Дата документу 29.11.2022 Справа № 333/7631/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/807/2041/22 Головуючий у 1-й інстанції: Тучков С.С.
Є.У.№ 333/7631/21 Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2022 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого: Кочеткової І.В.,

суддів: Кримської О.М.,

Дашковської А.В.,

секретар: Рикун А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у спілкуванні з онуком,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12 серпня 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду із зазначеним позовом, в якому просили суд зобов`язати ОСОБА_3 не чинити перешкоди у вихованні онука ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та встановити графік зустрічей з малолітньою дитиною, посилаючись на те, що після розірвання шлюбу із їх сином відповідачка не дозволяє їм спілкуватися із онуком, який дуже прив`язаний до позивачів. Їх намагання врегулювати спір мирним шляхом не призвели до жодного результату. Відповідач ОСОБА_3 постійно влаштовує істерики та скандали на очах у дитини, що призводить до додаткового травмування хлопця. Через викладені обставини, позивачі були вимушені звернутися до суду за захистом своїх прав.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12 серпня 2022 року позов задоволено частково.

Встановлено бабусі ОСОБА_1 та дідусю ОСОБА_2 графік спілкування з онуком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , один раз на місяць третя субота з 10:00 до 18:00 годин неділі з ночівлею онука за місцем проживання баби та діда; щосереди з 16:00 до 20:00 години з можливістю забирати онука з дитячого садочка; протягом п`яти днів літнього відпочинку з можливістю за бажанням дитини відвідувати місця проживання бабусі та дідуся.

Зобов`язано ОСОБА_3 не чинити перешкод ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у вихованні онука ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду змінити та встановити позивачам інший графік спілкування з онуком один раз на місяць друга та третя субота з 10:00 до 13:00 години за бажанням дитини та за умови задовільного стану здоров`я дитини у присутності матері ОСОБА_3 . Спілкування позивачів з онуком у період оголошення повітряної тривоги заборонити та у випадку повітряної тривоги не перешкоджати матері дитини звершити зустріч і забрати дитину до укриття.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що після ухвалення оскаржуваного рішення відносини між сторонами по справі ще більше погіршилися, позивачі дозволяють собі ображати відповідачку та виставляти її перед сином та сторонніми людьми у неналежному світлі, що пригнічує її та сильно ображає. Окрім того, скаржниця ОСОБА_3 вказує, що поведінка позивачів погано впливає на дитину, на її психоемоційний стан, що підтверджується висновком психолога від 27.09.2022.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачі зазначають, що оскаржуване рішення є законним і обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги неспроможними. В суді першої інстанції відповідачка і її представник фактично не заперечували проти графіку побачення з онуком, запропонованого органами опіки і піклування і з яким погодився суд першої інстанції. Вважають, що причиною конфлікту, що виник між сторонами, є судовий спір колишнього подружжя з приводу поділу автомобіля. У доданому до апеляційної скарги висновку психолога не йдеться про поганий вплив баби та діда на психоемоційний стан дитини, вважають цей висновок неналежним доказом, оскільки він відображає конфліктну ситуацію, яка виникла після ухвалення оскаржуваного рішення суду.

В засідання апеляційного суду апелянт і її представник адвокат Дерев`янко І.О. повторно не з`явилися. Про час і місце слухання справи повідомлялися належним чином. Повістка про виклик у судове засідання, яка направлялася позивачці на адресу, зазначену в апеляційній скарзі, яка є зареєстрованим місцем її проживання, повернулася до суду із позначкою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою».

Будь-яких інших засобів зв`язку, номер телефону, електронну адресу тощо апелянт суду не повідомила, в апеляційній скарзі інформацію про свого представника як іншого учасника справи на зазначила.

Відомості про час і місце розгляду справи завчасно оприлюднені на офіційному веб-сайті апеляційного суду.

