справа № 208/8315/19
№ провадження 2/208/413/22
РІШЕННЯ

Іменем України

13 жовтня 2022 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області, у складі:

Головуючого, судді - Івченко Т.П.,

Секретар судового засідання Оніщук Д.Р.

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Кам`янське Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кам`янської міської ради, 3-і особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору : Департамент комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради, Гаражно-будівельний кооператив «Черемушки» «про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом», -

встановив:

1. Позиція позивача.

ОСОБА_1 , як син померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 Пишного ОСОБА_2 , звернувся із даним позовом, яким в порядку спадкування за законом просив:

-Визнати за ним, ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на гараж, розташований за адресою ГБК «Черемушки», Дніпропетровської області місто Кам`янське вулиця Михайла Грушевського, гараж № НОМЕР_2 , в прядку спадкування за заповітом після смерті його батька ОСОБА_3 померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначив, він як син та спадкоємець за заповітом, який був складений за життя його батьком ОСОБА_4 , має право на спадкування всього належного померлому майна, а тому у склад спадщини також увійшло право померлого на гараж який є предметом позову.

Після смерті батька, позивач звернувся із заявою про прийняття спадщини відкритої на час смерті батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , із заявою про прийняття спадщини, але приватним нотаріусом Верхньодніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Малашовою Г.В. Постановою від 21 червня 2019 року відмовила у вчиненні нотаріальної дій, а саме відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на гараж, що залишився після смерті ОСОБА_3 , з підставі не підтвердження належності на права власності померлому гаражу № 75.

Тому фактично в іншій спосіб не може вирішити цей спір, і просить задовольнити позовні вимоги з підстав зазначених у позовній заяві.

2.Позиція відповідача.

Представником відповідача подано пояснення по справі щодо прийняття рішення на розсуд суду (а.с. 134-136), і клопотання про проведення розгляду справи за відсутності представника відповідача, і прийняття рішення згідно до чинного законодавства.

3.Позиція 3-іх осіб.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору : Департамент комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради, Гаражно-будівельний кооператив «Черемушки», належним чином сповіщені про дату, час там місце судового розгляду.

У справі наявні клопотання про проведення розгляду справи за відсутності представників 3-іх осіб.

4.Заяви, клопотання, процесуальні питання.

У грудні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області із даним позовом.

Ухвалою від 18 грудня 2019 року відкрито провадження за позовом ОСОБА_1 за правилами загального позовного провадження.

27 лютого 2020 року представником позивача подано уточнену позовну заяву.

27 лютого 2020 року представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Серебряковою Ілоною Володимирівною подано клопотання про витребування доказів, а саме:

- Витребувати від Першої Кам`янської державної нотаріальної контори (область Дніпропетровська, місто Кам`янське, вулиця Медична, будинок№3) копію спадкової справи, відкриту після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

-Витребувати від приватного нотаріуса Верхньодніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області (область Дніпропетровська, Верхньодніпровський район, місто Верхньодніпровськ, вулиця Дніпровська, будинок № 56) копію спадкової справи, відкриту після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

27 лютого 2020 року ухвалою суду клопотання представника позивача про витребування доказів, - задоволено.

26 серпня 2020 року представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Серебряковим Е.С. подано клопотання про витребування доказів, а саме: витребувати від Першої Кам`янської державної нотаріальної контори (область Дніпропетровська, місто Кам`янське, вулиця Медична, будинок№3) копію спадкової справи, відкриту після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

26 серпня 2020 року ухвалою суду клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено.

10 лютого 2021 року позивачем ОСОБА_1 подано клопотання про витребування доказів, а саме: витребувати у Державного нотаріального архіву в Дніпропетровській області (49102, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вулиця Данила Галицького, будинок № 14) копію спадкової справи № 724/2003, що відкрилась після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

10 лютого 2021 року ухвалою суду клопотання представника позивача про витребування доказів, - задоволено.

17 лютого 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

Сторонами подані заяви про проведення розгляду справи за їх відсутності.

Згідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, - неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Ч. 3 ст. 233 ЦПК України - Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі:

1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки;

2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки;

3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник;

4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою.

Ч. 5 ст. 233 ЦПК України, - У разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Судом враховується належне сповіщення позивача про дату, час та місце судового розгляду, як і його представника, наявність у справі заяв від сторони позивача (а.с. 58), що згідно до приписів ст.223 ЦПК України, обсягу доказів зібраних в межах цивільної справи, є наявною підставою для розгляду справи за наявними в ній доказах.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України.

