Справа № 442/3181/20 Головуючий у 1 інстанції: Крамар О.В.
Провадження № 22-ц/811/54/22 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,

секретаря: Савчук Г.В.,

з участю: представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 , представника Садово-городнього кооперативу «Озерне» - Волощука Б. І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 22 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Садово-городнього кооперативу «Озерне» про зобов`язання вчинити певні дії. третя особа ОСОБА_3 .-

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2020 року, ОСОБА_1 звернулася з позовом до Садово-городнього кооперативу «Озерне», третя особа: ОСОБА_3 про зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 76 років померла ОСОБА_4 .

За життя ОСОБА_4 була одружена з ОСОБА_5 , про що свідчить свідоцтво про одруження від 23 січня 1968 року та проживала разом з ним до його смерті в квартирі, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 73 роки помер ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 19 грудня 2011 року Виконавчим комітетом Уличненської сільської ради Дрогобицького району Львівської області.

Після смерті ОСОБА_5 , ОСОБА_4 відкрила справу про спадкування за законом. Єдиним спадкоємцем першої черги була його дружина ОСОБА_4 , інших спадкоємців, ні за законом, ні за заповітом, після смерті ОСОБА_5 не має.

В результаті чого, ОСОБА_4 прийняла спадкове майно та фактично вступила в управління спадковим майном, яке належало її чоловіку ОСОБА_5 , а саме земельну ділянку площею 900 кв.м. яка знаходиться в садово-городньому кооперативі «Озерне» () за адресою: АДРЕСА_2 , згідно членської книжки садово-городньому кооперативі «Озерне» від 16 квітня 1998 року шляхом подання протягом 6-ти місяців до державної нотаріально контори заяву про прийняття спадщини як це передбачено ч. 1 ст. 1269 ЦК України.

Проте, ОСОБА_4 не отримала у встановлений строк відповідно до законодавства свідоцтво про право на спадщину оскільки померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказувала, що ОСОБА_4 померла після відкриття спадщини на майно ОСОБА_5 , і не встигла її прийняти, право на прийняття належної їй частки спадщини переходить до її спадкоємця, а саме, до неї, оскільки вона є рідною сестрою ОСОБА_4 , про що свідчить рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 червня 2016 року по справі № 369/2324/16-ц, яким встановлено родинні зв`язки між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , а також встановлення факту, що ОСОБА_5 був чоловіком ОСОБА_4 .

Користуючись своїм правом на спадкування майна, нею подано заяву на прийняття спадщини та подано до Приватного нотаріуса Куртяк Олени Орестівни для оформлення спадщини. Також до приватного нотаріуса Куртяк Олени Орестівни нею було надано всі наявні правовстановлюючі документи на майно, що належало померлій ОСОБА_4 та померлому ОСОБА_5 .

Постановою від 04 червня 2019 року № 139/02-31 (с/с49/20К) приватний нотаріус Куртяк Олени Орестівни відмовлено

У Постанові від 04 червня 2019 року № 139/02-31 (с/с49/20К) приватний нотаріус Куртяк Олена Орестівна мотивувала відмову у вчиненні нотаріальної дії тим, що згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на рухоме майно інформація про реєстрацію права власності померлої гр. ОСОБА_4 та померлого її чоловіка гр. ОСОБА_5 на будь-які земельні ділянки у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутня, гр. ОСОБА_1 не подала жодних документів, які посвідчують право гр. ОСОБА_4 та померлого її чоловіка гр. ОСОБА_6 з ОСОБА_7 на зазначені земельні ділянки.

Що стосується членства померлої гр. ОСОБА_4 у садівничо-городньому кооперативі «Озерне» та членства померлої гр. ОСОБА_4 у садово-городньому кооперативі «Озерне», яке належало чоловіку померлої, гр. ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , після смерті якого його дружина гр. ОСОБА_4 спадщину прийняла, але не оформила спадкових прав, не подано документів, які відображають повну суму сплачених пайових внесків померлих як членів вказаних кооперативів.

На думку позивачки факт, свідчить виключно про те, що нею прийнято вищезазначене майно у спадщину, але належним чином оформити свідоцтво про право на спадкування вона не має можливості та відповідно сплатити пайові внески.

