ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

01 червня 2022 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 748/1481/18

Головуючий у першій інстанції - Кухта В. О.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/561/22

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Висоцької Н.В.

суддів: Мамонової О.Є., Шитченко Н.В.,

із секретарем - Шкарупою Ю.В.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

заінтересовані особи - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Славутицький міський відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Чернігівського районного суду Чернігівської області від 24 січня 2022 року (місце ухвалення - м. Чернігів) у справі за заявою ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження у справі № 748/1481/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду про заміну сторони виконавчого провадження у справі № 748/1481/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів. В обґрунтування заяви посилалась на те, що у 2018 році з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 було стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі розміром 2000 грн щомісячно, починаючи з 01.06.2018 і до досягнення дитиною повноліття.

У 2021 році рішенням Чернігівського районного суду ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було позбавлено батьківських прав відносно їх малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Встановлено над дитиною опіку та призначено йому опікуна заявницю - бабу ОСОБА_1 . Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі по 2 395 грн з кожного щомісяця, починаючи з 31.05.2021 і до досягнення дитиною повноліття.

Заявниця посилається, що вона є законним опікуном малолітнього онука, проте аліменти з біологічного батька дитини стягуються на користь матері дитини, яку було позбавлено батьківських прав, а дитина не отримує кошти за призначенням, що підтверджується довідкою про заборгованість.

Виходячи з викладеного вище ОСОБА_1 просить замінити сторону стягувача - ОСОБА_2 , яку було позбавлено батьківських прав рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 09.09.2021, у виконавчому провадженні № 748/1481/18 від 10.09.2018 у Славутицькому міськрайонному відділі ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у справі № 748/1481/18 від 10.09.2018 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі 2 000 грн щомісячно, починаючи з 01.06.2018 і до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою Чернігівського районного суду від 24.01.2022 у задоволенні заяви ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження у справі № 748/1481/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів відмовлено.

В обгрунтування, з посиланням на правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 24.07.2019 у справі № 686/5377/18, та у постанові Верховного суду від 30.06.2021 у справі № 243/5859/16-ц, суд першої інстанції прийшов до висновку, що підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах, натомість як вбачається з заяви ОСОБА_1 обґрунтувала свої вимоги тим, що вона стала опікуном для дитини з 2021 року, боржник ОСОБА_3 має заборгованість за аліментами на користь матері ОСОБА_2 згідно рішення суду від 2018 року, яку було позбавлено батьківських прав, у зв`язку з чим дитина не отримує кошти за призначенням. Таким чином, невиконання одним із батьків свого обов`язку щодо утримання дитини не є підставою для заміни сторони у виконавчому провадженні, тому правові підстави для задоволення заяви відсутні.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Чернігівського районного суду від 24.01.2022 та ухвалити нову, якою задовольнити її заяву про заміну сторони виконавчого провадження у справі № 748/1481/18, а саме стягувача, з ОСОБА_2 на ОСОБА_1 .

В обґрунтування посилається на те, що оскаржувана ухвала суду постановлена з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

За доводами апеляційної скарги заявниця є законним опікуном малолітнього онука, проте аліменти з біологічного батька дитини стягуються на користь матері дитини, яку було позбавлено батьківських прав, а дитина не отримує кошти за призначенням, що підтверджується довідкою про заборгованість.

Крім того, заявниця посилається на довіреність від 18.01.2022, якою ОСОБА_2 уповноважила ОСОБА_1 бути представником її інтересів щодо стягнення аліментів з ОСОБА_3 . Вважає неправильним висновок суду про те, що така довіреність не є підставою для заміни сторони виконавчого провадження, оскільки надає заявниці повноваження лише бути представником ОСОБА_2 у даному виконавчому провадженні.

Посилається, що судом не враховано, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України), зазначає правову позицію викладену в постанові Верховного Суду України від 20.11.2013 у справі № 6-122цс13.

На виконання вимог ст. 361 ЦПК України учасникам справи було надіслано копії апеляційної скарги та додані до неї матеріали справи, проте відзив на апеляційну скаргу до суду подано не було.

Згідно з ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судове засідання сторони не з`явились, від заявниці мається заява про розгляд справи за її відсутності (а.с. 120).

Вислухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 13.07.2018 по справі № 748/1481/18, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі розміром 2000 грн, щомісячно, починаючи з 01.06.2018 і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 31-31).

З матеріалів справи вбачається, що на підставі вказаного вище рішення суду ОСОБА_2 було видано виконавчий лист у справі № 748/1481/18 (а.с. 62).

