Провадження № 2/522/1018/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2022 року Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючої судді Ковтун Ю.І.,

за участі секретаря Лахматової С.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача адвоката Потапової Ж.Б.,

представника відповідача Мамедової І.,

представника відповідача Чакір В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області, Одеської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України, ПрАТ «СК «Арсенал Страхування», ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, стягнення моральної шкоди завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовом до Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області, треті особи: Одеська митниця ДФС, ПРАТ «СК «Арсенал Страхування», ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, стягнення моральної шкоди завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача грошову суму у розмірі 168817 грн. матеріальної шкоди; зобов`язати відповідача полагодити пошкоджений автомобіль з відповідним встановленням строків у три місяця.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що 14.10.2018 в м. Одеса на перехресті Каретного узвозу та Польського узвозу відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів CHEVROLET, NIVA д/н НОМЕР_1 що належить Південній митниці та NISSAN SILVIA S12 д/н НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_1 . В наслідок ДТП, автомобіль, який належить позивачу зазнав серйозних пошкоджень. Оформлення ДТП закінчилося пізно у вечері, до міста ДТП було викликано евакуатор, який доставив автомобіль до СТО «автосмайл» де авто знаходилось під охороною до моменту проведення експертизи від страхувальника. Для проведення експертизи було потрібні застосувати технічні засоби, які були відсутні на СТО «автосмайл», для чого було викликано евакуатор для перевезення авто з одного СТО на інше. Після проведення експертизи, та відмови страхувальника від відшкодування збитків у повному обсязі, було викликано евакуатор для перевезення пошкодженого авто на постійне місце зберігання. Там воно у не змінному вигляді знаходиться і по цей час. Вартість витрат на евакуатор становлять 3600 грн. 18.12.2018 Постановою Приморського районного суду м. Одеси у справі №522/19053/18 ОСОБА_2 було визнано винним у скоєні даної ДТП. За висновком експерта страхової компанії «Арсенал Страхування», клієнтом якої є винна особа, вартість відшкодування завданої шкоди становить 326079,94 грн., а загальна вартість з урахуванням відновлювальних робіт складає близько 357628 грн. Оскільки йому було відмовлено в отриманні копій експертизи для з`ясування усіх обставин, він призначив додаткову експертизу з відповідним повідомленням порушника та страхову компанію про місце та час проведення експертизи. Проведення огляду відбулося 26.07.2019 експертом Момот А.О. згідно висновку якого вартість матеріального збитку становить 88532 грн. Висновки експертів сильно відрізняються, та його не влаштовують у зв`язку з тим, що отримання грошей за сумою встановленою будь якою експертизою, не відшкодує його збитки у повному обсязі. Спільним висновком у обох експертів є той факт що автомобіль може бути відремонтовано, тобто доведено авто до того стану, у якому він був до ДТП, з тими самими властивостями, які мають значення для позивача як власника. Зазначив, що на момент ДТП він керував повністю справним спортивним рідкісним легендарним автомобілем NISSAN SILVIA у кузові НОМЕР_3 жовтого кольору представницького класу, з низкою властивостей а саме: оновлений двигун SR20DE з встановленою турбіною, інтеркулером, клапаном скидання надвисокого тиску турбіни та змінного куту відкриття клапанів від NISSAN SILVIA S14; встановлений Кондиціонер та клімат контроль від NISSAN SILVIA S14; встановлена протівозаносна підруліваюча система НІСАSS від NISSAN SILVIA S14; електричні дзеркала; електричні скло підйомники; люк; колеса 17 дюймів; оновлена зимова гума; фари, які відкриваються; світловий проектор параметрів руху на вітрове скло; глушник з нержавіючої сталі; задній привід NISSAN SILVIA S14; автоматична блокіровка задніх коліс NISSAN SILVIA S14; спортивні амортизатори; Сидіння типу «рекаро»; коробка автомат зі спортивним режимом від NISSAN SILVIA S14; жовтий колір; зміцнена тормозна система від NISSAN SILVIA S14. Саме це авто та усі вище наведені властивості дуже важливі для нього. Вказане авто має для нього велике значення, з ним пов`язано багато історій які відбувалися за його участю, так наприклад позивач брав участі у спеціально забезпечених та організованих перегонах де отримав нагороди, подорожував різними містами. Цей автомобіль дуже відомий у соціальних мережах. Позивача впізнають по цьому авто його знайомі. Позивач постійно замовляє рідкі дороговартісні деталі, з різних країн для покращення стану авто. Впродовж останніх років, ним було здійснено ряд ремонтних, та відновлювальних робіт щодо заміни частин авто на більш нові, якісні та такі, що мають унікальні та оригінальні характеристики. Відповідно до того факту, що даний автомобіль є 1985 року випуску, наявність певних деталей становить велику рідкість або ж за відсутності та неможливості отримання, ним було придбано деталі, які є більш дорожчими та відносяться до марки автомобіля наступної за технічними характеристиками. Також зазначив, що відповідно до ст. 22 ЦК України та враховуючи той факт що не можливо встановити експертним дослідженням реального збитку у грошовому еквіваленті та той факт що ремонт авто він не має можливості фінансувати самостійно, займатись відновленням авто, після чого займатись відрахуванням збитків та подавати до суду, вказане дає йому право вибору, тому просить відшкодування шкоди завданої пошкодженням автомобіля в натурі. В обґрунтування моральної шкоди зазначив, що автомобіль дуже важливий для нього з усіх точок зору. Лишившись автомобіля на тривалий час він нервував з того що не може їздити та отримувати від цього задоволення, не міг пересуватись так як йому було звично, лишився комфорту, деякі соціальні стосунки були втрачені. Втратив можливість використовувати свій автомобіль у своєї праці. В нього виникли додаткові витрати на таксі, що має більшу вартість та дуже не зручно. Виникли витрати з зберігання авто до початку судового розгляду. Вказує, що нервує, сплачує за охорону розбитого авто 900 грн. на місяць, здійснив оплату за евакуатор. За наведених обставин просить стягнути моральну шкоду, яку оцінює у грошовому еквіваленті 150000 грн.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 24 грудня 2019 року матеріали цивільної справи передані до Приморського районного суду м. Одеси за підсудністю (т. 1 а.с. 32 33).

