_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/55/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.12.2022 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Гниличенко М.В.

за участю секретаря судового засідання - Намазової К.М.,Тішенка О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради про визначення місця проживання дитини з батьком, суд

ВСТАНОВИВ:

17.09.2021 року до Київського районного суду міста Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в якій позивач просить стягнути з ОСОБА_1 на її користь аліменти на утримання дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 5000 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з моменту звернення до суду та до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.09.2021 року вказану цивільну справу передано судді Гниличенко М.В.

З метою відкриття провадження по справі та з`ясування зареєстрованого місця проживання (перебування) позивача та відповідача судом в порядку ч.6 ст.187 ЦПК України було направлено запити до відділу адресної довідкової роботи ГУДМС України в Одеській області, з відповіді яких вбачається, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована з 07.11.2012 року за адресою: АДРЕСА_1 , відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований з 16.05.2001 року за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 07.10.2021 року справа була відкрита за правилами спрощеного позовного провадження, передбаченого ст.ст.274-279 ЦПК України, з повідомленням /викликом/ сторін за наявними у справі матеріалами.

22.11.2021 року ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м.Одеси з зустрічними позовними вимогами до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради, якими просив визначити місце проживання дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ./а.с.42,т.1/

Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 02.12.2021 року було прийнято зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради про визначення місця проживання дитини з батьком та об`єднано з первісним позовом.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином у порядку ст.128, 131 ЦПК України.

Позивач ОСОБА_1 та її адвокат Кокарєв А.П. до судового засідання з`явились, позовні вимоги підтримали та просили задовольнити у повному обсязі, у задоволенні зустрічного позову просили відмовити.

Відповідач ОСОБА_1 та його адвокат Грищук К.П., до судового засідання з`явились, просили у первісному позові про стягнення аліментів на утримання дитини відмовити, а зустрічний позов про визначення місця проживання дитини разом з батьком задовольнити.

Представник третьої особи - органу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради Ніколайчук Н.В. до судового засідання з`явилась, підтримала висновок органу опіки та піклування Київської районної адміністрації.

Суд, дослідивши матеріали справи,заслухавши учасників процесу, свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , дослідивши відео та аудіо записи на диску та веб-сайти (порносайти) на електронному носії (флешці), приходить до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 24.07.1999 року сторониуклали шлюб, який було зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Одеської міськради, актовий запис № 569./а.с.6/

Від спільного шлюбу у сторін народилось двоє дітей ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка на даний час є повнолітня, та малолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якому на даний час виповнилось 10 років.

12.07.2021 року ОСОБА_1 зверталась до ОСОБА_1 з позовом про розірвання шлюбу. Рішенням Київського районного суду м.Одеси в задоволенні позовних вимог було відмовлено./а.с.172/.

14.02.2022 року ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_1 з позовом про розірвання шлюбу. Рішенням Київського районного суду м.Одеси від 26.08.2022 року шлюб між сторонами було розірвано. Рішення набрало законної сили та на даний час сторони не знаходяться в шлюбі.

На час виникнення спірних правовідносин і за первісним і за зустрічним позовом сторони проживають окремо з липня 2021 року, спільне господарство не ведуть, між сторонами склались неприємні стосунки, що призводить до конфліктних ситуацій між ними. Малолітня дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 проживає в однокімнатній квартирі АДРЕСА_3 разом з матір`ю ОСОБА_1 та бабусею ОСОБА_6 , 1948 року народження, якій квартира належить на праві власності.

Судом встановлено, що дитина ОСОБА_5 з липня 2021 року проживає з матір`ю та бабусею у квартирі АДРЕСА_3 , але періодично проживає разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у квартирі АДРЕСА_4 , яка належить батькові на праві власності.

Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ст.ст.180, 181, 182 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення їх повноліття, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частині від доходу батьків або в твердій грошовій сумі, при визначені розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних осіб, інші обставини, що мають істотне значення.

При визначенні розміру аліментів суд враховує встановлений ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень.

Тому, розмір аліментів на дитину має узгоджуватись з вказаними сумами, крім того мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовними вимогами про стягнення з відповідача на її користь на утримання малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн. щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. При цьому позивачем за первісним позовом, не надано суду жодних доказів про її матеріальний стан або отримані доходи, враховуючи, що обов`язок по утриманню дитини покладається на обох батьків в рівних частках.

