БОРЗНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №730/921/21
Провадження № 2/730/35/2022
У Х В А Л А

"09" грудня 2022 р. м.Борзна

Борзнянський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючої судді - Данько О.В.

з участю секретаря судового засідання - Граб С.О.

позивача - ОСОБА_1 (у режимі відеоконференції)

представника позивача - адвоката Шелудька Є.В. (у режимі відеоконференції)

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Борзни в порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Вишгородська міська рада Київської області про визначення місця проживання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом у якому просить, визначити місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю.

Свої вимоги обгрунтовує тим, що вони з відповідачем мають спільну дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Шлюб між ними розірвано 04.03.2019. Починаючи з 24.09.2019 по день звернення до суду вона разом з дитиною проживає по АДРЕСА_1 . За цією ж адресою зареєстрована також її малолітня дочка. Вона має постійне місце роботи, де є можливість працювати дистанційно. Отримує заробітну плату та приймає щоденну участь у вихованні дитини. Відповідач зареєстрований та проживає у іншому населеному пункті, участі у вихованні дитини, а також у матеріальному забезпеченні її потреб у розвитку, купівлі одягу, оплати гуртків не приймає. Мав заборгованість по сплаті аліментів. Умови для проживання дитини у будинку відповідача не створені. Починаючи з 2021 року відповідач приїздить до неї та влаштовує сварки у присутності дочки. Органом опіки та піклування було встановлено порядок участі батька у вихованні дитини, проте вони не можуть знайти порозуміння щодо місця проживання дитини, батько вимагає, щоб два тижні у місяць дочка проживала з ним, що не сприяє інтересам дитини, оскільки вона відвідує дитячий садок, а відповідач проживає у іншому регіоні. Також, він намагається забрати дочку коли йому цього захочеться. Не визначення постійного місця проживання з нею позбавляє її можливості вирішувати нагальні питання вихованння та здорового розвитку дитини.

Відповідач до відкриття провадження подав пояснення у справі, де вказує що позов необгрунтований, оскільки він надав свою добровільну згоду на визначення місця проживання дитини з матір`ю і спору з цьогоприводу не існує.

Також, відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому вказує, що позивачка спотворює та повідомляє неправдиві обставини, з метою обмежити його спілкування з дитиною, яку 11 місяців переховує від нього та ігнорує рішення органу опіки та піклування про визначенні способу його участі у вихованні дитини, мотивуючи це інтересами дитини. До 29.12.2020 дочка постійно проживала разом з ним у м. Борзна і він займався її вихованням та утриманням, у той час як позивачка проживала та працювала в м. Києві та м. Вишгороді, навчалася у м. Харкові. У зв`язку з чим, вона відвідувала дитину 3-5 днів на місяць. 29.12.2020 він відвіз дочку до матері, та в присутності поліції, яку безпідставно викликала позивачка, віддав їй дитину. Пізніше ОСОБА_4 проживала з батьками позивачки, які чинили перешкоди у його спідкувані з нею. З цього приводу він неодноразово звертався до соціальних служб у м. Борзна. Заперечує наявність заборгованості по аліментах оскільки він погасив її у повному обсязі. Крім того, в період за який нарахована заборгованість по аліментах дитина проживала з ним та перебувала на його утримані. Він не заперечує проти визначення місця проживання дитини разом з матір`ю, проте за умови визначення способу його участі у вихованні дитини.

У відповіді на відзив позивачка вказує, що неодноразово зверталася до поліції з приводу протиправних дій з боку відповідача, однак було з`ясовано, що конфлікти виникають з приводу виховання дитини і запропоновано звернутися до суду в порядку цивільного судочинства. Вказує, що хоча відповідач не заперечує, що вони досягли згоди з приводу місця проживання дитини, проте він чинить перешкоди у такому проживанні, у зв`язку з чим вона вимушена звертатися до правоохоронних органів.

01.12.2022 через підсистему «Електронний суд» надійшло клопотання відповідача про визнання зловживання процесуальними правами, у якому він просить визнати дії позивачки, зокрема подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі який має очевидно штучний характер - зловживанням процесуальними правами, що суперечить завданню цивільного судочинства та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору.

Вимоги клопотання обгрунтовані тим, що у позовній заяві позивачка не зазначила предмет та підстави позову, не вказала у чому саме полягає порушення її права на проживання з дитиною в її квартирі, оскільки за його згодою дочка там зареєстрована та проживає. Також, позивачкою не надано доказів існування між ними спору щодо місця проживання дитини, її звернення до Служби у справах дітей з метою врегулювання такого спору у позасудовому поряду, а токож, доказів щодо спроб позивачки змінити його спосіб участі у вихованні дочки визначений рішенням органу опіки та піклування, шляхом укладення усної чи письмової угоди. Стверджує, що існує його добровільна згода на проживання дитини разом з матір`ю, на що вказує той факт, що дитини проживає та зареєстрована за місцем проживання позивачки.