10 лютого 2016 року, вона звернулася до голови садівничо-городнього кооперативу «Озерне» з проханням видати на її ім`я членську книжку зважаючи на ті обставини, які склалися вище, на що їй була видана довідка проте, що вона може успадкувати земельні ділянки відповідно до п. 2.2 Статуту садово-городнього кооперативу «Озерне», яким зокрема передбачено, що у випадку припинення членства у кооперативі за станом здоров`я або смерті, право на вступ до кооперативу надається одному з членів сім`ї, який на час прийому до кооперативу вже досяг 18-ти річного віку.

За життя ОСОБА_4 та її чоловік ОСОБА_5 не встигли здійснити державну реєстрацію права власності на всі зазначені земельні ділянки зважаючи на те, що отримували маленьку пенсію, інших доходів не мали.

10 січня 2020 року, вона звернулася листом до садово-городнього кооперативу «Озерне» з проханням прийняти її у встановленому порядку в члени садово-городнього кооперативу «Озерне» в порядку спадкування та видати на її ім`я членську книжку на вказані вище земельні ділянки.

Проте станом на 18 травня 2020 року жодної відповіді так і не отримала.

З урахуванням зазначених обставин ОСОБА_1 просила:

- визнати за нею право користування на: Земельну ділянку площею 500 кв. м., яка знаходиться в садово-городньому кооперативі «Озерне» () за адресою: АДРЕСА_2 , згідно членської книжки садово-городньому кооперативі «Озерне» від 05 вересня 2012 року в порядку спадкування за законом; земельну ділянку площею 900 кв. м., яка знаходиться в садово-городньому кооперативі «Озерне» () за адресою: АДРЕСА_2 , згідно членської книжки садово-городньому кооперативі «Озерне» від 16 квітня 1998 року в порядку спадкування за законом.

- зобов`язати садово-городній кооператив «Озерне» прийняти ОСОБА_1 у члени садово-городнього кооперативу «Озерне» та видати членську книжку садово- городнього кооперативу «Озерне» на: земельну ділянку площею 500 кв. м., яка знаходиться в садівничо-городньому кооперативі «Озерне» () за адресою: АДРЕСА_2 , згідно членської книжки садово-городньго кооперативу «Озерне» від 05 вересня 2012 року, яка видана за життя ОСОБА_4 ; земельну ділянку площею 900 кв. м., яка знаходиться в садово-городньому кооперативі «Озерне» () за адресою: АДРЕСА_2 , згідно членської книжки садово-городнього кооперативу «Озерне» від 16 квітня 1998 року, яка видана за життя ОСОБА_5 .

Оскаржуваним рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 22 листопада 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржила представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 .

В апеляційній скарзі посилається на те, що не погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині відмови у позовній вимозі про зобов`язання відповідача прийняти ОСОБА_1 у члени садово-городнього кооперативу «Озерне» та видати членську книжку СГК «Озерне».

Вважає, що судом не надано оцінки цій позовній вимозі та необгрунтовано відмову в її задоволенні.

Звертає увагу на те. що у судовому засіданні представник відповідача зазначав, що заяву ОСОБА_1 щодо вступу у члени кооперативу не розглядали у зв`язку з пропущенням нею строку подання такої заяви, проте не зазначив пункту Статуту, яким це передбачено, оскільки вважає, що такийвідсутній.

Стверджує, що встановлений ст. 1270 ЦК України строк для прийняття спадщини після смерті своєї сестри. ОСОБА_1 не пропущений, що підтверджується свідоцтвом про право на прийняття спадщини за законом.

Вказує, що посилання відповідача на протокол засідання правління СГК «Озерне» від 25 червня 2017 року про передачу в постійне користування ОСОБА_3 земельної ділянки, як на підставу для відмови у прийняття в члени кооперативу ОСОБА_1 , не заслуговує на увагу, оскільки правління СГК «Озерне» може виділити іншу земельну ділянку новому члену кооперативу.

Просить рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 22 листопада 2021 року в частині відмови у задоволенні позову про зобов`язання СГК «Озерне» прийняти ОСОБА_1 у члени СГК «Озерне» скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов в цій частині задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на підтримання апеляційної скарги, пояснення представника Садово-городнього кооперативу «Озерне» - Волощука Б. І. на її заперечення, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення у межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково, а рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 22 листопада 2021 року скасуванню із наступних підстав.

Судом та матеріалами справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 76 років померла ОСОБА_4 .