При цьому, позивач посилається на те, що дитина проживає разом з нею та повністю знаходиться на її матеріальному утриманні, а відповідач відмовляється добровільно надавати допомогу на утримання дитини, тому вона була змушена звернутись з даним позовом до суду.

Проте, із пояснень сторін та доказів, які є в матеріалах справи, вбачається, що батько дитини постійно добровільно надає матеріальну допомогу на утримання сина, турбується про нього, зокрема купує все необхідне для навчання в школі, одяг, взуття, шкільне приладдя та інше, про що не заперечувала у судовому засіданні позивачка.

Відповідно довідки, виданої Державним центром зайнятості «Одеський міський центр зайнятості» від 20.08.2021 року № 2305/17/03, ОСОБА_1 перебуває на обліку, як шукаюча роботу в Одеському регіоні з 18 серпня 2021 року, заяву про надання статусу безробітного до центру зайнятості не подавала.

Відповідно до листа Центру соціальних служб Одеської міської ради від 14.02.2022 № 04/01-504, фахівцями із соціальної роботи було здійснено вихід за адресою проживання родини, а саме: АДРЕСА_1 та складено акт оцінки потреб сім`ї від 10.02.2022 року, згідно з яким встановлено, що мати дитини, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , потребує підтримки щодо догляду за дитиною.

Суд звертає увагу на те, що позивач є працездатною особою, 1977 року народження, будь-яких медичних доказів щодо поганого стану її здоров`я суду не надано, однак із пояснень позивача, наданих у судовому засіданні, вбачається що її матеріальний стан незадовільний, раніше вона працювала швачкою, у подальшому за відсутністю роботи мала нерегулярний заробіток шляхом прибирання квартир, також частково жили на пенсію бабусі, зараз вона останній місяць має неофіційну роботу шляхом прибирання квартири у приватної особи у період часу з 09.00год до 17.00 год.

Представник відповідача, звертає увагу суду на довідку ТОВ «Українське бюро кредитних історій» від 05.05.2022 року щодо кредитної історії ОСОБА_1 з якої вбачається, що ОСОБА_1 у період 2020-2022р. постійно зверталась до різних кредитних спілок (56 звернень) та оформлювала кредити на загальну суму 57500 грн. На даний час виникла заборгованість, яка становить 141884,29 грн., що у подальшому може стати підставою накладення арешту на майно./а.с.36,т.2/

Представник позивача надав суду письмові докази про те, що останнім часом позивач почала частково погашати кредит, виходячи із її матеріальних можливостей.

Відповідно до ст.157 СК України питання виховання вирішуються батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Найкращим виходом при визначенні місця проживання дитини є добровільна домовленість між батьками. Якщо батькам вдалось самостійно домовитись та вирішити питання з ким залишиться жити дитина, таку угоду можна закріпити нотаріально. Умови проживання дитини, графік відвідувань іншим з батьків та багато іншого можна прописати у спеціальному Договорі про участь у вихованні та утриманні дитини.

У судовому засіданні сторонам було запропоновано врегулювати питання виховання та проживання дитини шляхом укладення нотаріально посвідченого договору з метою повного захисту інтересів дитини, не перекладаючи вирішення долі дитини у судовому порядку, на що мати дитини, позивач по справі категорично відмовилась.

Представник відповідача у судовому засіданні просить суд врахувати наступні обставини безвідповідальної поведінки позивача, як матері малолітньої дитини, яка не звертаючи увагу на стан здоров`я бабусі, яка є особою похилого віку та фактично самостійно не пересувається, однак займається доглядом за малолітнім онуком та допомагає пенсією, наявністю малолітнього сина ОСОБА_2 , 2012 року народження, який потребує посиленої уваги у зв`язку з віком, станом здоров`я, допомогою у навчанні та належному фізичному та моральному розвитку дитини, почала вести аморальний образ життя шляхом реєстрації на порносайтах де зазначена інформація про неї як порно модель та її фотографії в одягненому та оголеному вигляді за допомогою відео-камери. Для підтвердження даної інформації адвокатом відповідача, який проводив огляд веб-сайтів (порносайтів) здійснено фіксування фотографій у вигляді скріншотів, які було збережено та завірено електронним підписом адвоката на електронному носії флешці та складено Протокол огляду веб-сайту./а.с.80,т.2/