Ухвалою судді Приморського районного суду м.Одеси Свяченої Ю.Б. від 29 січня 2020 року справу прийнято до провадження з призначенням розгляду справи в загальному позовному провадженні (т. 1 а.с. 39 41).

23.03.2020 на адресу суду від представника відповідача Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області надійшов відзив на позовну заяву в якому просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Зазначив, що упозовній заяві позивач обґрунтовує зазначення Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області у якості відповідача тим, що воно є «представником держави у м. Одеса». Згідно зі ст. 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає по своїм зобов`язанням. Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області є окремою юридичною особою, самостійно несе відповідальність за своїми зобов`язаннями, в повному обсязі виконує свої завдання та функції і ніяких прав та законних інтересів позивача не порушувало. Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області не уособлюєдержаву та не може нести відповідальність за неправомірні дії чи бездіяльність інших установ, підприємств або державних органів. Оскільки володільцем джерела підвищеної небезпеки, а саме службового автомобіля «CHEVROLET NIVA», є Південна митниця Міндоходів, то саме вона має нести відповідальність за завдану ОСОБА_1 шкоду, відповідно до чинного законодавства. Зазначив, що оскільки позивачем не доведено наявності причинно-наслідкового зв`язку між діями Південної митниці Міндоходів та моральною шкодою, а також її настання - відсутні підстави для задоволення позовної заяви. Враховуючи те, що Головне управління Державної казначейської служби України в жодних правовідносинах з позивачем не перебувало, а позивачем не наведено жодного нормативно-правового акту, яким би було визначено покладання відповідальності за дії інших фізичних, юридичних осіб та державних установ - позовні вимоги ОСОБА_3 є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню (т. 1 а.с. 49 53).