Відповідач клопотання підтримав та просив його задовольнити із вказаних у ньому підстав.

Позивачка та її представник просили відмовити у задоволенні клопотання, вказавши на його необгрунтованість, оскільки відповідач помилково вважає, що зареєстроване місце проживаннял дитини є визначеним місцем її проживання, місце проживання та місце реєстрації не є тотожними поняттями. Між стронами є неврегульовані питання та склалися неприязні відносини, відповідач визнав позов з умовою, що також вказує на існування спору про визначення місці проживання дитини.

Третя особа, свого представника до суду не направила, у поданій заяві просить розглядати справу без участі їх представника, також надали письмовий висновок по суті спору.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи суд дійшов такого висновку.

За змістом ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово (частина 1). Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.(частина 4) Фізична особа може мати кілька місць проживання (частина 6)

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

За змістом ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення (частина перша статті 161 СК України).

Пункт 12 частини 1 статті 2 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» від 5 листопада 2021 року №1871-IX, визначає зміст поняття «реєстрація місця проживання (перебування) особи» - це внесення за заявою про реєстрацію місця проживання (перебування), поданою особою в паперовій формі, до реєстру територіальної громади інформації про місце проживання (перебування) особи.

За змістом ст. 3 вказаного Закону реєстрація місця проживання (перебування) особи здійснюється з метою :1) створення умов для реалізації прав особи, зокрема виборчих прав, права на участь у місцевому самоврядуванні, на отримання соціальних, публічних послуг, у випадках, передбачених законом; 2) ведення офіційного листування та здійснення інших комунікацій з особою; 3) використання знеособлених даних реєстрів територіальних громад для обґрунтованого розроблення органами державної влади та органами місцевого самоврядування програм економічного і соціального розвитку адміністративно-територіальних одиниць, визначення правомочності зборів жителів територіальної громади, для статистичних, наукових та інших потреб у визначених законом та актами Кабінету Міністрів України випадках.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року № 1382-IV, місце проживання - це житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також апартаменти (крім апартаментів у готелях), кімнати та інші придатні для проживання об`єкти нерухомого майна, заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), в яких особа отримує соціальні послуги.

Аналіз вищевказаних правових норм свідчить про те, що поняття «зареєстроване місце проживання» та «місце проживання особи» не є тотожними. А тому згода відповідача на реєстрацію місця проживання його дочки ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1 , не свідчить про те що батьки визначили місце проживання дитини. З огляду на рівність прав батьків щодо дитини, відповідач має однакове з позивачкою право на проживання дитини разом з ним і реєстрація місця проживання ОСОБА_4 за однією з матір`ю адресою, жодним чином не впливає на реалізацію ним такого права.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 вересня 2020 року у справі № 638/3792/20 зроблено висновок, що «закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Поняття юридичного спору має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття спір про право (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття спору про право має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення. Предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто, правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб. Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення за умови, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань».

Предметом спору у вказаній справі є визначення місця проживання малолітньої дочки сторін ОСОБА_3 .

Судом встановлено, що дитина проживає та зареєстрована разом з матір`ю за адресою АДРЕСА_1 .

З огляду на рівність прав батьків щодо дитини, а також те, що місце проживання дитини не визначено ні органом опіки та піклуванні, ні рішенням суду, між сторонами у справі існують вочевидь неприязні стосунки та суперечності з приводу участі батька у вихованні дитини, вказані обставини свідчать про наявність предмету вказаного спору.

Відсутність заперечень з боку відповідача щодо проживання дитини разом із матір`ю не дає підстав вважати про відсутність предмета спору у справі.

Крім того, навіть за умови наявності згоди відповідача щодо місця проживання дитини, позивачка не позбавлена права визначити його у судовому порядку.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для закриття провадження у справі на підставі п.2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Відповідно до положень ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема і подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер. Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Зважаючи на відсутність підстав для закриття провадження у справі за відсутності предмета спору, клопотання ОСОБА_2 про визнання дій ОСОБА_1 зловживанням процесуальними правами не підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись керуючись ст.141, 160, 161 СК України, ст. 29 ЦК України, ст.4, 44, 255, 258-268, ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_2 про визнання дій позивачки ОСОБА_1 зловживанням процесуальними правами - відмовити.

У задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_2 про закриття провадження у справі - відмовити.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає, заперечення на вказану ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Повний текст ухвали суду складено 14 грудня 2022 року.

Суддя Борзнянського районного суду О.В. Данько