Справа № 204/5454/22
Провадження № 2/204/1855/22
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
30 листопада 2022 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Мащук В.Ю.,
при секретарі Єрмак Д.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, суд,
У серпні 2022 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила суд визнати ОСОБА_2 , втратившим право користування жилим приміщенням у житловому будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 .
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивачу, ОСОБА_1 , на підставі договору купівлі продажу, посвідченого 20.08.2003 року за № 4652, на праві приватної власності належить житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 . Під час укладання договору купівлі продажу будинку в ньому був зареєстрований ОСОБА_2 , як член сім`ї колишнього власника будинку. Фактично відповідач ніколи не мешкав в будинку, позивач його ніколи не бачила. Особисті речі відповідача в будинку відсутні, місцезнаходження відповідача не відоме. Факт реєстрації відповідача порушує право позивача на вільне розпорядження і користування належним майном, у зв`язку з чим позивач звернулася до суду з позовом.
В судове засідання позивач, представник позивача не з`явилися, разом з позовом, кожен окремо, подав суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили суд їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки не повідомив, відзив на позов чи заяву про розгляд справи за його відсутності суду, не надав.
Судом відповідно до ч.4 ст.223, ст.ст.280,281 ЦПК України ухвалено про розгляд справи в заочному порядку на підставі наявних в матеріалах справи доказів.
Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі - продажу від 20 серпня 2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Красноармійського міського нотаріального округу Москаленко О.В., ОСОБА_1 придбала у ОСОБА_3 житловий будинок з надвірними спорудами та побудовами, розташований в АДРЕСА_1 (арк.с.9-10).
Відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно ОСОБА_1 на праві приватної власності, частка власності 1/1, на підставі договору купівлі- продажу / ВАО № 166494 / 20.08.2003 / ОСОБА_4 приватним нотаріусом Красноармійського міського нотаріального округу Донецької обл. реєстр. 4652, належить будинок за адресою: АДРЕСА_1 (арк.с.11).
Відповідно до довідки про склад осіб, зареєстрованих у житловому приміщенні, виданої Відділом реєстрації місця проживання фізичних осіб Покровської міської ради Донецької області від 22.07.2022 року, за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (арк.с.13).
Відповідно Акта про не проживання особи за місцем реєстрації від 07.07.2022 року, складеного ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , інспектором ККСН., головою 9-го кв. ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_1 , починаючи з 29 серпня 2003 року фактично не проживає ОСОБА_2 (арк.с.8).
Відповідно до ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Відповідно до ст.379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них.
Згідно із ст.64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї.
Відповідно до ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування ним інакше як на підставах і в порядку, передбаченому законодавством.
Відповідно до ч.1 ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Аналіз статей 71,72 ЖК України дає підстави для висновку, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням за одночасної наявності двох умов: непроживання особи в житловому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин на це. Підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, може слугувати лише свідома поведінка такої особи, яка свідчить про втрату нею інтересу до такого житлового приміщення.
Вичерпного переліку поважних причин непроживання в житловому приміщенні законодавством не встановлено, у зв`язку з чим зазначене питання суд вирішує в кожному конкретному випадку, з урахуванням конкретних обставин справи і правил ЦПК України щодо оцінки доказів.
Згідно зі ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України, при цьому саме на позивача процесуальний закон покладає обов`язок довести факт відсутності відповідача понад встановлені ст.71 ЖК України строки у жилому приміщенні без поважних причин.
Позивачем доведений факт відсутності ОСОБА_2 у спірному житловому приміщенні більш ніж шість місяців.
Відповідач в судове засідання не з`явився, будь яких заяв та клопотань суду не подавав, не спростував обставини, щодо не проживання в будинку, який належить позивачу.
Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Отже, позивач, відповідно до вимог ст.12 ЦПК України, довела за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст.ст.76-78 ЦПК України, зазначені у позовній заяві обставини того, що в будинку АДРЕСА_1 відповідач не проживає понад один рік, а лише зареєстрований в ній.
Отже, позовні вимоги про визнання ОСОБА_2 , таким, що втратив право користування будинком АДРЕСА_1 , є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, так як позивачем не заявлено вимоги про стягнення з відповідача на її користь судових витрат зі сплати судового збору, судові витрати залишити за позивачем.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 47 Конституції України, ст. 379 ЦК України, ст.ст.9,64, 71,72 ЖК України, ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст.12,13,76-82,141,258,259,263-265,273,280, 282 ЦПК України, суд,
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що втратив право користування жилим будинком АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Суддя В.Ю. Мащук