05.05.2020 на адресу суду від представника ПРАТ «СК «Арсенал Страхування» надійшли письмові пояснення, в яких зазначив, що позивачем не надано жодного належного доказу про здійснення ним витрат на зберігання та транспортування пошкодженого транспортного засобу. При цьому акти виконаних робіт про надання послуг евакуатора на загальну суму 3600,00 грн. не є належними доказами здійснених позивачем витрат, адже акт виконаних робіт підтверджує лише виконання та прийняття робіт, а не їх фактичну оплату. Проаналізувавши наданий позивачем висновок № 190726 від 11.08.2019, варто зауважив, що зі змісту висновку № 190726 від 11.08.2019 вбачається вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 191632,45 грн.; ринкова вартість автомобіля (до ДТП) складає 88532,00 грн.; вартість матеріального збитку складає 88532,00 грн. Отже, вартість відновлювального ремонту автомобіля перевищує ринкову вартість автомобіля до ДТП, а тому виходячи з норм ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон) відновлювальний ремонт автомобіля є економічно необґрунтованим. Зазначене спростовує твердження позивача про можливість такого ремонту. Згідно із п. 30.2. ст. 30 Закону, якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди. Тобто, для визначення розміру шкоди позивач мав довести вартість транспортного засобу у стані після дорожньо-транспортної пригоди, чого зроблено не було. Також зазначив, що висновок № 190726 від 11.08.2019 також не є неналежним доказом розміру позовних вимог та не може бути прийнятий судом до уваги з наступних підстав. Позивач, додав до позовної заяви висновок не в повному обсязі, без додатків, які є невід`ємними частинами звіту та яким експерт обґрунтовує свої висновки. При виготовленні наданого позивачем висновку № 190726 від 11.08.2019 експертом не було дотримано вимог Методики та інших нормативно-правових актів щодо визначення розміру матеріального збитку. Відповідно до звіту № 7905 від 03.01.2019 ТОВ «ЕАК «Фаворит»: вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 357628,01 грн.; ринкова вартість автомобіля (до ДТП) складає 38392,04 грн.; вартість матеріального збитку складає 38392,04 грн. Таким чином, із звіту, виготовленого на замовлення Страховика, також вбачається, що вартість відновлювального ремонту автомобіля перевищує ринкову вартість автомобіля до ДТП, а тому, відновлювальний ремонт автомобіля є економічно необґрунтованим, а транспортний засіб є фізично знищеним. Оскільки, позивач не долучив до позову доказів вартості автомобіля у стані після дорожньо-транспортної пригоди, що унеможливлює визначення розміру заподіяної шкоди, позовні вимоги є необґрунтованими, недоведеними належними доказами та задоволенню не підлягають. Крім того, послався на те, що згідно з пунктом 37.1.4 статті 37 Закону підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є, в тому числі, неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. При цьому зазначений у пункті 37.1.4 статті 37 Закону строк є присічним і поновленню не підлягає. ДТП сталась 14.10.2018, отже, саме з цієї дати слід відраховувати рік, впродовж якого позивач мав право звернутись до страхової компанії із заявою про виплату страхового відшкодування, проте позивач, в порядку, встановленому ст. ст. 33, 35, 36 Закону, не звертався до Страховика із заявою про виплату страхового відшкодування у річний строк з дня ДТП, хоча Страховиком було повідомлено позивача про необхідність подання такої заяви відповідним листом. Таким чином, у даній справі у Страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування підставі п. 37.1.4. ст. 37 Закону, у зв`язку із пропуском позивачем встановленого Законом строку для звернення до Страховка із заявою про виплату страхового відшкодування. (т. 1 а.с. 75 79).

06.07.2021 на адресу суду надійшла уточнена позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області, Одеської митниці ДФС, ПРАТ «СК «Арсенал Страхування», ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в натурі та моральної шкоди завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, в якій просить солідарно стягнути з відповідачів 237039,00 грн. матеріальної шкоди та солідарно зобов`язати відповідачів Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області, Одеську митницю ДФС, ОСОБА_2 полагодити пошкоджений автомобіль з відповідним встановленням строків у 3 місяці.

В уточненій позовній заяві, зокрема, зазначив про те, що відповідно до статті 16 ЦК України сторони вживають заходів для досудового врегулювання спору за домовленістю між собою або у випадках, коли такі заходи є обов`язковими згідно із законом. Особи, які порушили права і законні інтереси інших осіб, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення претензії чи позову. Впродовж 5 місяців ОСОБА_2 , Південна митниця Держмитслужби не надали будь-яких пропозицій що до врегулювання спору. Тому 13.03.2019 ним було подано пропозицію досудового врегулювання спору, яка встановлювала на той час 280000,00 грн. Задля запобігання понесення витрат, обов`язкових для судового процесу та погіршення стану авто за весь період судового спору до моменту ремонту. Його пропозиція була отримана, але будь яких-дій з відшкодування не було зроблено. Крім того відповідачі ОСОБА_2 та Південна митниця Держмитслужби у першу чергу відремонтували своє авто «CHEVROLET NIVA», який був учасником ДТП. Зазначив, що він обирає спосіб відшкодування шкоди через полагодження пошкодженої речі, якою є його автомобіль. Це для нього є найкоротший шлях відновлення авто без його участі. Крім пошкодження авто, через ухилення відповідачів від врегулювання спору, виникли і інші збитки, які мають матеріальний вигляд, та мають відшкодовуватись у грошах, або у грошовому еквіваленті. Це витрати на листування, судові витрати, витрати на проведення експертизи, витрати на зберігання авто, витрати на послуги таксі замість свого транспорту, моральна шкода.