У судовому засіданні було досліджено вказані докази та встановлено, що дійсно позивач з 24.02.2021 року зареєстрована на різних веб-сайтах під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_7 », зазначено її параметри, фото, вказано про приватне шоу, зокрема навіть вказано дати та часи виходу в ефір, зокрема ІНФОРМАЦІЯ_8 ефір тривав з 15.45год. до 21.28год., тобто 5год.43 хв., 30.03.21р ефір тривав з 21.39год. до 00.48год., тобто 3год.09хв.,06.06.21р ефір тривав з 14.44год до 21.23год, тобто 6 год.39хвил.(файл 1-0, jpg 197КБ).

Позивач спочатку не погодилась з вказаними фактами, заперечувала, але у подальшому із відзиву та пояснень наданих нею у судових засіданнях, визнала, що дійсно в період шлюбу через мережу інтернет шукала нові знайомства, спілкування з чужими людьми, де і познайомилась з засудженою особою, яка відбуває покарання у колонії Запорізької області, вирішила матеріально і морально допомогти їжею та шила «ладанки», які потім особисто відвезла до колонії. Крім того, завдяки порадам подруги вирішила зареєструватись на порносайтах, де ні вона, а її автоматично включили в рекламу, надали назву «Okesara» та усі сеанси на відео камеру вона проводила не вдома, а на квартирі подруги /а.с.162/

Судом встановлено, що позивач витрачала значний час на підготовку та проведення порносеансів, спілкування з чужими людьми в мережі інтернет, підготовкою та поїздкою до колонії та інше, вона на вказаному зосереджувалась, та взагалі не приділяла належної уваги вихованню та навчанню сина, тому суд вважає вказані обставини неналежним виконанням батьківських обов`язків з боку матері.

Відповідно витягу з Єдиного реєстру Досудових розслідувань вбачається, що повторно 07.09.2022 року було відкрито кримінальне провадження № 0001058 щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка виготовляє, збуває і розповсюджує матеріали порнографічного характеру./а.с.128,т.2/

Відповідно довідки Одеської загальноосвітньої школи № 27 від 21.02.2022 року вбачається, що за період навчання з 01.09.2021 року по 21.02.2022 року під час карантинних обмежень було проведено 124 уроки за допомогою інформаційно-комунікаційного зв`язку на платформі ZOOM, проте ОСОБА_5 уроки на платформі ZOOM не відвідував, навчався асинхронно. При асинхронному режимі відсутнє одночасне перебування в електронному освітньому середовище вчителя та учнів, їх спілкування, роз`яснення учбових тем та з`ясування питань, як це відбувається на звичайному уроці. Навчання асинхронно передбачає фактично самостійне навчання учня, а це потребує постійного контролю та допомоги з боку батьків, зокрема матері, з якою фактично дитина проживає, але не отримувала належного навчання та розвитку./а.с.2,т.2/

Крім того, із пояснень матері вбачається, що дитина не має додаткових занять, не відвідує спортивні секції або будь-які кружки, кіно чи вистави, фактично здійснює лише прогулянки у дворі дома, де останнього разу було викрадено у дитини телефон та мати зверталась до поліції.

Представник відповідача звертає увагу суду на відповідь ЗОШ № 27 від 16.11.21 року, з якої вбачається, що мати учня 3-Г класу ОСОБА_1 , надала письмову заяву про те, що її син ОСОБА_5 , 2012 року народження, може самостійно, після закінчення уроків, без супроводу батьків йти додому з навчального закладу. Представник зауважує, що мати дев`ятирічної дитини, яка фактично не була завантажена роботою, розуміючи складність транспортної розв`язки, наражала дитину на небезпеку шляхом дозволу самостійно йти зі школи додому./а.с.120,т.1/

