провадження №: 2/752/2574/22
РІШЕННЯ

Іменем України

24.05.2022 року суддя Голосіївського районного суду міста Києва Мазур Ю.Ю., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_3 , про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Голосіївського районного суду м. Києва із позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_3 , про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі на повнолітню дитину, яка продовжує навчання.

В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у 2001 році уклала з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шлюб, який згодом було розірвано у 2008 році на підставі рішення Бородянського районного суду Київської області. Від вказаного шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_3 у сторін народилася донька - ОСОБА_3 , яка постійно проживає з позивачем.

Починаючи з 2019 року ОСОБА_3 навчається в Національному університеті фізичного виховання та спорту України за контрактом на денній формі навчання. Термін навчання в НУФВіСУ - до червня 2023 року. Також ОСОБА_3 навчається в ДВНЗ «Київський електромеханічний коледж» за контрактом на заочній формі навчання. Термін навчання в ДВНЗ «КЕК» - до лютого 2022 року.

Постановою Київського апеляційного суду від 10.07.2020 у справі № 939/2313/19 було постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), щомісяця, на період навчання в НУФВіСУ, починаючи з 01.09.2019 і до закінчення нею навчання або досягнення двадцяти трьох років. Так, ОСОБА_3 не має можливості офіційно працювати та отримувати доходи, так як перебуває на денній формі навчання в НУФВіСУ та на заочній формі навчання у ДВНЗ «Київський електромеханічний коледж», позивач наразі не спроможна самостійно її утримувати, а відповідач має можливість працевлаштування та отримання певного доходу.

Враховуючи викладене, позивач просить стягувати з ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_3 аліменти в твердій грошовій сумі (у розмірі 1/2 частини (половини) прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць, установленого Законом України «Про Державний бюджет України на відповідний рік»), починаючи з дня пред`явлення позову, щомісячно до закінчення нею навчання в Національному університеті фізичного виховання і спорту або до досягнення двадцяти трьох років.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 26.05.2021 відкрито провадження по справі та постановлено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Положеннями ст. 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

31.08.2021 до суду надійшов відзив на позов, відповідно до якого відповідач просить відмовити у задоволені позову, оскільки постановою Київського апеляційного суду від 10.07.2020 по справі № 939/2313/19 було постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), щомісяця, на період навчання в НУФВіСУ, починаючи з 01.09.2019 і до закінчення нею навчання або досягнення двадцяти трьох років. Вказане рішення суду ним не оспорювалось та на сьогодні державною виконавчою службою здійснюються утримання з його пенсії по інвалідності, яка є єдиним його доходом.

Окрім цього, відповідач стверджує, що шляхом зміни форми стягнення аліментів позивач фактично у своїх вимогах хоче збільшити розмір (суму) стягуваних аліментів на утримання повнолітньої дочки. Зазначає, що 18.11.2009 він уклав шлюб з ОСОБА_4 . Від вказного шлюбу має доньку - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Починаючи з 2009 року по 03.01.2012 відповідач офіційно ніде не працював у зв`язку зі станом здоров`я та був на утриманні своїх батьків та дружини. 03.01.2012 влаштувався на роботу в ТОВ «Аеромост» інженером з вентиляції та 11.03.2016 був звільнений за власним бажанням через погіршення стану здоров`я; 07.06.2017 був прийнятий на роботу в ТОВ «Аеромост» помічником інженера з вентиляції та 30.11.2018 знову був змушений звільнитися через погіршення стану здоров`я. На сьогодні він ніде не працює, оскільки є інвалідом 3-ої групи, отримує від держави соціальну допомогу у розмірі 1800,00 грн., проходить медичні обстеження та лікування і несе у зв`язку з цим значні матеріальні втрати.

07.09.2021 від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої остання вважає, що наведені відповідачем у відзиві заперечення на позовну заяву є надуманими та необґрунтованими. Зокрема, позивач зазначає, що СК України чи будь-яким іншим нормативно-правовим актом України не визначено обов`язку позивача обґрунтовувати можливість відповідача утримувати свою дитину. Позивач стверджує, що з 01.07.2021 прожитковий мінімум на одну працездатну особу становить 2379,00 грн., тому наразі вона не може самостійно утримувати доньку. Додатково наголошує, що відповідач має право працювати на легкій роботі, що він і робить нелегально.

Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили.

Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило.

З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи.

Суд дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного.

