Справа № 333/5215/22
Пр. № 2-о/333/307/22
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

01 грудня 2022 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Піха Ю.Р., за участю секретаря судового засідання Пантюх Ю.О., заявника ОСОБА_1 , представника заявника адвоката Писаренко С.Ю., представника заінтересованої особи Маменко К.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі в порядку окремого позовного провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Комунарський відділ у місті Запоріжжі Управління державної міграційної служби України у Запорізькій області про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , звернувся до суду через свого представника адвоката Писаренка С.Ю. із заявою про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України.

Заява обґрунтована тим, що заявник народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Дорогиничі Локачинського району Волинської області, про що йому видане відповідне свідоцтво про народження. 09.02.1978 на ім`я заявника Рожищенським РВВС у Волинській області було оформлено паспорт громадянина колишнього СРСР зразка 1974-го року серії НОМЕР_1 . У період з 1978 року по 1997 року постійно проживав у місті Запоріжжі та працював на підприємстві Запорізький автомобільний завод «Комунар». Через затримки у виплаті заробітної плати пішов з роботи, трудову книжку не забрав. Зважаючи на те, що паспорт громадянина СРСР зразка 1974 року серії НОМЕР_1 та інші документи були ним втрачені, тому для отримання паспорта громадянина України заявнику необхідно встановити факт постійного проживання на території України.

В судовому засіданні заявник та його представник заявлені вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити.

Представник Комунарського відділу у м. Запоріжжя управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області в судовому засіданні не заперечував встановлення факту, але при наявності беззаперечних доказів про проживання заявника на території України станом на 24.08.1991 року.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, оскільки факт, який просить встановити заявник, знайшов своє підтвердження в судовому засіданні.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у селі Дорогиничі Локачинського району Волинської області, запис акту № 23, що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 , виданого 30.01.1962 року Дорогиничною сільською радою Локачинського району Волинської області.

09.02.1978 року заявник отримав паспорт громадянина СРСР зразка 1974 року серії НОМЕР_1 , виданий Рожищенським РВВС у Волинській області. З 1978 року ОСОБА_1 працював на підприємстві Запорізькому автомобільному заводі «Комунар», що підтверджується профспілковим квитком № НОМЕР_3 від 24.01.1985.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 пояснила, що знайома з ОСОБА_1 з 80-х років, разом з ним працювала на автомобільному заводі «Комунар». Підтвердила, що заявник постійно проживав на території України станом на 24.08.1991, за кордон ніколи не виїжджав.

Аналогічні пояснення щодо проживання ОСОБА_1 на території України станом на 24.08.1991 надала свідок ОСОБА_3 .

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі ЗУ «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року чи 13 листопада 1991 року.

Відповідно п. 7 «Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень», затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215 (далі Порядок), громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 або 13.11.1991 рік.

Пунктом 8 цього Порядку визначено, що для встановлення належності до громадянства України відповідно до п. 1 частини 1 статті 3 Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає: заяву про встановлення належності до громадянства України; копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального органу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особа на території України за станом на 24 серпня 1991 року.

У пункті 44 Порядку встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Суд зазначає, що у відповідності до п. 3 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів; Проживання на території України на законних підставах проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено.

Так, відповідно до положень Закону України «Про громадянство України» і Порядку заявник повинен, зокрема, подати документи, що підтверджують народження заявника на території України чи постійне проживання на ній, або підтверджують родинні відносини з такою особою, або рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст.80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. За вказаних обставин заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 264, 265, 315, 319 ЦПК України, Законом України «Про громадянство України», суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Комунарський відділ у місті Запоріжжі Управління державної міграційної служби України у Запорізькій області про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України -задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця села Дорогиничі Локачинського району Волинської області, на території України за станом на 24 серпня 1991 року, тобто на момент проголошення незалежності України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 01 грудня 2022 року.

Суддя Ю.Р. Піх