Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/6716/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.05.2022 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Леньо В.В., при секретарі Казимірська Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Королівської селищної ради, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору державний нотаріус Берегівського районного нотаріального округу Боричок К.В. про визнання права власності,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Королівської селищної ради., третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору державний нотаріус Берегівського районного нотаріального округу Боричок К.В. про визнання права власності.

Позов мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер спадкодавець ОСОБА_2 .

Покійний ОСОБА_2 залишив заповіт на користь позивача, який 03.02.1993 року за реєстровим №5 було посвідчено секретарем виконкому Сасівської сільради.

Спадкодавцю ОСОБА_2 на праві приватної власності належав житловий будинок в АДРЕСА_1 та чотири земельні ділянки загальною площею 4,3 га на території Сасівської сільради.

Набути право власності на спадкове майно шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом в нотаріальній конторі не має можливості у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа будинок та земельні ділянки, які втрачено ще за життя спадкодавця.

Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Стаття 41 Конституції України закріплює, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

В п.3.1 узагальнення проведеного ВССУ від 16.05.2013 року відмічено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Отже, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.

Разом з тим, згідно п.6 Постанови Пленуму ВССУ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно.

Таким чином, позивач, який в порядку спадкування за заповітом успадкував спадкове майно, яке згідно положень закону належить йому з часу відкриття спадщини, не може реалізувати своє право на оформлення спадщини, від чого залежить можливість здійснення нею повноважень власника, тобто, володіння, користування та розпорядження спадковим майном, вважає, що є всі правові підстави звернутися до суду із позовом про визнання права власності на вищевказане спадкове майно.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, проте подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує (а.с.25).

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, проте до суду подано клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Щодо задоволення позову не заперечують (а.с.20).

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору державний нотаріус Берегівського районного нотаріального округу Боричок К.В. у судове засідання не з`явилася. Справу розглянуто за її відсутності.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Розглядаючи вказану справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, суд приходить до переконання, що дані конкретні правовідносини врегульовані ЦК України.

У судовому засіданні належними доказами достовірно встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер спадкодавець ОСОБА_2 , що стверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_1 від 09.01.2006 року (а.с.4).

Згідно заповіту від 03.02.1993 року за реєстровим №5, який посвідчено секретарем виконкому Сасівської сільради, ОСОБА_2 на випадок смерті все своє майно заповів ОСОБА_1 . Згідно відмітки на заповіті від 25.01.2022 року заповіт не змінено і не скасовано (а.с.27).

Спадкодавцю ОСОБА_2 на праві приватної власності належав житловий будинок в АДРЕСА_1 та чотири земельні ділянки загальною площею 4,3 га на території Сасівської сільради.

Наявність спадкового майна підтверджується листом КП Виноградівське РБТІ №1282 від 02.12.2021 року, згідно якого житловий будинок в АДРЕСА_1 будівництвом завершено (а.с.6)..

Належність спадкодавцю спадкового будинку підтверджується довідкою Королівської селищної ради №372 від 17.10.2021 р., згідно якої житловий будинок в АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_2 , який помер 2006 р. на підставі по господарської книги №1 особовий рахунок № НОМЕР_2 (а.с.10)

Згідно державного акту на право приватної власності на землю IV ЗК №002660 від 27.06.2003 року ОСОБА_2 , мешканцю АДРЕСА_1 передано у приватну власність дві земельні ділянки площею 2,15 га в межаї Сасівської сільради для ведення товарного сільського господарського виробництва (а.с.11-11зв.).

Згідно державного акту на право приватної власності на землю IV ЗК №002659 від 27.06.2003 року ОСОБА_3 , мешканці АДРЕСА_1 передано у приватну власність дві земельні ділянки площею 2,15 га в межах Сасівської сільради для ведення товарного сільського господарського виробництва (а.с.13-13зв.).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 померла, що стверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_3 від 22.01.1999 року (а.с.12).

На день смерті спадкодавця позивач проживав з спадкодавцем, що підтверджується довідкою Королівської селищної ради №72 від 25.01.2022 р. (а.с.26).

Факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про народження позивача НОМЕР_4 від 11.03.1986 року, свідоцтвом про укладення шлюбу позивача серії, свідоцтвом про укладення шлюбу Серія НОМЕР_5 від 23.12.2006 року, згідно якого уклала шлюб та змінила прізвище на ОСОБА_4 (а.с.5, 7).

Набути право власності на спадкове майно шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину за законом в нотаріальній конторі не має можливості у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа будинок, який був втрачений ще за життя спадкодавця.

Технічну інвентаризацію спадкового житлового будинку проведено, що підтверджується копією технічного паспорту житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.49-51).

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Статтею 1234 ЦК України передбачено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Відповідно до ч.1 ст.1233 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до приписів ст.41 Конституції України та п.2 ч.1 ст.3, ст.321 ЦК ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні.

Згідно положень п.9 ч.1 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності може бути проведена на підставі судового рішення щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ч.1 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за заповітом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за заповітом.

Відповідну до ст.16 ЦК України визнання права с одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом.

У відповідності до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвеціїї про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, а також якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст.344, ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України).

Відповідно до п.37 постанови № 5 від 07.02.2014 року пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, до це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним Документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

Судом встановлено, що в користь позивача спадкодавцем складено заповіт. Спадкоємець ОСОБА_1 спадщину прийняв, оскільки на час смерті проживав разом із спадкодавцем.

Належність спадкодавцю спадкового майна доведено належними та допустимими доказами.

Приймаючи до уваги, що позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_2 , спадщину прийняв, інші особи претензій до спадкового майна не ставлять, позивачем на законних підставах набуто право власності на спадкове майно, тому позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 263, 264, 265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_6 право власності на:

- житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1 ;

- земельну ділянку площею 1,48га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Сасівської сільської ради;

- земельну ділянку площею 0,67га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Сасівської сільської ради;

- земельну ділянку площею 1,48га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Сасівської сільської ради;

- земельну ділянку площею 0,67га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Сасівської сільської ради;

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його прийняття безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 02.06.2022 року.

ГоловуючийВ. В. Леньо