Згідно копії довідки-розрахунку заборгованості по сплаті аліментів по виконанню виконавчого листа № 748/1481/18, станом на 01.04.2021 заборгованість по сплаті аліментів становить 56 141, 27 грн (а.с. 60-61).

Рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 09.09.2021 по справі № 748/1244/21, позбавлено батьківських прав ОСОБА_3 та ОСОБА_2 відносно їх малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Встановлено над ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , опіку та призначено йому опікуном рідну бабу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстровану та проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 . Стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь опікуна ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі по 2 395 грн з кожного, щомісяця, починаючи з 31.05.2021 і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 56-59).

Матеріали справи містять копію довіреності згідно якої 18.01.2022 ОСОБА_2 уповноважила ОСОБА_1 бути її представником в усіх державних, громадських, господарських та інших органах і організаціях незалежно від підпорядкування, форм власності та галузевої належності, в тому числі судах з питань представництва її інтересів щодо стягнення аліментів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 81).

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження у справі № 748/1481/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів суд першої інстанції послався на правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 24.07.2019 у справі № 686/5377/18, та у постанові Верховного суду від 30.06.2021 у справі № 243/5859/16-ц, місцевий суд прийшов до висновку, що підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах, натомість, як вбачається з заяви ОСОБА_1 обґрунтувала свої вимоги, тим що вона стала опікуном для дитини з 2021, боржник ОСОБА_3 має заборгованість за аліментами на користь матері ОСОБА_2 згідно рішення суду від 2018 року, яку було позбавлено батьківських прав, у зв`язку з чим дитина не отримує кошти за призначенням. Таким чином, невиконання одним із батьків свого обов`язку щодо утримання дитини не є підставою для заміни сторони у виконавчому провадженні, тому правові підстави для задоволення заяви відсутні.

Крім того, судом зазначено, що надана заявницею довіреність від 18.01.2022, якою ОСОБА_2 уповноважила її бути представником з питань представництва її інтересів щодо стягнення аліментів з ОСОБА_3 також не є підставою для зміни сторони виконавчого провадження, оскільки надає заявниці повноваження лише бути представником ОСОБА_2 у даному виконавчому провадженні.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується апеляційний суд, оскільки судом першої інстанції обставини справи з`ясовані в обсягу, необхідному для правильного вирішення спору, відповідно до встановлених обставин, правильно визначено суть і характер правовідносин сторін та норми матеріального права, що їх регулюють.

Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень статті 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України.

Частиною третьою статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частинами першою, другою статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Зазначеній нормі кореспондує частина п`ята статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Системний аналіз зазначених норми закону дає підстави для висновку, що правонаступництво у виконавчому провадженні означає перехід прав і обов`язків сторони виконавчого провадження (стягувача або боржника) від однієї особи (правопопередника) до іншої особи (правонаступника), у зв`язку з правонаступництвом у матеріальних правовідносинах.

Підставами правонаступництва громадянина, що був стороною виконавчого провадження, є його смерть, оголошення померлим, реорганізація юридичної особи, відступлення права вимоги, переведення боргу (глава 47 ЦК України).

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Аналогічний за змістом правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 24 липня 2019 року у справі № 686/5377/18, від 30 червня 2021 року справа № 243/5859/16-ц.

Заявниця обґрунтовувала заяву про заміну сторони виконавчого провадження, посилаючись на те, що вона є законним опікуном малолітнього онука, проте аліменти з біологічного батька дитини стягуються на користь матері дитини, яку було позбавлено батьківських прав, а дитина не отримує кошти за призначенням, що підтверджується довідкою про заборгованість.

Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду визначений ст.71 ЗУ «Про виконавче провадження».

Отже, нормами чинного законодавства передбачено порядок виконання рішення суду про стягнення аліментів та стягнення заборгованості з боржника по сплаті аліментів.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, враховуючи, що положеннями статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», врегульовано питання заміни сторони виконавчого провадження її правонаступником.

Зокрема, невиконання/виконання одним із батьків своїх повноважень щодо утримання дитини, нецільове використання аліментів, право неповнолітньої дитини на самостійне одержання коштів та самостійне розпорядження ними не є підставами для правонаступництва у розумінні статті 442 ЦПК України та частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Зазначене узгоджується із правовим висновком викладеним у постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 693/1065/19.

Інші доводи апеляційної скарги не містять передбачених підстав для скасування ухвали суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстави для скасування ухвали суду першої інстанції з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, відсутні.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд. та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINAv. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСІІЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до положень ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Чернігівського районного суду Чернігівської області від 24 січня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту.

Повний текст судового рішення складено 02.06.2022.

Головуючий Судді: