОБА_1 , при цьому, 05 березня 2021 року вищевказаний транспортний засіб з іншим номерним знаком перереєстровано на нового власника. Перереєстрацію здійснено на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 05 березня 2021 року в ТСЦ №1241/2021/2465842 (а.с.16).

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що вищевказаний автомобіль було придбано ОСОБА_1 за час шлюбу з ОСОБА_2 , при цьому, відповідач не довів належними й допустимими доказами, що спірний транспортний засіб було придбано за його особисті кошти, а тому, оскільки ОСОБА_1 продав автомобіль, який був спільною сумісною власністю подружжя, без згоди дружини ОСОБА_2 , у зв`язку з чим, позивач має право на компенсацію Ѕ частини вартості проданого майна, дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Положенням ч.3 ст.368 ЦК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч.2 ст.372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст.63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частиною 1 ст.69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Частинами 1, 2 ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Зі змісту п.п.23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007р. № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Зазначені вище норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. При цьому, тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що спірний автомобіль було придбано на його особисті кошти, одержані до укладення шлюбу, а тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення заявлених позовних вимог.

Однак, колегія суддів відхиляє такі доводи апелянта, з наступних підстав.

Відповідно до ч.7 ст.57 СК України, якщо у придбання майна вкладені крім спільних коштів і кошти, що належали одному з подружжя, то частка у цьому майні, відповідно до розміру внеску, є його особистою приватною власністю.

Проте, надані ОСОБА_3 до суду першої інстанції, довідка про стан рахунку № НОМЕР_2 , станом на 20 травня 2016 року (а.с.44), та інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , не доводять того, що кошти, за які придбано автомобіль є особистою власністю ОСОБА_1 .

Будь-яких інших належних доказів в спростування позовних вимог позивача відповідачем ні до суду першої, ні до апеляційної інстанції надано не було.

Також колегія суддів вважає неспроможними доводи скаржника про те, що суд першої інстанції, при визначенні розміру компенсації Ѕ частини вартості спірного майна, повинен був виходити із вартості продажу автомобіля, вказаної у листі Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Дніпропетровській області від 18 березня 2021 року № 31/4-62аз, виходячи з наступного.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року по справі №127/7029/15-ц, у випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим - неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно. Дана правова позиція також підтримана у постановах Верховного Суду від 05 жовтня 2020 року по справі 537/78/19 та від 07 квітня 2021 року по справі № 402/849/18.

Так, у договорі купівлі-продажу спірного автомобіля його ціна визначається за згодою сторін, яка може не відповідати його дійсній вартості, а також на момент поділу майна вартість автомобіля може змінитися, а тому під час вирішення спору суд повинен враховувати дійсну його вартість.

Відповідно до наявного в матеріалах даної справи Звіту з незалежної оцінки ринкової вартості транспортного засобу, проведеної оцінювачем ОСОБА_4 , ринкова вартість автомобіля марки «FORD C-MAX», 2014 року випуску, станом на 19 серпня 2021 року, становила 283 510 грн (а.с.17-33).

Отже, суд першої інстанції, встановивши, що автомобіль марки «FORD C-MAX», 2014 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , набутий подружжям за час шлюбу, належав позивачу та відповідачу в рівних частках, дійшов обґрунтованого висновку про компенсацію Ѕ частини вартості проданого автомобіля у розмірі 141 755 грн, згідно Звіту з незалежної оцінки ринкової вартості транспортного засобу, проведеної на час розгляду справи.

Інші доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права, зводяться до незгоди з висновками суду, особистого тлумачення норм матеріального і процесуального права, не впливають на фактичні обставини справи, які встановлені судом відповідно до чинного законодавства, та не спростовують законність оскаржуваного судового рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх.

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів, розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги на момент винесення судового рішення, вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи, рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, тому підстави для скасування оскаржуваного судового рішення відсутні.

Згідно із ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Відповідно до ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції, залишаючи судове рішення без змін, не змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 15 листопада 2021 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.В. Лаченкова

М.Ю. Петешенкова