5.Фактичні обставини встановлені судом.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 .

Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області від 17 квітня 2019 року (справа № 208/664/19 провадження № 2-о/208/43/19) встановлено факт того, що «… ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , іпн НОМЕР_1 постійного проживання однією сім?єю разом із спадкодавцем з батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 …».

Рішення набрало законної сили 20 травня 2019 року, що підтверджено копією судового рішення (а.с. 111-112).

Згідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження за № витягу 1 від 21 червня 2019 року батьками ОСОБА_1 , народженого ІНФОРМАЦІЯ_5 , є батько ОСОБА_3 , і мати ОСОБА_5 (а.с. 115-116).

21 червня 2019 року приватним нотаріусом Верхньодніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Малашовою Г.В. Постановою від 21 червня 2019 року відмовлено ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дій, а саме у видачі йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом на гараж, що залишився після смерті батька ОСОБА_3 , з підставі не підтвердження належності на права власності померлому гаражу № НОМЕР_2 , що підтверджено копією постанови (а.с. 12).

28 квітня 1986 року на ім`я ОСОБА_5 , яка проживала за адресою АДРЕСА_1 , відділом комунального господарства було видано Дозвіл за № 168 від 28 квітня 1986 року на подальшу експлуатацію гаражу № НОМЕР_2 , розташованого в кооперативі «Черемушки», попередньо належний ОСОБА_6 , що підтверджено копією довідки (а.с. 13), що також підтверджено оціночним актом № 1 на гараж № НОМЕР_2 (а.с. 14-16), з відомостей якого вбачається що гараж побудований у 1968 році.

У відповідності до відповіді Обласного комунального підприємства «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» за № 1595 від 17 жовтня 2019 року (а.с. 17), зазначено про інформацію обліку гаражу АДРЕСА_2 як об`єкту нерухомості який за дозволом експлуатації був за ОСОБА_7 .

В подальшому на ім`я ОСОБА_6 26 серпня 1986 року, яка за дозволом Заводської районної ради № 109 від 25 листопада 1985 року, отримала від відділу комунального господарства згоду на подальшу експлуатацію даного гаражу, було виготовлено технічну документацію.

Та, на підставі дозволу Заводської районної ради № 168 від 28 квітня 1986 року, ОСОБА_5 , надано дозвіл відділом комунального господарства на подальшу експлуатацію зазначеного гаражу.

Але, за ОСОБА_6 і ОСОБА_5 відсутня реєстрація права власності на гаражу АДРЕСА_2 .

Також на запит нотаріуса в межах спадкової справи, ДОР ОКП «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» за вих № 615 від 11.06.2019 року повідомило щодо відсутності станом на 31 грудня 2012року даних про реєстрацію права власності на гараж АДРЕСА_2 (а.с. 123).

Також згідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відсутня інформація про реєстрацію за ОСОБА_3 права власності на гараж АДРЕСА_2 , що підтверджується витягом (а.с. 123-125).

15 травня 1981 року виконавчим комітетом Дніпровської районної ради народних депутатів згідно рішення № 229 було прийнято рішення про виділення земельної ділянки під забудову гаражів по АДРЕСА_3 на 402 машиномісця, затвердити та зареєструвати гаражно-будівельний кооператив «Черемушки», що підтверджено відповіддю Архівного управління Кам`янської міської ради від 22 жовтня 2019 року за № 345/02-13 (а.с. 18).

Згідно до витягу з рішення, у п. 84 зазначено як члена гаражно-будівельного кооперативу «Черемушки», - ОСОБА_7 , АДРЕСА_4 , що підтверджено копією витягу (а.с. 19).

Відповіддю Першої кам`янської державної нотаріальної контори від 01 квітня 2020 року за № 442/01-16 (а.с. 77), від 03 червня 2020 року за № 694/01-16 (а.с. 103) зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5 , спадкова справа після якої не заводилася.

Згідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, видане 7 квітня 2014 року державним нотаріусом Першої дніпродзержинської державної нотаріальної контори Полянським Ю.М., в межах спадкової справи № 724/2003 зареєстрованої в реєстрі за № 1-1149, спадкоємцю після померлої ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , її чоловіку ОСОБА_3 , за заповітом посвідченим ОСОБА_8 , секретарем виконкому Новомиколаївської ради народних депутатів 22 січня 1997 року за № 7, видане свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно:

-Житловий будинок за адресою АДРЕСА_3 ;

-Земельну ділянку площею 0,1482 га, за адресою АДРЕСА_3 .

Таким чином, на час смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , у склад спадщини відкритої на час її смерті не увійшло право на спадкування гаражу АДРЕСА_2 .

ОСОБА_3 , який мешкав у АДРЕСА_3 , 17 серпня 2016 року складений заповіт на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , щодо всього майна належного ОСОБА_3 з чого б воно не складалося та де б воно не було. Заповіт був посвідчений у Новомиколаївській селищній раді Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, зареєстрований у реєстрі за № 79 від 17 серпня 2016 року (а.с. 108-109).

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджено копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , актовий запис № 1276 від 27 листопада 2017 року проведений Заводським районним у місті Кам`янське відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровської і області (а.с. 107).

Спадкова справа після померлого ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , за № 151/2018 заведена Приватним нотаріусом Верхньодніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Малашовою Г.В. за заявою ОСОБА_1 поданої від 17 серпня 2018 року (а.с. 105).

6.Норми права застосовані судом.

Відповідно до ч.1 ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Ст. 41 Конституції України, Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Ст. 55 Конституції України, Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Земельний Кодекс УРСР 1922 року:

Ст. 146. С изданием настоящего Кодекса все земли внутри действующей городской черты признаются городскими землями.

Ст.149. Земельные распорядки внутри городской черты определяются особыми узаконениями. ОСОБА_9 на эти земли не распространяются.

Примечание. Указанные в настоящей статье узаконения и правила издаются Президиумом ВУЦИК по представлению Наркомвнудела и Наркомзема.

ст. 21 ЦК УРСР 1922 року, - Земля становить власність держави і не може бути предметом приватного обороту. Володіння землею допускається лише на правах користування.

ч. 1 ст. 84-1 ЦК УРСР 1922 року - Всім робітничим і загальногромадським житлобудівельним кооперативам земельні ділянки для забудови або відбудови, добудови або надбудови будинків можна здавати за договорами про право забудови або, коли вони того побажають, у безстрокове користування.

Ч. 2 ст. 84-1 ЦК УРСР 1922 року, - Будинки, що їх поставили зазначені кооперативи на ділянках, наданих у безстрокове користування, а так само будинки, що вже є на цих самих ділянках (в разі надання ділянки для відбудови чи добудови будинків, що є на них), належать житловому кооперативу на праві власності.

ст. 416 ЦК УРСР 1922 року, - Допускається спадкоємство за законом і за заповітом згідно з нижченаведеними статтями в межах загальної вартості спадкового майна не більше 10000 золотих карбованців, з вирахуванням всіх боргів померлого. Примітка. Права, які витікають з укладених органами держави з приватними особами договорів (орендних, концесійних, забудовних та ін.), переходять в порядку спадкування за законом та за заповітом в межах строків, вказаних в цих договорах, без обмеження граничною вартістю, встановленою цією статтею.

Відповідно до ч.1 ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Ст. 41 Конституції України, Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Ст. 55 Конституції України, Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Ст. 4 Цивільного Кодексу Української РСР (1963 року). Підстави виникнення цивільних прав і обов`язків.

Цивільні права і обов`язки виникають з підстав, передбачених

законодавством Союзу РСР і Української РСР, а також з дій громадян

і організацій, які хоч і не передбачені законом, але в силу

загальних начал і змісту цивільного законодавства породжують

цивільні права і обов`язки.

Відповідно до цього цивільні права і обов`язки виникають:

з угод, передбачених законом, а також з угод, хоч і не

передбачених законом, але таких, які йому не суперечать;

з адміністративних актів, у тому числі для державних,

кооперативних та інших громадських організацій з актів

планування;

в результаті відкриттів, винаходів, раціоналізаторських

пропозицій, створення творів науки, літератури і мистецтва;

внаслідок заподіяння шкоди іншій особі, а так само внаслідок

придбання або збереження майна за рахунок коштів іншої особи без

достатніх підстав;

внаслідок інших дій громадян і організацій;

внаслідок подій, з якими закон пов`язує настання

цивільно-правових наслідків.

Ст. 86 Цивільного Кодексу Української РСР (1963 року). Право власності.

Право власності - це врегульовані законом суспільні відносини

щодо володіння, користування і розпорядження майном.

Право власності в Україні охороняється законом.

Держава забезпечує стабільність правовідносин власності.

Власність в Україні виступає в таких формах: приватна,

колективна, державна.

Усі форми власності є рівноправними.

Відносини власності регулюються Законом України «Про власність».

Ст. 112 Цивільного Кодексу Української РСР (1963 року). Поняття спільної власності.

Майно може належати на праві спільної власності двом або кільком колгоспам чи іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або державі і одному чи кільком колгоспам або іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або двом чи кільком громадянам.

Розрізняється спільна власність з визначенням часток (часткова власність) або без визначення часток (сумісна власність).

Стаття 5 Цивільного Кодексу України. Дія актів цивільного законодавства у часі

1. Акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

2. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи.

3. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Згідно до вимог ч. 1 ст. 13 Цивільного Кодексу України, Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Згідно до ст. 15 Цивільного Кодексу України:

1.кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

2. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно до ч. 1 ст. 16 Цивільного Кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Ч. 1 ст. 20 Цивільного Кодексу України, право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Земельний Кодекс УРСР 1970 року, в редакції закону від 12.03.1981, підстава - 1653-X:

Стаття 16, Земельного Кодексу УРСР 1970 року,

Надання земельних ділянок у користування здійснюється в

порядку відведення.

Відведення земельних ділянок провадиться на підставі

постанови Ради Міністрів УРСР або рішення виконавчих комітетів

обласної, районної, міської, селищної і сільської Рад народних

депутатів в порядку, встановлюваному законодавством Союзу РСР і

Української РСР.

У постановах або рішеннях про надання земельних ділянок

вказується мета, для якої вони надаються, і основні умови

користування землею.

Надання земельної ділянки, що є в користуванні, іншому

землекористувачеві провадиться тільки після вилучення даної

ділянки в порядку, передбаченому статтями 37-41 цього Кодексу.

Порядок порушення і розгляду клопотань про надання земельних

ділянок встановлюється Радою Міністрів Української РСР.

Стаття 21 Земельного Кодексу УРСР 1970 року.

Видача державних актів на право користування землею, а також

актів на право довгострокового тимчасового користування землею

провадиться виконавчими комітетами районних (міських) Рад народних

депутатів.

Стаття. 48 Земельного Кодексу УРСР 1970 року.

Державний контроль за використанням та охороною всіх земель здійснюється Радами народних депутатів, їх виконавчими і розпорядчими органами, а також спеціально уповноваженими на те державними органами в порядку, встановлюваному законодавством Союзу РСР.

Відповідно до законодавства Союзу РСР спеціально уповноваженим органом по здійсненню державного контролю за використанням та охороною земель є землевпорядна служба системи Міністерства сільського господарства СРСР, компетенція якої визначається положенням, затверджуваним Радою Міністрів СРСР.

Стаття 86. Земельного Кодексу УРСР 1970 року, Відання землями міст і порядок користування ними.

Всі землі в межах міста перебувають у віданні міських Рад народних депутатів, компетенція яких в галузі регулювання земельних відносин визначається статтею 10 цього Кодексу.

Користування землями, зазначеними в пунктах 3, 4, 5 статті 84, здійснюється у відповідності з статтями 95, 97, 98 цього Кодексу.

Стаття 87 Земельного Кодексу УРСР 1970 року. Землі міської забудови та їх використання

Землями міської забудови вважаються землі, що забудовані або призначені для цієї мети за генеральним планом розвитку і забудови міста.

Земельні ділянки для житлового, промислового та іншого капітального будівництва надаються державним підприємствам, організаціям і установам, а також житлово-будівельним кооперативам та окремим громадянам для індивідуального житлового будівництва у безстрокове користування за рішенням виконавчого комітету міської Ради народних депутатів у відповідності з генеральним планом розвитку і забудови міста.

Землі, призначені під міську забудову, до їх забудови використовуються попередніми землекористувачами.

Вільні від забудови землі можуть відводитися виконавчими комітетами міських Рад народних депутатів в тимчасове користування підприємствам, установам, кооперативним і громадським організаціям, а також громадянам для використання під городи, пасовища та сінокоси.

Стаття 90 Земельного Кодексу УРСР 1970 року. Перехід права користування земельною ділянкою при переході права власності на будівлю.