Просить суд не брати до уваги заперечення від ПРАТ «СК «Арсенал Страхування», так як питання про відшкодування матеріальної шкоди за пошкоджене авто у вигляді майнової компенсації грошима у даної позовної заяві не ставиться. Однак відповідно ст. 28 та ст. 29 закону України передбачено що тягар відшкодування за витрати на евакуацію з місця пригоди, евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки покладається саме на страхувальника. Вважає, що відповідачі мали, та мають можливість сумісно відремонтувати його пошкоджене авто тим самим способом, як і відремонтували своє пошкоджене авто. Або тим самим способом яким проводять поточний ремонт авто яке знаходиться на балансі відповідачів. Так є відповідні докази у справі, того, що відповідачі проводять попередній розрахунок ремонту та проводять закупівлю робіт та послуг через систему ПРОЗОРО. Таким чином ремонтують та обслуговують свої авто через укладання договорів ремонту з послідуючою сплатою. Платником у всіх таких закупівлях є держава та використовуються державні кошти. Враховуючи викладене відповідачі мало можливість одразу після ДТП, не чекаючи претензій або позову від нього, отримати висновок експертизи щодо пошкоджень, знайти постачальника послуг ремонту через систему ПРОЗОРО, укласти договір ремонту його авто, сплатити за ремонт, та повернути йому справний авто яким він керував до ДТП. Однак цього не відбулося. (т. 2 а.с. 102 109).

Ухвалою від 08 липня 2021 року судді Приморського районного суду м. Одеси Свяченої Ю.Б. відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді та заявлено собі самовідвід від участі як головуючого по цивільній справі № 947/30890/19 (т. 3 а.с. 13 19).

21.07.2021 на адресу суду від представника відповідача Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області надійшов відзив на уточнену позовну заяву в якому зазначив, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Послався, зокрема, на те, що оскільки володільцем джерела підвищеної небезпеки, а саме службового автомобіля «CHEVROLET NIVA», є Одеська митниця ДФС, то саме вона має нести відповідальність за завдану ОСОБА_1 шкоду, відповідно до вимог чинного законодавства. У позовній заяві ОСОБА_1 посилається на положення ст. 1190 ЦК України, відповідно до якої особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. Проте, у зазначених правовідносинах відсутні спільні дії Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області з посадовою особою Одеської митниці ДФС. Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області в жодних правовідносинах з позивачем не перебувало. Також зазначили, що ст. 1192 ЦК України визначено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Проте, ОСОБА_1 у позовній заяві просить суд і стягнути завдану матеріальну шкоду і зобов`язати полагодити пошкоджений автомобіль, що суперечить нормам цивільного законодавства. Також зазначив, що Одеська митниця ДФС обслуговується в Головному управлінні Державної казначейської служби України в Одеській області на підставі договору про розрахунково-касове обслуговування. Отже, при встановленні судом дійсного спричинення шкоди позивачу, стягнення завданої матеріальної шкоди у розмірі 237000,39 грн. повинні стягуватись не солідарно з Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області, Одеської митниці ДФС, ПРАТ «СК «Арсенал страхування», ОСОБА_2 , а з рахунку винного органу, як розпорядника (одержувача) бюджетних коштів, рахунки якого відкриті в територіальному органі Державної казначейської служби України(тобто, безспірне списання коштів з рахунків, на яких обліковуються кошти бюджетних установ). Також, у позовній заяві позивач обмежується лише посиланням на те, що дії посадової особи Одеської митниці ДФС завдали йому моральної шкоди у розмірі 150000,00 грн., проте жодних доказів на підтвердження того, що по відношенню до нього був здійсненний фізичнійчи психічнийвплив та в чому він виражався не надає. Оскільки позивачем не доведено наявності причинно-наслідкового зв`язку між діями Одеської митниці ДФС та моральною шкодою, а також її настанням - відсутні підстави для задоволення позовної заяви у цій частині. (т. 3 а.с. 21 27).

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.07.2021 цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області, треті особи: Одеська митниця ДФС, ПРАТ «СК «Арсенал Страхування», ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, стягнення моральної шкоди завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди надійшла в провадження судді Ковтун Ю.І. (т. 3 а.с. 36 38)

Ухвалою судді Приморського районного суду міста Одеси Ковтун Ю.І. від 03 серпня 2021 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області, треті особи: Одеська митниця ДФС, ПРАТ «СК «Арсенал Страхування», ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, стягнення моральної шкоди завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди - прийнято до провадження. Розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження. (т. 3 а.с. 39 40).

Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 13 грудня 2021 року прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області, Одеської митниці ДФС, ПРАТ «СК «Арсенал Страхування», ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, стягнення моральної шкоди завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди зі збільшеним розміром позовних вимог від 06.07.2021. Оголошено перерву в підготовчому засіданні до 08 лютого 2022 року о 14 год. 00 хв. (т. 3 а.с. 91 92).

17.12.2021 на адресу суду від представника відповідача ПРАТ «СК «Арсенал Страхування» надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначив, що фактично шкоду було завдано однією особою - відповідачем ОСОБА_4 . Страховик матеріальної шкоди позивачу не завдавав. Законом не передбачено солідарного обов`язку страховика та страхувальника щодо відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, а тому, солідарні вимоги до всіх відповідачів є безпідставними. Процедура отримання страхового відшкодування в порядку, передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», детально регламентована на законодавчому рівні та передбачає вчинення потерпілим і страховиком ряду взаємних, послідовних, кореспондуючих одне одному юридично значимих дій, до переліку яких належить, у тому числі подання заяви на виплату страхового відшкодування у встановлений строк. Позивач, в порядку, встановленому ст.ст. 33, 35, 36 Закону, не звертався до Страховика із заявою виплату страхового відшкодування у річний строк з дня ДТП, хоча Страховиком було повідомлено позивача про необхідність подання такої заяви відповідним листом. Страховиком жодним чином не порушувались права позивача, оскільки саме позивач не скористався своїм правом звернутися до Страховика у встановлений Законом строк із заявою на виплату страхового відшкодування. Позивачем належними доказами не доведено розмір заподіяної шкоди. Для визначення розміру шкоди позивач мав надати докази про вартість транспортного засобу у стані після дорожньо-транспортної пригоди, чого зроблено не було, а тому розмір позовних вимог не доведений належними доказами, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог (т. 3 а.с. 94 99).

07.06.2022 на адресу суду надійшли відзив на позовну заяву та письмові пояснення представника відповідача Одеської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України, в яких зазначив про те, що відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 02.10.2019 № 858 «Про утворення територіальних органів Державної митної служби» реорганізовано деякі територіальні органи Державної фіскальної служби шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної митної служби за переліком згідно з додатком 2, в тому числі і Одеську митницю ДФС реорганізовано шляхом приєднання до Одеської митниці Держмитслужби. З 8 грудня 2019 року Одеська митниця ДФС перебуває у стані припинення, не виконує функції та завдання з питань митної справи, не здійснює процесуальні права та обов`язки, оскільки усе майно, права та обов`язки перейшло до правонаступника - Одеської митниці Держмитслужби. В процесі реорганізації утворено відокремлений підрозділ Державної митної служби України Одеська митниця.

Одеська митниця, як відокремлений підрозділ Держмитслужби вважає що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. 30.11.2017 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Арсенал страхування» та Одеською митницею ДФС укладено Генеральний договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №046/17-ОСЦПВВНТЗ/Ц7. Порядок та умови виплати страхового відшкодування за договорам обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентовано Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 № 1961-IV. Відповідно до вимог Закону, після звернення позивача до Страховика із повідомленням про настання події, Страховиком було проведено огляд транспортного засобу позивача з метою визначення розміру завданої позивачу шкоди. Відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданої власнику транспортного засобу №7905 від 03.01.2019 ТОВ «ЕАК «Фаворит» вбачається що вартість відновленого ремонту автомобіля позивача перевищує ринкову вартість автомобіля до ДТП. Отже, виходячи з норм ст. 30 Закону № 1961-IV, відновлений ремонт автомобіля є економічно необґрунтованим (недоцільним), а транспортний засіб є фізично знищеним. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП. Для визначення розміру шкоди позивач мав надати докази про вартість транспортного засобу у стані після ДТП, чого зроблено не було. Позивачем також не надано жодного належного доказу про здійснення ним витрат на евакуацію пошкодженого транспортного засобу, та доказів про те, що транспортний засіб, з поважних причин, необхідно помістити на стоянку, а також не надано докази про понесені ним витрати на послуги стоянки. Також зазначив, що у позовній заяві позивач обмежується лише посилання на те, що дії посадової особи Одеської митниці ДФС завдали йому моральної шкоди у розмірі 150000,00 грн. проте жодних доказів на підтвердження того, що по відношенню до нього було здійсненний фізичний чи психічний вплив та в чому він виражався не надає. Оскільки позивачем не доведено наявності причинно-наслідкового зв`язку між діями Одеської митниці ДФС та моральною шкодою, а також її настанням відсутні підстави для задоволення позовної заявим у цій частині. (т. 3 а.с. 156 165, 174 - 182).