За життя ОСОБА_4 була одружена з ОСОБА_5 , про що свідчить свідоцтво про одруження від 23 січня 1968 року та проживала разом з ним до його смерті в квартирі, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 73 роки помер ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 19 грудня 2011 року Виконавчим комітетом Уличненської сільської ради Дрогобицького району Львівської області.

Матеріалами справи встановлено, що позивачка є сестрою покійної ОСОБА_4 ОСОБА_8 та її покійний чоловік ОСОБА_5 , як члени кооперативу користувалися земельною ділянкою площею 500 кв.м. в кооперативі "Озерне".

Спірна земельна ділянка розташована на території садово-городнього товариства (кооперативу) "Озерне", та входить до земельної ділянки садово-городнього товариства (кооперативу) "Озерне" , який згідно акту серії 1-ЛВ № 000882 користується земельною ділянкою площею 21,028 га для ведення садівництва і городництва. Дана ділянка знаходиться на території Стебницької міської ради та надана садово-городньому товариству (кооперативу) "Озерне" на праві постійного користування. Земельна ділянка площею 500 кв.м. в кооперативі "Озерне", не надавалася на праві власності ні ОСОБА_4 , ні ОСОБА_5 .

У той же час, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 були членами садово-городнього товариства (кооперативу) "Озерне".

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Отже, закон вказує, що спадкувати можна лише ті права, які були в наявності у спадкодавця на момент його смерті і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 1 статті 92 ЗК України (у редакції чинній на час виникнення спірних відносин) право постійного користування земельною ділянкою визначалося як право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановленого строку.

Відповідно до частини 1 статті 125 ЗК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Згідно із частиною 1 статті 126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.

Відповідно до статті 131 ЗК України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Укладення таких угод здійснюється відповідно до ЦК України з урахуванням вимог цього Кодексу.

Згідно із частиною 1 статті 407 Цивільного кодексу України (у редакції, що діяла на час відкриття спадщини, далі - ЦК України) право користування чужою земельною ділянкою встановлюється договором / між власником земельної ділянки і особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб.

Відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут).

Суб`єктивне право на земельну ділянку виникає і реалізується на підставах і в порядку, визначених Конституцією України 254к/96-ВР, Кодексом 2768-14 та іншими законами України, що регулюють земельні відносини.

Відповідно до ст.116 Земельного кодексу України (2768-14) громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом (частина перша); набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування (частина друга).

Відповідно до cт. 125 Земельного кодексу України право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її користувачем документа, що посвідчує право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Земельний кодекс України в редакції від 13 березня 1992 року 2196-12 закріпив право колективної і приватної власності громадян на землю зокрема право громадян на безоплатне одержання у власність земельних ділянок для ведення селянського (фермерського) господарства, особистого підсобного господарства тощо (стаття 6). Громадянам України для ведення селянського (фермерського) господарства, особистого підсобного господарства із земель, що перебувають у державній власності, земля надавалася у постійне користування (без заздалегідь установленого строку), а для городництва, сінокосіння, випасання худоби, ведення селянського (фермерського) господарства - у тимчасове користування (короткострокове - до трьох років і довгострокове - від трьох до двадцяти п`яти років) (стаття 7).

Частина перша статті 92 Земельного кодексу, визначено право постійного користування земельною ділянкою як право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

Права постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають лише підприємства, установи та організації, що належать до державної або комунальної власності, а також громадські організації інвалідів України, їх підприємства (об`єднання), установи та організації.

Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" передбачено, зокрема, обов`язковість державної реєстрації права постійного користування земельною ділянкою.

Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності відповідних юридичних фактів у їх сукупності, зокрема, ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 18 березня 2019 року у справі № 343/1048/17 (провадження № 61-15559св18).

Правова позиція щодо спадкування права постійного користування земельною ділянкою висловлена Верховним Судом України в справах № 6-2329цс16 постанова від 05 жовтня 2016р., справа № 368/54/17 постанова (рішення) від 20 листопада 2019р.

