Дата документу 05.09.2022
Справа № 334/5621/21
Провадження № 2/334/468/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2022 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Турбіної Т.Ф., за участю секретаря Кузьменко К.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі цивільну справу за позовом Державної іпотечної установи до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення трьох відсотки річних від простроченої суми боргу, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2021 року Державна іпотечна установа (далі ДПІ) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення трьох відсотків річних від простроченої суми боргу. Позовні вимоги мотивовано тим, що 13.03.2008 між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк Надра» (далі - Банк) та ОСОБА_1 (далі Відповідач - 1) був укладений кредитний договір №14/2008/0495/Фжр (далі - Кредитний договір).

Згідно умов договору Банк надаа позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності готові кошти в розмірі 35630,00 доларів США, відсоткова ставка 12,59% річних, кінцевий термін повернення Кредиту - 10.03.2028.

В забезпечення виконання зобов`язань за договором про іпотечний кредит між Банком та ОСОБА_3 (далі -Відповідач-2), був укладений Договір поруки 14/2008/04/0495/ Фжр.

17 червня 2013 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя по справі №334/1705/13 винесено заочне рішення про часткове задоволення позовних вимог ПАТ «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , у солідарному порядку стягнуто заборгованість по кредитному договору у загальному розмірі 480447,79 грн. (що еквівалентно 60108,50 доларів США) в тому числі: заборгованість за кредитом у сумі 281488,20 грн. (що еквівалентно 35216,84 доларів США); заборгованість за відсотками у сумі 148870,58 грн. (що еквівалентно 18625,12 доларів США); штраф у сумі 28479,06 грн. (що еквівалентно 3563,00 доларів США).

11 лютого 2015 року між Державною іпотечною установою і ВАТ «Банк «Фінанси і Кредит» укладений договір про відступлення прав вимоги, відповідно до пункту 1.2. якого, банк передав позивачу всі права вимоги за договорами (кредитними, іпотеки, поруки). вказаними у додатках до договору, у тому числі право вимоги за Кредитним договором №1547pv19-07 від 11.09.2007 р., Договором іпотеки та Договором поруки в сумі 23856,22 доларів США, що за курсом НБУ становило 520604,72 грн.

Про відступлення права вимоги за вказаними договорами відповідачі були повідомлені належним чином.

Відповідно до умов договору, починаючи з 02.06.2020 Установа набула усі права вимоги за Кредитним договором укладеним між Банком та ОСОБА_1 . Також, згідно Договору відступлення права вимоги, Установа набула право вимоги й за усіма договорами, укладеними в забезпечення виконання зобов`язань Позичальника за Кредитним договором.

Ухвалою Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 12.10.2020 заяву Позивача (Державної іпотечної установи) про заміну стягувача у судовому рішенні задоволено повністю. Замінено стягувача у справі № 334/1705/13 за позовом «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 14/2008/0495/ Фжр від 13.03.2008 р. з ПАТ «Комерційний банк «Надра» на Державну іпотечну установу.

Станом на день звернення з позовною заявою, рішення Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 17.06.2013 по справі №334/1705/13 не виконано.

Як зазначено у статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Заборгованість відповідачів за невиконання рішення Ленінського районного суду м.Запоріжжя по цивільній справі №334/1705/13 від 17.06.2013 за період з 28.06.2013 по 14.07.2021 перед ДІУ у виді трьох відсотків річних від простроченої суми боргу становить 105402,04 грн.

Підставою для нарахування заборгованості є основна сума боргу в розмірі 480447,79 грн., яку стягнуто рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 17.06.2013 по справі № 334/1705/13, яке не було виконано належним чином та в повному обсязі відповідно до вимог ЦК України та Закону Країни «Про виконавче провадження».

Згідно статті 543 ЦК України, у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників), кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь кого з них окремо.

Приписами статті 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків.

З наведених підстав просить стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 заборгованість у розмірі 105402,04 грн. (за період з 28.06.2013 по 14.07.2021), а також судові витрати в розмірі 2270,00 грн.

Представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Желтобрюхов В.В. надав відзив на позовну заяву, вказує на відсутність доказів на підтвердження наявності заборгованості, її розміру. Просить застосувати строки позовної давності до позовних вимог Державної іпотечної установи, обгрунтовуючи, що саме ПАТ КБ «Надра» пропустило строк позовної давності щодо звернення до суду з вимогами.З підписанням і подальшим набранням законної сили договором про відступлення права вимоги позивач, як новий кредитор, прийняв на себе всі ризики, які були пов`язані з діяльністю ПАТ КБ «Надра», як первісного кредитора, в тому числі й ті ризики, які пов`язані з простроченням строку позовної давності з боку первісного кредитора. Крім того, позивач нараховує 3% річних не тільки на заборгованість за кредитом, а й на заборгованість за відсотками у сумі 148870,58 грн. і на заборгованість зі сплати штрафу в сумі 28479,06 грн., що є порушенням ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України. У зв`язку зі спливом строку позовної давності, а також у зв`язку із необгрунтованістю позовних вимог, відмовити в задоволенні позову Державної іпотечної установи.

В судове засідання представник позивача не з`явився, звернувся із заявою про розгляд справи без його участі. На задоволенні позову наполягає, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні заперечувала проти позову, просила відмовити у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 , адвокат Желтобрюхов В.В., в судовому засіданні, підтримав доводи викладені у відзиві на позовну заяву, просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Суд, дослідивши надані сторонами та долучені до матеріалів справи докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст.3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Вимога справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановлені його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах, закріплені можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 12 ч. 3 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особо, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 13.03.2008 між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк Надра» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №14/2008/0495/Фжр.

Згідно умов п.п. 1.1, 1.3.1 Кредитного договору, Банк надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності грошові кошти в розмірі 35630,00 доларів США.

Відсотки за користування Кредитом розраховуються Банком на підставі відсоткової ставки у розмірі 12,59% річних. Банк надає Позичальнику Кредит строком до 10.03.2028 (п.1.4 Кредитного договору).

В забезпечення виконання зобов`язань за договором про іпотечний кредит між Банком та ОСОБА_3 був укладений Договір поруки 14/2008/04/0495/Фжр. (далі-Договір поруки).

Рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 17.06.2013 по справі №334/1705/13 частково задоволено позовні вимоги ПАТ «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , стягнуто з відповідачів у солідарному порядку заборгованість по кредитному договору №14/2008/0495/Фжр від 13.03.2008 у загальному розмірі 480447,79 грн. (що еквівалентно 60108,50 доларів США) в тому числі: заборгованість за кредитом у сумі 281488,20 грн. (що еквівалентно 35216,84 доларів США); заборгованість за відсотками у сумі 148870,58 грн. (що еквівалентно 18625,12 доларів США); штраф у сумі 28479,06 грн. (що еквівалентно 3563,00 доларів США).

21 травня 2020 року між ДІУ та ПАТ «Комерційний Банк «НАДРА» укладено Договір відступлення права вимоги.

Пунктом 1 Договору відступлення зазначено, що в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Банк відступає Новому кредитору/ іпотекодержателю/ заставодержателю належні Банку, а Новий кредитор/ іпотекодержатель /заставодержатель набуває права вимоги Банку до заставодавців/іпотекодавців та/або поручителів та/або майнових поручителів, зазначених у Додатку № 1 до цього Договору, надалі за текстом -Боржники, включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників, за договорами поруки та/або договорами іпотеки іпотечними договорами) та/або договорами застави з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку № 1 до цього Договору, надалі - Основні договори, надалі за текстом - Права вимоги.

Пунктом 2 Договору відступлення вказано, що «за цим Договором Новий кредитор/іпотекодержатель/заставодержатель в день настання відкладальної умови, визначеної в п. 14.1 цього Договору, набуває усі права кредитора за Основними договорами.

Права кредитора/іпотекодержателя/заставодержателя за Основними договорами переходять до Нового кредитора кредитора/іпотекодержателя/заставодержателя у повному обсязі та на умовах, які існують на момент набуття Права вимоги.

В свою чергу, п. 14.1. Договору відступлення передбачає, що «Відкладальною умовою, за якою Сторони пов`язують набрання чинності цим Договором та перехід Прав вимоги за Основними договорами від Банку до Нового кредитора/іпотекодержателя/заставодержателя, є - набрання законної сили ухвалою Господарського суду м. Києва в справі № 910/19158/16 про затвердження Мирової угоди. Моментом настання відкладальної умови вважається - день набрання законної сили ухвалою Господарського суду м. Києва в справі № 910/19158/16 про затвердження Мирової угоди.

Ухвала Господарського суду м. Києва про затвердження Мирової угоди набрала законної сили 02.06.2020.