У підготовчому засіданні 23.06.2022 представником відповідача ОСОБА_2 адвокатом Потаповою Ж.Б. надано суду письмові пояснення, які судом долучено до матеріалів справи, відповідно до яких ОСОБА_2 вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню. (т. 3 а.с. 220 226).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 23 червня 2022 року закрито підготовче засідання по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 та призначено справу до судового розгляду по суті (т. 3 а.с. 230).

Протокольною ухвалою суду від 30.11.2022 здійснено заміну відповідача Одеську митницю ДФС на Одеську митницю як відокремлений підрозділ Державної митної служби України.

Позивач у судовому засіданні позов підтримав та просив суд його задовольнити, зокрема пояснив, що його автомобіль NISSAN SILVIA S12 д/н НОМЕР_2 , 1985 року випуску. Це його улюблений автомобіль який він частково переобладнав. Зазначив, що звертався до ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» та просив відремонтувати автомобіль з відшкодуванням понесених витрат на таксі, стоянку, судовий збір та моральної шкоди, оскільки немає можливості користуватися автомобілем. Проте вказали на можливість сплати 38000 грн., письмової відповіді надано не було. До відповідачів звернувся у солідарному порядку, оскільки всі вони вплинули на вказані обставини.

Представники відповідачів Одеської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України, ПрАТ «СК «Арсенал Страхування», ОСОБА_2 - адвокат Потапова Ж.Б. у судовому засіданні проти задоволення позову заперечували з підстав, викладених у відзивах та письмових поясненнях.

Представник відповідача Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи судом повідомлений належним чином.

Заслухавши пояснення позивача, представників відповідачів, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 14.10.2018 року о 14 годині 15 хвилин в м. Одеса по вул. Каретний узвіз, перехрестя вул. Польський узвіз, водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «CHEVROLET NIVA» д/н НОМЕР_1 при виїзді з другорядної дороги на головну не надав переваги в русі та скоїв зіткнення з т/з «NISSAN SILVIA» д/н НОМЕР_2 , чим порушив вимоги п. 16.11 ПДР України, при ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Приморського районного суду м.Одеси від 18 грудня 2018 року, яка набрала чинності 29.12.2018, у справі №522/19053/18 ОСОБА_2 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУаАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень (т. 1 а.с.9).

Як вбачається з довідки № 352215 про дорожньо-транспортну пригоду, що сталася 14.10.2018 року власником автомобіля «CHEVROLET NIVA» д/н НОМЕР_1 (водій ОСОБА_2 ) є Південна Митниця Міндоходів (т. 1 а.с.8).

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником автомобіля «NISSAN SILVIA» д/н НОМЕР_2 , 1985 року випуску є ОСОБА_1 (т. 1 а.с.11).

На момент настання дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правової відповідальність власника автомобіля «CHEVROLET NIVA» д/н НОМЕР_1 була застрахована у встановленому законом порядку, що підтверджується Генеральним договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №046/17-ОСЦПВВНТЗ/Ц7 від 30.11.2017, що укладений між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Арсенал страхування» (Страховик) та Одеською митницею ДФС (Страхувальник).

Відповідно до п.1.1 Генерального договору предметом даного Договору є майнові інтереси, що не суперечать закону і пов`язані з відшкодуванням шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації Страхувальником транспортних засобів, вказаних в Додатку №1, який є невід`ємною частиною цього Договору.

Страховим випадком за Договором є дорожньо-транспортна пригода, що сталося за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, та/або майну потерпілого (п.2.1 Генерального договору)

Страхова сума за шкоду, заподіяну майну потерпілих - 100000,00 гривень на одного потерпілого (п.3.1.1 Генерального договору) (т. 3 а.с. 187 192).

Відповідно до актів виконаних робіт № 00874 від 14.10.2018, № 00879 від 23.10.2018 та № 00914 від 03.12.2018 між ОСОБА_5 (Виконавець) та ОСОБА_1 (Замовник) послуги евакуатора відповідно по м.Одесі від Польського узвозу до Ак.Глушка «Авто Смайл» автомобіля NISSAN SILVIA, реєстраційний номер НОМЕР_2 становлять 1200 грн.; від Ак.Глушка «Авто Смайл» до Люстдорфська дорога, 166 становлять 1200 грн. та від Люстдорфська дорога, 166 до Люстдорфська дорога, 162А становлять 1200 грн. (т. 1 а.с. 21, 22, 23).