Аналіз зазначених норм та фактичних обставин вказує на те, що право користування земельною ділянкою, ні ОСОБА_4 , після смерті якої має бажання спадкувати позивач, ні в ОСОБА_9 після смерті якого успадкувала право користування земельною ділянкою ОСОБА_4 , - не набули права користування земельною ділянкою в розумінні норм Земельного кодексу України, та це право не було зареєстровано у визначений законом спосіб, водночас дослідженими матеріалами справи встановлено, що орган місцевого самоврядування Стебницька міська рада - право користування спірною земельною ділянкою надав садово - городньому товариству (кооперативу) «Озерне».

Тобто, на момент отримання відповідачем права на спадкування земельної ділянки, позивачка не набула статусу землекористувача.

З урахуванням зазначених обставин, відсутні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання за нею право користування на: земельну ділянку площею 500 кв. м., яка знаходиться в садово-городньому кооперативі «Озерне» () за адресою: АДРЕСА_2 , згідно членської книжки садово-городньому кооперативі «Озерне» від 05 вересня 2012 року в порядку спадкування за законом; земельну ділянку площею 900 кв. м., яка знаходиться в садово-городньому кооперативі «Озерне» () за адресою: АДРЕСА_2 , згідно членської книжки садово-городньому кооперативі «Озерне» від 16 квітня 1998 року в порядку спадкування за законом.

У той же час, відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 щодо зобов`язання садово- городнього кооперативу «Озерне» прийняти її у члени кооперативу «Озерне» та видати членську книжку суд першої інстанції дійшов висновку про те, що такі вимоги також є безпідставними.

З таким висновком суду погодитись не можна із наступних підстав.

В матеріалах справи міститься довідка СГК «Озерне» від 10 лютого 2016 року, в якій зазначено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 являються членами кооперативу « Озерне» і обробляють земельну ділянку, розміром 1000 кв. м. по АДРЕСА_2 (Т. 1,а.с. 37).

Відповідно до п. 2.2. статуту СГК «Озерне» у випадку припинення членства у кооперативі за станом здоров`я або смерті право на вступ до кооперативу надається одному із членів сім`ї, який на час прийому до кооперативу вже досяг 18 річного віку (т.1 а.с.37).

Дана довідка була видана ОСОБА_1 , яка звернулася до голови СГК «Озерне» із заявою щодо прийняття її члени кооперативу.

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 беззаперечно являлись членами садівничо-городнього кооперативу «Озерне», що підтверджується їхніми членськими книжками (т.1а.с.23-25).

ОСОБА_1 повторно звернулась до голови СГК «Озерне» із заявою щодо прийняття її в члени кооперативу, долучила необхідні документи, в тому числі рішення суду про встановлення факту родинних відносин із сестрою (т.1 а.с.10;14).

Зазначена заява не розглянута відповідачем по даний час.

Оскільки Статутом СГК «Озерне» (п.2.2.) передбачено право на вступ в кооператив членам сім`ї померлих членів кооперативу, а ОСОБА_1 є рідною сестрою померлої ОСОБА_4 , то є всі підстави для розгляду питання про прийняття її в члени садово-городнього кооперативу «Озерне» та видачу її членської книжки.

Встановлений ст.1270 ЦК України строк для прийняття спадщини після смерті своєї сестри ОСОБА_4 , ОСОБА_10 не пропущений, підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим 11 липня 2016 року приватним нотаріусом Куртяк О.О., яке знаходиться в матеріалах даної справи.

Посилання відповідача на протокол засідання правління садово-городнього кооперативу «Озерне» від 25 червня 2017 року про передачу в постійне користування ОСОБА_3 земельної ділянки по АДРЕСА_2 (т.1 а.с.61), як на підставу для відмови у прийняття в члени кооперативу ОСОБА_1 , не заслуговує на увагу, так як правління СГК «Озерне» може виділити іншу земельну ділянку новому члену кооперативу.

Зазначених обставин не врахував суд першої інстанції та дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні цієї позовної вимоги ОСОБА_1 .

З урахуванням вищезазначеного, апеляційна представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 підлягає до задоволення частково, рішення Дрогобицького районного суду Львівської області від 22 листопада 2021 року скасуванню на підставі пп.1-3 ч.1 ст.376 ЦПК України з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст., 367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.ст.376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 22 листопада 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зобов`язати садівничо-городній кооператив «Озерне» розглянути питання про прийняття ОСОБА_1 у члени садівничо городнього кооперативу «Озерне» та видачу їй членської книжки садівничо городнього кооперативу «Озерне».

В решті вимог відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 09 серпня 2022 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.