За положенням ч.8 п.4 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштову відділенні відмітки про відсутність особи за адресою її зареєстрованого місця перебування чи місцезнаходження, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Як відомо із матеріалів справи, у суді першої інстанції відповідачка також ухилялася від отримання судових потових відправлень і повісток про виклик у судові засідання, через що справа неодноразово відкладалася слуханням.

Попри те, що конституційне право на суд є правом, його реалізація покладає на учасників справи певні обов`язки. Практика ЄСПЛ визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008, сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення ЄСПЛ у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С. А. проти Іспанії» від 07.07.1989).

Крім того, у рішенні ЄСПЛ у справі «Тойшлер проти Германії» від 04.10.2001 наголошено, що обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів.

Зважаючи на вищевикладене, байдужа поведінка учасника справи, що виявляється, зокрема у не отриманні повідомлень суду, не повинна схвалюватися судовою практикою. Навпаки, судова практика повинна стимулювати учасників справи використовувати прогресивні форми роботи.

Витративши значні ресурси, Україна створила інформаційне поле, де зацікавлена особа легко знайде інформацію про судову справу. Функціонує Єдиний державний реєстр судових рішень. На сайті судової влади доступні персоналізовані відомості про автоматичний розподіл справ та розклад засідань. Працює підсистема "Електронний кабінет" ЄСІТС. Все безкоштовно і доступно. Однак поки що не обов`язкове.

Використання цих інструментів та технологій забезпечує добросовісній особі можливість звертатися до суду, брати участь у розгляді справи у зручній формі та з мінімальними витратами. Тобто держава Україна забезпечила можливість доступу до правосуддя і право знати про суд.

Зважаючи на те, що за зареєстрованим місцем проживання відповідачка відсутня, будь-яких інших засобів комунікації суду не повідомила, інформація про час і місце розгляду справи оприлюднена на офіційному веб-сайті апеляційного суду, колегія суддів у відповідності до ст.128 ЦПК України визнала за можливе застосувати презумпцію обізнаності відповідачки про час і місце розгляду її апеляційної скарги і розглянути справу за її відсутності.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, заперечення позивачів і їх представника адвоката Сімонець Є.О., перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьком та матір`ю ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.11).

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 09.09.2016 року Вознесенівськім районним у місті Запоріжжя відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, ОСОБА_5 і ОСОБА_3 є батьком і матір`ю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.12).

Рішенням Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 25.01.2021 по цивільній справі №333/6774/20, яке набуло законної сили 25.02.2021, шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 розірвано (а.с.16-17).

Після розірвання шлюбу дитина залишилася проживати з матір`ю, відповідачкою у справі.

Відповідно до акту обстеження умов проживання позивачів за адресою: АДРЕСА_1 , від 19.07.2022, складеного головними спеціалістами відділу по Комунарському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, ОСОБА_6 та фахівцем соціальної роботи та практичним психологом ВСР по Комунарському району ЗМЦСС Григорічевою В.І., та ОСОБА_7 стан житла та санітарно-гігієнічні умови проживання облаштовані необхідними меблями для сну, відпочинку, зберігання речей, кухонними гарнітурами, побутовою технікою: піч газова, холодильник, пральна машина, бойлер, телевізор.

Згідно з актом обстеження умов проживання відповідача за адресою: АДРЕСА_2 , від 26.07.2022, складеного головними спеціалістами відділу по Комунарському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, ОСОБА_6 та фахівцем соціальної роботи ВСР по Комунарському району Запорізького міського центру соціальних служб Григорічевою В.І. умови проживання облаштовані необхідними меблями для сну відпочинку, зберігання речей, кухонними гарнітурами, побутовою технікою: піч газова, холодильник, пральна машина, бойлер, сучасний телевізор.

Завданням цивільного судочинства справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частина перша та друга статті 2 ЦПК України).

Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо (частина перша статті 11 ЦПК України).

Тлумачення вказаних норм свідчить, що завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси власне порушені, а учасники цивільного обороту використовують цивільне судочинство для такого захисту.