У відповідності до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з вимогами ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом встановлено, що в період з 2001 року по 2008 рік ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у шлюбі. Від вказаного шлюбу сторони мають повнолітню дочку - ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Відповідно до довідки № 492 від 19.05.2021 ОСОБА_3 є студенткою другого курсу тренерського факультету Національного університету фізичного виховання і спорту України та навчається на денній формі. Термін навчання з 01.09.2019 до 30.06.2023.

Також, в матеріалах справи наявний договір № 489-д від 02.08.2019 про надання освітніх послуг для здобувача ступеня бакалавра на основі повної загальної середньої освіти, укладений між ОСОБА_1 з Національним університетом фізичного виховання і спорту України, відповідно до якого ОСОБА_3 отримує освітні послуги, загальна вартість яких становить 67200,00 грн.

Згідно з довідкою № 138 від 20.05.2021 ОСОБА_3 навчається на четвертому курсі заочної форми навчання в Київському електромеханічному фаховому коледжі. Про вказане також свідчить договір № 33 від 24.12.2019 про надання освітніх послуг, укладений між ОСОБА_3 та ДВЗ «Київський електромеханічний коледж», відповідно до якого ОСОБА_3 отримує освітні послуги загальною вартістю 19000,00 грн.

Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи, ОСОБА_3 проживає разом із позивачем та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки про заробітну плату від 18.05.2021 позивач працює в Головному управлінні регіональної статистики на посаді провідного інженера з ремонту та її середній заробіток за період з січня 2021 року по квітень 2021 року становить 8 484,94 грн.

Окрім цього, судом встановлено, що починаючи з 18.11.2009 відповідач ОСОБА_2 перебуває у шлюбі з ОСОБА_4 та має неповнолітню дочку - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

З копії довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією вбачається, що 16.03.2020 відповідачу встановлена третя група інвалідності по зору та протипоказана робота з загрозою травми ока, рекомендована легка праця.

Відповідач також має посвідчення громадянина, який евакуйований із зони відчуження у 1986 році (категорія 2).

Постановою Київського апеляційного суду від 10.07.2020 у справі № 939/2313/19 постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), щомісяця, на період навчання в НУФВіСУ, починаючи з 01.09.2019 і до закінчення нею навчання або досягнення двадцяти трьох років.

З наданого позивачем листа Управління забезпечення примусового виконання рішень в Київської області № Д-2136 від 31.03.2021 вбачається, що у провадженні Бородянського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження № 63136882 з примусового виконання виконавчого листа № 939/2313/19, виданого 20.07.2020 Київським апеляційним судом про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), щомісяця, на період навчання в НУФВіСУ, починаючи з 01.09.2019 і до закінчення нею навчання або досягнення двадцяти трьох років.

Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, - і своїх повнолітніх дочку, сина.

Батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати

(ст. 198 СК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

У відповідності до п. 15, п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження», він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.

Суд зауважує, що вимога позивача про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі (в розмірі 1/2 частини (половини) прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць, установленого Законом України «Про Державний бюджет України на відповідний рік») фактично є вимогою про збільшення розміру аліментів шляхом зміни способу стягнення.

Частина 1 ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 СК України «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 СК України «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13.02.2019 у справі № 152/100/18, яка відповідно до ст. 263 ЦПК України підлягає врахуванню, змінюючи спосіб стягнення аліментів, суд перевіряє наявність підстав для зміни розміру аліментів, передбачених ст. 192 СК України, зокрема, матеріального стану платника аліментів, надає належну оцінку його доводам про зміну його сімейного стану (наявність дитини від іншого шлюбу) та перебування на його утриманні непрацездатних осіб, а також матеріального стану позивача, наявність погіршення або поліпшення стану здоров`я когось із сторін чи дитини.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі ст. ст. 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказів того, що після ухвалення рішення про стягнення аліментів у відповідача покращилося матеріальне становище, або змінились обставини, визначені ст.192 СК України, що дають підстави для збільшення розміру аліментів, позивачем суду не надано. Також, позивачем не надано і доказів зміни її матеріального чи сімейного стану, стану здоров`я, внаслідок яких виникла необхідність у збільшенні розміру аліментів. Інші доводи позивача не можуть бути прийняті судом, оскільки не відносяться до безумовних підстав для збільшення розміру аліментів.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд не вбачає підстав для задоволення вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі, а фактично про збільшення розміру аліментів шляхом зміни способу їх стягнення.

Керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_3 про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі на повнолітню дитину, яка продовжує навчання - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного ст на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ю. Ю. Мазур