Спеціалістами Служби у справах дітей Одеської міської ради у Київському районі 10.02.2022 року був здійснений візит за місцем проживання матері та малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за результатами якого складений акт обстеження умов проживання від 10.02.2022 року, згідно з яким встановлено, що квартира складається з однієї кімнати, житловою площею 18кв.м., потребує ремонту, дитина проживає в одній кімнаті з мамою та бабусею. Дитина спить на кріслі, наявне місце та приладдя для навчання, одяг по сезону. Для дитини створені частково задовільні умови для проживання, навчання та розвитку./а.с.160,т.2/ Спеціалістами Служби у справах дітей Одеської міської ради у Київському районі 08.02.2022 року був здійснений візит за місцем проживання батька дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за результатами якого складений акт обстеження умов проживання від 08.02.2022 року, згідно з яким встановлено, що квартира складається з трьох кімнат, житловою площею 45 кв.м., квартира суха, чиста, оснащена необхідною побутовою технікою та меблями, для дитини відведена окрема кімната, в якій є окремо ліжко, стіл для навчання та ігор, шафа с одягом, створені належні умови для проживання, навчання та розвитку./а.с.159,т.2/

Відповідно до довідки КНП «Одеський обласний онкологічний диспансер» Одеської обласної ради від 23.12.2021 року ОСОБА_1 ,1973 року народження, працює інженером з охорони праці апарату управління комунального некомерційного підприємства «Одеський обласний онкологічний диспансер» Одеської міської ради з окладом 15000 грн.

Із пояснень батька ОСОБА_1 , наданих у судовому засіданні вбачається, що

він не заперечує проти спілкування дитини з матір`ю, з якою дійсно склались неприємні стосунки, він не має до неї довіри та вважає, що питання лише сплати аліментів без врахування інших суттєвих обставин, які мають значення при вирішенні долі дитини, не поліпшить життєві умови малолітньої дитини, тому він просить визначити місце проживання сина разом з ним, щоб надати дитині стабільний стан життя, чоловічі навички, гідні умови проживання та навчання, особистий простір, належне медичне лікування, у подальшому освіту, вказав на наявність вільного графіку роботи, бажає, щоб дитина мала все необхідне.

Відповідно до статті 3 Сімейного кодексу України сім`я є первинним та основним осередком суспільства, дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою та десятою статті 7 Сімейного кодексу України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до ст.160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Тобто, батько і мати мають рівнозначні права при визначенні місця проживання дитини, пріоритет мають лише інтереси самої дитини.

Відповідно до ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Крім того, у подальшому місце проживання може змінити сама дитина, якщo дитині НОМЕР_1 та батьки якoї прoживають oкремo, вона мoже cамocтійнo приймати рішення, щoдo cвoгo міcця прoживання.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до ст.171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї.

Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, спору щодо управління її майном.

Бажання дитини проживати із одним з батьків не має бути вирішальним для суду, якщо це не сприяє захисту прав та інтересів дитини.

В судовому засіданні, за участю представника органа опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради Ніколайчук Н.В., було опитано дитину ОСОБА_2 , 2012 року народження, який зазначив, що має однакове позитивне ставлення як до мати, так і до батька, він любить обох батьків, ніколи ні мати ні батько не наказували його фізично, купують йому речі, зокрема батько куртку та чоботи, а мати брюки та светр, він однаково не заперечував проживати тиждень з матір`ю, а на вихідні у батько, або навпаки тиждень з батьком, а на вихідні з матір`ю, дуже захоплено розповідав про дні народження, які він як в тому році так і в цьому році провів разом з батьком, останній придбав йому велосипед, про який він мріяв. Дитина хоче проживати єдиною родиною разом з батьком та матір`ю, переживає щодо суперечок між батьками, любить обох батьків, але поки хоче проживати з матір`ю, яка гарно готує їжу.

Відповідно до ч. 4 ст.19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування.

Згідно ч.5 ст.19 СК України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Відповідно до Висновку органу опіки та піклування Київської районної адміністрації № 622/01-11 від 12.09.2022 року про розгляд питання щодо визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , орган опіки вважає недоцільним на теперішній час визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ./а.с.148-153,т.2/

Розглядаючи дану справу, суд не приймає за основу письмовий висновок органу опіки та піклування від 12.09.2022 року, оскільки він є недостатньо обґрунтованим, не враховує інтереси дитини та має рекомендаційний характер.