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (частина перша статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року).

Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини (частина восьма статті 7 СК України).

Баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні (частина перша статті 257 СК України).

Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення (частина друга статті 257 СК України).

Тлумачення статті 257 СК України свідчить, що законодавець визначив механізм здійснення права баби та діда, прабаби, прадіда на виховання внуків і правнуків, який проявляється в: (а) покладенні обов`язку на батьків чи інших осіб, з якими проживає дитина не перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків; (б) закріпленні права баби діда, прабаби, прадіда у разі наявності перешкод у вихованні та спілкуванні із внуками, правнуками на звернення до суду з позовом про їх усунення.

Спори щодо участі баби, діда, прабаби, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 цього Кодексу (стаття 263 СК України).

Тлумачення статті 159 СК України свідчить, що позов про усунення перешкод у вихованні дитини і спілкуванні з нею - є позовом про заборону поведінки особи, яка чинить перешкоди іншій особі у здійсненні нею свого права.

Суд визначає способи участі особи у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування (частина друга статті 159 СК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

Відповідно до частин четвертої шостої статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитись з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Аналіз вказаних норм законодавства свідчить про те, що при розгляді позовних вимог про визначення способу участі бабусі у вихованні онука обов`язковим є наявність письмового висновку органу опіки та піклування, який підлягає врахуванню судом під час ухвалення судового рішення, крім випадків, якщо такий висновок є недостатньо обґрунтованим або суперечить інтересам дитини.

Органи опіки та піклування у висновку щодо розв`язання спору про встановлення побачень з малолітнім онуком визнали за доцільне встановити діду та бабі побачення з дитиною один раз на місяць третя субота з 10:00 до 18:00 годин неділі з ночівлею онука за місцем проживання баби та діда; щосереди з 16:00 до 20:00 години з можливістю забирати онука з дитячого садочка; протягом п`яти днів літнього відпочинку з можливістю за бажанням дитини відвідувати місця проживання бабусі та дідуся.

Зазначений висновок сторонами оскаржено у встановленому законом порядку не було.

Враховуючи встановлені судом обставини та наведені вище мотиви, висновок органу опіки та піклування щодо графіку спілкування, беручи до уваги думки сторін щодо даного висновку, з огляду на право дитини спілкуватись з бабусею та дідусем, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції був зроблений правильний висновок щодо обраного способу спілкування дитини із бабусею та дідусем.

Доводи апеляційної скарги про те, що дід і баба негативно впливають на онука, належними і допустимими доказами не підтверджені і спростовуються фактичними обставинами справи.

У суді першої інстанції відповідачка не заперечувала, що після розірвання шлюбу з батьком дитини, тобто з січня 2021 року, вона фактично обмежила спілкування позивачів з онуком, якому на той час виповнилося 4 роки, що унеможливило будь-який їх вплив на психоемоційний стан дитини.

Посилання в апеляційній скарзі на конфлікти, що виникли між сторонами після ухвалення оскаржуваного судового рішення, та на думку психолога, складену після цих конфліктів, не є підставою для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги про необхідність побачення позивачів із дитиною тільки в присутності матері, на думку колегії, є необґрунтованими з огляду на тривалий конфлікт та неприязні стосунки між сторонами.

Визначений судом першої інстанції спосіб участі баби та діда у вихованні онука забезпечить їм можливість вільно і без створення стресової та напруженої ситуації для дитини спілкуватися нею.

Докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

За вказаних обставин доводи апеляційної скарги про невідповідність висновків суду першої інстанції вимогам закону є безпідставними.

Отже, апеляційний суд вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляції, не встановлено.

Керуючись ст. ст.374,375,381-383 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12 серпня 2022 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови складено 01 грудня 2022 року.

Головуючий І.В. Кочеткова

Судді: А.В. Дашковська

О.М. Кримська