На землях міст при переході права власності на будівлю переходить також і право користування земельною ділянкою або її частиною.

При переході будівлі у власність кількох осіб земельна ділянка переходить в користування всіх співвласників будівлі.

Якщо попередній власник будівлі одержав земельну ділянку на пільгових умовах за нормами, що перевищують діючі, за новим власником будинку може бути закріплена в користування земельна ділянка, виходячи з норм, встановлених статтею 88 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Ст. 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках.

7.Висновки та мотиви прийнятого рішення.

Предметом спору є спір про право на спадкування за заповітом на об`єкт нерухомості, який підлягає врегулюванню із застосуванням норм Спадкової книги ЦК України.

Так, статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Так, звертаючись із позовом, ОСОБА_1 заявляє про вступ у право власності в порядку спадкування за заповітом на гараж АДРЕСА_3 , який на його думку увійшов до складу спадщини відкритої на час смерті спадкодавця ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Але як встановлено згідно до Згідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, видане 7 квітня 2014 року державним нотаріусом Першої дніпродзержинської державної нотаріальної контори Полянським Ю.М., в межах спадкової справи № 724/2003 зареєстрованої в реєстрі за № 1-1149, спадкоємцю після померлої ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , її чоловіку ОСОБА_3 , за заповітом посвідченим ОСОБА_8 , секретарем виконкому Новомиколаївської ради народних депутатів 22 січня 1997 року за № 7, видане свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно:

-Житловий будинок за адресою АДРЕСА_3 ;

-Земельну ділянку площею 0,1482 га, за адресою АДРЕСА_3 .

Таким чином, на час смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , у склад спадщини відкритої на час її смерті не увійшло право на спадкування гаражу АДРЕСА_2 .

Факт набуття ОСОБА_5 , як дружиною спадкодавця ОСОБА_3 , за свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, видане 7 квітня 2014 року державним нотаріусом Першої дніпродзержинської державної нотаріальної контори Полянським Ю.М., в межах спадкової справи № 724/2003 зареєстрованої в реєстрі за № 1-1149, як спадкоємцю після померлої ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

- ІНФОРМАЦІЯ_6 Дозвілу за № 168 від 28 квітня 1986 року виданого відділом комунального господарства було видано на подальшу експлуатацію гаражу № НОМЕР_2 , розташованого в кооперативі «Черемушки», попередньо належний ОСОБА_6 ,

також не наділяє ні ОСОБА_5 права власності на час її життя на зазначений гараж, а тим більш перехід такого права експлуатації на гараж на ім`я ОСОБА_3 , що підтверджено зазначеним свідоцтвом від 7 квітня 2014 року.

Факт не набуття за своє життя ОСОБА_5 права власності на гараж АДРЕСА_2 , також підтверджено і відповіддю Обласного комунального підприємства «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» за № 1595 від 17 жовтня 2019 року, якою зазначено про відсутність відомостей про реєстрацію права власності на зазначений гараж як за ОСОБА_6 так і за ОСОБА_5 .

Що також підтверджено і відповіддю на запит нотаріуса в межах спадкової справи, наданої ДОР ОКП «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» за вих № 615 від 11.06.2019 року, а саме про те, що на підприємстві відсутності станом на 31 грудня 2012 року данні про реєстрацію права власності на гараж АДРЕСА_2 .

Також згідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відсутня інформація про реєстрацію за ОСОБА_3 права власності на гараж АДРЕСА_2 .

Крім того, позивачем зазначено, що гараж АДРЕСА_3 , входив у склад гаражно-будівельного кооперативу «Черемушки», який був зареєстрований за рішенням виконавчого комітету Дніпровської районної ради народних депутатів згідно рішення № 229 від 15 травня 1981 року, де членом кооперативу дійсно був ОСОБА_7 , АДРЕСА_4 , що підтверджено копією витягу (а.с. 19).

Та згідно до інформації Обласного комунального підприємства «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» за № 1595 від 17 жовтня 2019 року (а.с. 17), зазначено про інформацію обліку гаражу АДРЕСА_2 як об`єкту нерухомості який за ОСОБА_7 .

А тому, саме ОСОБА_7 мав право на набуття права власності на гараж АДРЕСА_2 , як член кооперативу згідно до діючого станом на 1981 рік законодавства.