Отже, починаючи з 02.06.2020 Установа набула усі права вимоги за Кредитним договором укладеним між Банком та ОСОБА_1 . Також, згідно Договору відступлення права вимоги, Установа набула право вимоги й за усіма договорами, укладеними в забезпечення виконання зобов`язань Позичальника за Кредитним договором.

Ухвалою Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 12.10.2020 заяву Позивача (Державної іпотечної установи) про заміну стягувача у судовому рішенні задоволено повністю. Замінено стягувана у справі № 334/1705/13 за позовом «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 14/2008/0495/ Фжр від 13.03.2008 р. з ПАТ «Комерційний банк «Надра» на Державну іпотечну установу.

Станом на день звернення з позовною заявою, рішення Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 17.06.2013 р. по справі №334/1705/13 не виконано.

Фактів здійснення відповідачами оплат на погашення кредиту на користь позивача в ході розгляду справи судом не встановлено, такі докази сторонами не надано.

Частиною першої статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першої статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За частиною першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

У частині першій статті 516 ЦК України зазначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України).

За змістом статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Положеннями статті 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За змістом статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування трьох процентів річних входить до складу грошового зобов`язання і вважається особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Правовий аналіз норм статей 525, 526, 599, 611, 625 ЦК України дозволяє зробити висновок про те, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором позики, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання, передбаченої статтею 625 цього Кодексу.

Таким чином, наявність судового рішення про стягнення боргу не позбавляє позивача права на стягнення з відповідача трьох процентів річних за користування грошовими коштами на підставі частини другої статті 625 ЦК України.

Зазначене узгоджується з висновками, які зроблені Великою Палатою Верховного Суду у Постанові від 28.03.2018 по справі № 444/9519/12-ц, Постанові від 04.07.2018 справі № 310/11534/13-ц, та Постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 25.01.2021 по справі №758/228/18.

Підставою для нарахування трьох процентів річних за користування грошовими коштами на підставі частини другої статті 625 ЦК України є сума боргу в розмірі 480447,79 грн., яку стягнуто рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 17.06.2013 по справі № 334/1705/13.

Позивач просить стягнути суму трьої відсотки річних від простроченої суми боргу за невиконання рішення Ленінського районного суду м.Запоріжжя по цивільній справі №334/1705/13 від 17.06.2013 за період з 28.06.2013 по 14.07.2021, яка становить 105402,04 грн. з боржника і поручителя солідарно.

Згідно статті 543 Цивільного кодексу України, у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників), кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь кого з них окремо.

Частиною 1 статті 553 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.

Приписами статті 554 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків.

Представник відповідача ОСОБА_2 (поручителя) просить застосувати строки позовної давності до позовних вимог Державної іпотечної установи.

До правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених статтею 625 ЦК України, застосовується загальна позовна давність у три роки (стаття 257 ЦК україни). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (стаття 267 ЦК України).

У відповідності до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували зверненню із таким позовом.

Згідно матеріалів справи, про порушення грошового зобов`язання щодо сплати суми боргу з урахуванням 3% річних позивач знав, починаючи з 28.06.2013, а з позовом до суду звернувся лише 02.08.2021.

Тобто, строк позовної давності сплинув до вомог про стягнення 3% річних за період з 28.06.2013 по 01.08.2018.

Згідно розрахунку заборгованості, три відсотки річних від простроченої суми боргу за невиконання рішення Ленінського районного суду м.Запоріжжя по цивільній справі №334/1705/13 від 17.06.2013 за період з 01.08.2018 по 14.07.2021 становить 38696,46 грн., які підлягають стягненню з боржника і поручителя солідарно.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених вимог, в рівних частинах з кожного - по 416,66 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 258, 259, 263, 265, 353, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Державної іпотечної установи до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення трьох відсотки річних від простроченої суми боргу задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Державної іпотечної установи трьох відсотки річних від простроченої суми боргу у розмірі 38696,46 грн. (тридцять вісім тисяч шістсот дев`яносто шість грн. 46 коп.).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Державної іпотечної установи судовий збір у сумі 416,66 грн. (чотириста шістнадцять грн. 66 коп.).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Державної іпотечної установи судовий збір у сумі 416,66 грн. (чотириста шістнадцять грн. 66 коп.).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: Державна іпотечна установа, ідентифікаційний код 33304730, місцезнаходження: м. Київ, бул. Лесі Українки, 34.

Відповідачі: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ;

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Складення повного тесту рішення 10.09.2022 року.

Суддя: Турбіна Т. Ф.