26.07.2019 між ФОП ОСОБА_6 (Виконавець) та ОСОБА_1 (Замовник) було укладено Договір № 190726 про проведення автотоварознавчого дослідження пошкодженого в ДТП автомобіля «NISSAN SILVIA» д/н НОМЕР_2 (т. 1 а.с. 12).

Також 26.07.2019 між ФОП ОСОБА_6 (Виконавець) та ОСОБА_1 (Замовник) було складено акт № 190726 виконаних робіт відповідно до Договору № 190726 від 26.07.2019, відповідно до якого дійсний акт є підставою для проведення розрахунків між Замовником та Виконавцем в сумі 2500,00 грн. та 26.07.2019 ФОП ОСОБА_6 було видано рахунок-фактуру № 190726 за складання висновку автотоварознавчого дослідження на суму 2500,00 грн. (т. 1 а.с. 13).

11.08.2019 року судовим експертом Момот А.О. було складено висновок № 190726 експертного автотоварознавчого дослідження з визначення матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля NISSAN SILVIA», реєстраційний номер НОМЕР_2 , з якого вбачається, що вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 191632,45 грн.; ринкова вартість автомобіля на момент пошкодження складає 88532,00 грн.; вартість матеріального збитку складає 88532,00 грн. (т. 1 а.с. 14 - 18).

Згідно зі звітом № 7905 від 03.01.2019, який складений ТОВ «ЕАК «Фаворит» на замовлення ПрАТ «СК «Арсенал Страхування»вартість відновлювального ремонту автомобіля NISSAN SILVIA, реєстраційний номер НОМЕР_2 складає 357628,01 грн.; ринкова вартість автомобіля, визначена за порівняльним підходом, може складати 38392,04 грн.; вартість матеріального збитку, завданого власнику після аварійного пошкодження станом на 14.10.2018 складає 38392,04 грн. (т. 1 а.с. 81 - 87).

Відповідно до листа ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» № 528/ОУ/О від 15.01.2019 на адресу ОСОБА_1 повідомлено про те, що цивільно-правову відповідальність власника транспортного засобу «ВАЗ 2 123», р/н НОМЕР_1 застраховано у ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» за полісом № АК/8288746 від 27.12.2017 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до п. 35.1 ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування подає страховику заяву про страхове відшкодування (т. 1 а.с. 80).

Згідно із частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Стаття 1192 ЦК України вказує, що якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Слід зазначити, що деліктна відповідальність це наслідок позадоговірного завдання шкоди, що пов`язується з виникненням деліктного зобов`язання. За деліктним зобов`язанням правопорушник зобов`язаний у повному обсязі відшкодувати завдану шкоду, а інша сторона має право вимагати від заподіювача виконання цього зобов`язання.

Отже, за загальним правилом заподіювач шкоди зобов`язаний відшкодувати завдану шкоду в натурі, тобто передати річ того самого роду й такої самої якості чи полагодити пошкоджену річ або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього.

В той же час відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Так, відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Вказаним Законом, зокрема, передбачено порядок звернення для отримання страхового відшкодування, порядок оцінки пошкодженого майна, граничні розміри страхового відшкодування, строк для прийняття рішення щодо сплати страхового відшкодування, порядок розрахунку страхового відшкодування та випадки, коли шкода не відшкодовується й підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування.

Як встановлено вище, власником автомобіля «CHEVROLET NIVA» д/н НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_2 та за участі якого сталася дорожньо-транспортна пригода, є Південна Митниця Міндоходів.

На момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «CHEVROLET NIVA» д/н НОМЕР_1 була застрахована у встановленому законом порядку відповідно до Генерального договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що укладений між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Арсенал страхування» (Страховик) та Одеською митницею ДФС (Страхувальник).

Отже, в даному випадку, у зв`язку з настанням страхового випадку, саме на Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал страхування» покладено обов`язок відшкодувати у встановленому Законом порядку позивачу оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Такий спосіб відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, як зобов`язання полагодити пошкоджений автомобіль вказаним Законом не передбачено.

Матеріали справи свідчать, що страховиком вживалися певні дії щодо виплати належного страхового відшкодування, однак сама виплата здійснена не була. Проте вимога щодо відшкодування майнової шкоди завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди не є предметом розгляду даної справи, а тому в межах спірних правовідносин не досліджується.

За наведених обставин суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про солідарне зобов`язання відповідачів полагодити пошкоджений автомобіль з відповідним встановленням строків у три місяці.