На підставі чого, перехід такого права власності яке могло бути набуто ОСОБА_7 на зазначений гараж АДРЕСА_3 , можливо лише або в порядку спадкування, або за цивільно-правовими підставами договорами, що врегульовувалося ЦК УРСР, як на час виникнення права у ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , яка набула право на експлуатацію у 28 квітня 1986 року, що підтверджує відсутності реєстрації права власності на об`єкт нерухомості - гараж № НОМЕР_2 за членом кооперативу ОСОБА_7 , так і іншими особами які отримували лише право на користування зазначеним об`єктом, з врахуванням що всі зазначені права виникали у осіб після 1981 року.

Згідно до правової позиції Верховного Суду викладеної у Постанові від 10.10.2018 року № 557/1209/16-ц,

Відповідно до ст.2 закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом унесення відповідних відомостей до державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно із ч.4 ст.3 зазначеного закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1.01.2013, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Тобто право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинними нормативно-правовими актами до набрання чинності цим законом, визнаються державою.

Отже, право власності на збудоване до набрання чинності законом «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (3.08.2004) нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку зі здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, як офіційного визнання державою такого права, а не підставою його виникнення.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів.

Порядок оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведено в ДБН А.3.1-3-94 "Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів" та в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23 березня 1999 року № 12/5-126, в якому, зокрема, роз`яснюється:

- по об`єктах, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від 5 серпня 1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ.

Виходячи зі змісту наведених нормативних актів, громадяни, які збудували житлові будинки до 5 серпня 1992 року, могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. За наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 5 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи.

Як встановлено, ОСОБА_5 не є особою, яка була б членом гаражно-будівельного кооперативу «Черемушки», де розташовувався гараж № НОМЕР_2 , по АДРЕСА_2 , не будувала його, а лише отримала право на подальше користування гаражем, що не є тотожним до права власності на об`єкт нерухомого майна.

Навіть якщо б за своє життя ОСОБА_5 оформила б право власності на гараж АДРЕСА_2 , то з боку позивача не доведено, що ОСОБА_3 за своє життя прийняв таке право у спадщину відкриту на час смерті його дружин ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Таким чином, за сукупністю досліджених доказів, з врахуванням відповіді Обласного комунального підприємства «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» щодо відсутності реєстрації права власності на гараж АДРЕСА_2 , станом на 31 грудня 2012 року, як за ОСОБА_6 так і за ОСОБА_5 , не входження у склад спадщини прийнятої ОСОБА_3 , після смерті дружини ОСОБА_5 гаражу № НОМЕР_2 , з врахуванням інформації отриманої з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна щодо також відсутності будь-якої реєстрації права власності за об`єктом гараж АДРЕСА_2 , не оформлення такого права в передбаченому законом порядку спадкодавцем ОСОБА_3 у разі прийняття такої спадщини, 09 серпня 2003 року після смерті дружини, не було оформлено в передбаченому діючим законодавством, так як ОСОБА_3 за своє життя, не здійснював дій на внесення відповідних реєстраційних даних про реєстрацію за собою такого права на спірне майно.

А тому суд приходить до висновку, що на час ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , враховуючи відсутність зареєстрованих за ним будь-яких майнових прав на спірне майно гараж АДРЕСА_3 , зазначене право не входило у склад спадщини відкритої на час його смерті, а тому не може бути успадковане позивачем.

Також судом враховується, що поняття «юридичний спір» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу зазначеної Конвенції поняття «спір про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

8.Судові витрати.

При зверненні із позовом, позивачем понесені судові витрати з оплати судового збору а тому питання в порядку ст. 141 ЦПК України, суд враховуючи що позовні вимоги не підлягають задоволенню, понесені стороно позивача судові витрати, підлягає покладенню на позивача.

Керуючись ст.ст.1, 2, 12, ч.2 ст.13, 81, 141, 174, 263-265 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Кам`янської міської ради, 3-і особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору : Департамент комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради, Гаражно-будівельний кооператив «Черемушки» «про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом»,- залишити без задоволення.

Понесені позивачем судові витрати з оплати судового збору у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок - покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення, безпосередньо до суду апеляційної інстанції Дніпровського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - http://zv.dp.court.gov.ua.

Сторони по справі:

позивач ОСОБА_1 , зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_5 ;

відповідач - Кам`янська міська рада, юридична адреса реєстрації: область Дніпропетровська, місто Кам`янське, майдан Петра Калнишевського, будинок №2.

Суддя Івченко Т. П.