Суд вважає, що комісія з питань захисту прав дітей Київської районної адміністрації, не в повній мірі проаналізувала ставлення матері до виконання своїх батьківських обов`язків, чим матір займається, її працевлаштованість та дохід, не надала оцінки соціальним зв`язкам матері, іншим обставинам, що мають істотне значення при вирішенні питання захисту прав малолітньої дитини, зокрема обмежившись одним реченням, що ОСОБА_1 на розгляд комісії було надано скріншоти та копії документів, які на його думку, свідчать про непристойну поведінку матері дитини, а саме фото та відеоматеріали сексуального характеру. Також, комісія зазначила, що в ході проведеної психологічної роботи не встановлено, що мати може зашкодити розвиткові дитини.

Одночасно вказаним висновком було встановлено, що батько дитини ОСОБА_1 здатний виконувати батьківські обов`язки щодо догляду за дитиною.

Крім того, комісією було рекомендовано батькам дитини підняти рівень виховання дитини, шляхом додаткових занять з педагогом, створити ОСОБА_7 необхідні сприятливі умови для його гармонійного розвитку, піклуватись про дитину, огородити дитину від присутності при вирішенні конфліктних ситуацій.

Представник відповідача зазначає, що причиною сімейного конфлікту в сім`ї стала саме поведінка дружини, з якою відповідач прожив багато років, зокрема той факт, що ОСОБА_1 було виявлено, що його дружина має стосунки з іншим чоловіком, яким виявилась засуджена особа, яка відбуває покарання та з яким дружина проводила нічні спілкування по телефону, що викликало бурхливу реакцію з боку чоловіка, недовіру до дружини та сімейний конфлікт.

Суд погоджується з вказаною думкою представника відповідача про те, що саме поведінка мати спровокувала сварку 11.07.2021 року, а потім обидва батьки не вжили заходів щодо її припинення. Відповідач образився, що його дружина має нічні спілкування з чужим чоловіком, а дружина продовжувала спір, при цьому тривалий час таємно фіксувала все, що відбувалось у квартирі на аудіо запис на телефоні, не припинивши як матір, сварку з метою морального захисту сина з огляду на його вік і стан здоров`я, нерозуміння дитиною дійсної причини сварки між батьками.

Судом було встановлено, що первісний позов про розірвання шлюбу подавала саме дружина ОСОБА_1 12.07.2021 відразу після сварки, однак представник відповідача ОСОБА_1 у судовому засіданні заперечував проти розірвання шлюбу та просив надати строк на примирення, що свідчило про бажання чоловіка зберегти сім`ю. Суд встановив, що між сторона дійсно виникла суперечка, яка і була підставою звернення позивачки до суду.

Судом встановлено, що скоєння ОСОБА_1 домашнього насильства було предметом розгляду у справі № 947/23709/21 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП. При цьому провадження у вказаній справі було закрито в силу малозначності. Доводи позивача щодо неодноразового насильства матеріалами справи не підтверджено.

У судовому засіданні було допитано свідка ОСОБА_8 , яка є сусідкою відповідача ОСОБА_1 , характеризує батько дитини позитивно, приблизно з кінця 2020 року зі слів відповідача її стало відомо, що його дружина спілкується з чужими чоловіками та відвідує порнографічні сайти, хоча відповідач завжди старався створити усі умови для сім`ї, забезпечував сім`ю, оскільки позивач фактично не працювала, після їх розлучення дитина періодично проживає з батьком, вони мають гарний зв`язок, по характеру дитина доброзичлива, дитині буде краще проживати з батьком, оскільки мати постійно курить у квартирі, дитина дихає цим перегаром, роботи у неї не має, та зі слів дитини вона допомагає мати у прибиранні чужих квартир, батько надасть сину і навчання і освіту.

Свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснила, що вона є старшою донькою сторін, до липня 2021 року проживали разом мати,батько, вона та молодший брат за адресою: АДРЕСА_2 . Відносини в сім`ї були добрі, але в липні 2021 року між матір`ю та батьком виник конфлікт, батько сказав, щоб мати залишила квартиру, а сину ОСОБА_7 запропонував залишитися, але мати вирішила виїхати та забрала з собою сина, хоча до наступного часу ОСОБА_7 дуже добре спілкується з батьком, батько частково допомагає матеріально. Матеріальний тягар в сім`ї завжди був на батьку, в особисте життя батьків свідок не вникала, батько оплачував її навчання, вона як сестра по можливості гуляє з братом, мати курить на балконі.

Судовий розгляд сімейних спорів, які стосуються інтересів дитини, є особливо складним, оскільки в його процесі вирішуються не лише спірні питання між батьками та іншими особами, а визначається доля дитини, а тому результат судового розгляду має бути спрямований на захист найкращих інтересів дитини.

Згідно зі ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по - перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по - друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

Суд вважає, що визначення місця проживання малолітнього сина разом з батьком, буде забезпечувати йому розвиток у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним, оскільки матеріальне та моральне становище матері є неблагополучним, а її ставлення до виконання батьківських обов`язків непридатним, що може зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.

Аналіз практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім - права батьків.

Судом встановлено, що батько дитини ОСОБА_1 веде більш адаптоване соціальне життя, має професійну роботу, стабільний заробіток, позитивні характеристики, гарний зв`язок з сином, тому залишаючи дитину з батьком, суд вважає, що батько більш здатний виконувати батьківські обов`язки щодо догляду за дитиною, оскільки має чіткий та визначений план подальшого розвитку дитини, медичного оздоровлення, навчання, отримання майбутньої професії дитиною, має для цього достатню базу можливостей, а мати дитини фактично постійно вирішує матеріальні проблеми, має матеріальний інтерес, та будь-якими засобами його вирішує, при цьому нехтуючи правами дитини.

У суду не має впевненості, що стягнення аліментів у будь-якому розмірі на користь матері, буде витрачено за цільовим призначенням саме на утримання малолітньої дитини, оскільки наявність заборгованості по кредитам, відсутність постійної стабільної роботи, пошуки інших зв`язків сумнівного спілкування, наявність інтересу порнографічного характеру, завадить повноцінному розвитку дитини, який фактично свій час проводить з бабусею або на вулиці.

Визначення місця проживання дітей із батьком не впливатиме на їхні взаємини з матір`ю, оскільки не позбавляє її прав і не звільняє від виконання батьківських обов`язків.

На практиці при розгляді такої категорії цивільних справ переважне право на залишення малолітньої дитини надавалось саме матері, однак суди під час вирішення спорів мають враховувати останню правову позицію Великої Палати Верховного Суду від 17.10.2018 року, відповідно до якої відбулась зміна підходу у спорах про визначення місця проживання дитини, зокрема орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків: хто не має самостійного доходу; зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами; своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

При цьому суд зазначає, що у даній справі не вирішувалось питання про розлучення матері з дитиною, оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не може бути обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини.

Суд, визначаючи місце проживання малолітній дитини з батьком, прийшов до висновку, що зазначене буде відповідати якнайкращим інтересам дитини, сприятиме її повноцінному вихованню та розвитку. У разі зміни обставин у відносинах сторін спору, в першу чергу, відносин між батьками, а також встановлення можливості їхнього спільного спілкування та проведення часу з дітьми, визначене у цій справі місце проживання дітей може бути змінено як за згодою батьків, так і в судовому порядку.

Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, виходить з інтересів самої дитини, враховує при цьому інтереси, поведінку та психологічний стан дитини, а також дотримуючись балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення зустрічного позову та визначення місця проживання малолітнього сина ОСОБА_2 , 2012 року народження, разом з батьком ОСОБА_1 , 1973 року народження.

За таких обставин, задоволення зустрічного позову щодо визначення місця проживання дитини з батьком, виключає задоволення вимог по первісному, та відповідно відсутні правові підстави для стягнення аліментів на користь матері.

У відповідності до положень статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові на позивача.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 89, 141, 187, 211, 259, 263-265, 354 ЦПК України, ст.ст.3, 7, 19, 160, 161, 171, 180, 182, 184, 191, 192 Сімейного Кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини відмовити.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради про визначення місця проживання дитини з батьком задовольнити.

Визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено та підписано 26 грудня 2022 року.

Суддя Гниличенко М. В.