Стосовно позовних вимог щодо стягнення з відповідачів солідарно 237039,00 грн. матеріальної шкоди суд зазначає наступне.

Позивачем зазначено, що до матеріальної шкоди у розмірі 237039,00 грн. входить: 3600 грн. майнові збитки на транспортування транспортного засобу; 21600 грн. витрати на зберігання транспортного засобу; 2500 грн. - вартість проведення експертизи; 121,20 грн. - вартість відправлення повідомлень про проведення експертизи; 28800 грн. зайві витрати на таксі; 150000 грн. моральна шкода та 500 грн. юридична допомога.

Відповідно до п. 30.2. ст. 30 Закону якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Відшкодування витрат на зберігання транспортного засобу Законом не передбачено.

На підтвердження витрат на евакуацію транспортного засобу позивачем надано суду відповідні акти виконаних робіт № 00874 від 14.10.2018, № 00879 від 23.10.2018 та № 00914 від 03.12.2018 між ОСОБА_5 (Виконавець) та ОСОБА_1 (Замовник) на загальну суму 3600 грн., проте вказані акти свідчать лише про виконання та прийняття робіт, а не про їх фактичну оплату, доказів оплати матеріали справи не містять.

Крім того суд зазначає, що евакуація транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди здійснювалася лише 14.10.2018. Підстав для відшкодування витрат на евакуацію транспортного засобу за актами виконаних робіт № 00879 від 23.10.2018 та № 00914 від 03.12.2018 позивачем не наведено.

Також позивачем не надано доказів того, що його автомобіль, з поважних причин, необхідно було помістити на стоянку, а також не надано доказів понесення ним витрат на послуги автостоянки. Також позивачем не надано доказів витрат понесених ним на послуги таксі.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснила, що позивач є її чоловіком. На момент ДТП вона знаходилася в автомобілі NISSAN SILVIA. Зазначила про те, що позивач сплачував кошти за знаходження машини після ДТП на стоянці, оплату таксі, а також ніс інші витрати.

Оцінюючи показання свідка в судовому засіданні, суд зазначає, понесення стороною матеріальних витрат, мають бути підтверджені письмовими доказами і не може підтверджуватися іншими засобами доказування, зокрема, поясненнями сторони та показаннями свідків.

Щодо стягнення витрат на проведення експертизи у розмірі 2500 грн. та вартості відправлення повідомлень про проведення експертизи у сумі 121,20 грн. суд зазначає наступне.

Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Положення статті 139 ЦПК України передбачають, що судом встановлюється розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, перекладача чи експерта на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Учасниками справи є, зокрема, сторони, треті особи (частина перша статті 42 ЦПК України). Сторонами в цивільному процесі є позивач та відповідач (частина перша статті 48 ЦПК України).

Таким чином ЦПК України встановлює порядок проведення експертизи на замовлення учасника справи та порядок відшкодування витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони. Це означає, що для відшкодування витрат, пов`язаних з призначенням та проведенням експертизи як певної процесуальної дії, призначення та проведення експертизи має відбуватися в межах виключно судового процесу, оскільки статус учасника справи, зокрема сторони у справі, особа набуває після звернення до суду з позовом та відкриття провадження у справі.

Оскільки в межах спірних правовідносин замовлення експертного дослідження та отримання висновку відбулося за ініціативою ОСОБА_1 до звернення до суду з позовом, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відшкодування позивачу послуг експерта.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

За змістом статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Тобто, при вирішенні спору про стягнення моральної шкоди суду слід встановити: наявність заподіяної позивачу шкоди, протиправність діяння відповідача, наявність причинного зв`язку між заподіяною шкодою і протиправним діянням відповідача. При цьому кожна із вказаних обставин повинна бути підтверджена належними та допустимими доказами.

Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода наслідком.

Таким чином, моральна шкода має бути доведеною та обґрунтованою, натомість позивачем не надано жодних доказів, що свідчили б про обсяг моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків, що вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя, тобто позивачем не доведено наявність самої моральної шкоди та причинного зв`язку між поведінкою відповідачів та заподіяною шкодою. У зв`язку з викладеним суд вважає вимогу позивача про стягнення моральної шкоди необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

У відповідності до ч. 1 та 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 353 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області, Одеської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України, ПрАТ «СК «Арсенал Страхування», ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, стягнення моральної шкоди завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди та зобов`язання вчинити певні дії, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 05 січня 2023 року.

Суддя Ю.І. Ковтун