Номер справи 237/3637/22
Номер провадження 2-о/237/125/22
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16.12.22 року м. Курахове
Мар`їнський районний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Ліпчанського С.М.,
при секретарі судового засідання Бахтіярової Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження в залі суду у м. Курахове цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Управління соціального захисту населення Мар`їнської міської військов-цивільної адміністрації, ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту ,що має юридичне значення ,
ВСТАНОВИВ:
До Мар`їнського районного суду Донецької області надійшла заява ОСОБА_1 , заінтересована особа: Управління соціального захисту населення Мар`їнської міської військов-цивільної адміністрації, ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту ,що має юридичне значення.
Дана заява вмотивована тим, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Мар`їнським РВ УМВС України в Донецькій області, 22.12.1999 року є рідним батьком заявника. 20.09.2014 року ОСОБА_2 потрапив до ООО «Київського центру терапії та мікрохірургії ока» з діагнозом: регматогенна відслойка сітківки, ПВР С1, міопія середнього ступеня з астигматизмом правого ока. Міопія середнього ступеня астигматизмом, ПХРД, периферичні розриви сітківки лівого ока. (виписка додається). Відповідно до вищевказаного діагнозу було проведено операцію на очах. 29.11.2014 року при повторному прийомі було встановлено погіршення зору, проведено ще одну операцію з виведення силікону з правого ока, але зір лише погіршувався.
Станом на 06.12.2022 рік пройшовши огляд у місцевій лікарні поставлений діагноз (копія додається) свідчить про майже повну сліпоту батька, а саме: оперована відслойка сітчатки, авітрія, ендотампонада силіконом, ускладнена катаракта, IV стадія глаукоми (незворотні зміни на очному дні, атрофія зорового нерва, причина розвитку сліпоти), вторинна косоокість, міопія середнього ступеня з астигматизмом, периферичні розриви сітківки, незріла катаракта.
З 2014 року, з моменту фактичної потреби догляду за ОСОБА_2 , заявник увесь час проживає з батьком. Дружина ОСОБА_2 , фактично проживає окремо, спільне господарство не ведуть, інші родичі, здатні піклуватися-відсутні. Заявник має можливість забезпечувати батька необхідним доглядом та лікуванням. Зусиллями заявника створено необхідні побутові умови для проживання. Враховуючи те, що на сьогоднішній момент надати якісний догляд ОСОБА_2 більше ніхто не має можливості, фактично увесь необхідний догляд забезпечує позивач - його син, ОСОБА_1 та є єдиною особою, яка зайнята постійним доглядом за батьком.
Заявник ОСОБА_1 є військовозобов`язаним і може у встановленому законом порядку бути призваним до Збройних сил України, тому ОСОБА_2 буде позбавлений будь-якого догляду.
У зв`язку з чим, заявник просить встановити юридичний факт підтверджуючий, що ОСОБА_1 є єдиною особою, яка зайнята постійним доглядом за ОСОБА_2 .
Заявник в судове засідання не прибув, про час, дату та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином.
Заінтересовані особи в судове засідання не прибули, про час, дату та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином.
Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 293 ЦПК Українив порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Стаття 315 Цивільного процесуального кодексу України встановлює, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, в Україні було введено воєнний стан.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 69/2022 «Про загальну мобілізацію», У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України, було оголошено та проведено загальну мобілізацію.
Судом встановлено, що відповідно до копії паспорту серії НОМЕР_2 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Мар`їнка Донецької області, є громадянином України.
Відповідно до копії паспорту серії НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Мар`їнка Донецької області, є громадянином України.
Статтею 1 Закону України "Про реабілітацію інвалідів в Україні" визначено, що обмеження життєдіяльності - це помірно виражена, виражена або значно виражена втрата особою внаслідок захворювання, травми (її наслідків) або вроджених вад здатності до самообслуговування пересування, орієнтації, контролю своєї поведінки, спілкування, навчання, виконання трудової діяльності нарівні з іншими громадянами.
Постійний сторонній догляд вид догляду, яким забезпечуються інваліди із вираженими порушеннями в організмі, зумовленими професійними та загальними захворюваннями, травмами, що призводять до значного обмеження життєдіяльності, надзвичайною залежністю від постійного догляду, допомоги або нагляду інших осіб, неспроможні до самообслуговування ( не можуть самостійно приймати їжу, забезпечувати гігієнічні потреби, потребують допомоги на прогулянках).
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про соціальні послуги» чинники, що можуть зумовити складні життєві обставини: а) похилий вік; б) часткова або повна втрата рухової активності, пам`яті; в) невиліковні хвороби, хвороби, що потребують тривалого лікування; г) психічні та поведінкові розлади, у тому числі внаслідок вживання психоактивних речовин; ґ) інвалідність.
Відповідно до ч.6 ст.13 Закону України «Про соціальні послуги», фізичні особи, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності, можуть надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі без проходження навчання та дотримання державних стандартів соціальних послуг отримувачам соціальних послуг з числа членів своєї сім`ї, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки та є: особами з інвалідністю I групи; дітьми з інвалідністю; громадянами похилого віку з когнітивними порушеннями; невиліковно хворими, які через порушення функцій організму не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися; дітьми, яким не встановлено інвалідність, але які є хворими на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежні), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, дітьми, які отримали тяжку травму, потребують трансплантації органа, потребують паліативної допомоги.
Статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, опікуни особи з інвалідністю, визнаної судом недієздатною; особи, зайняті постійним доглядом за особою з інвалідністю I групи; особи, зайняті постійним доглядом за особою з інвалідністю II групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд.
У відповідності до підпункту «г» пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці звільняються з військової служби через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці на висловили бажання продовжувати військову службу: у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.
Статтею 10 ЗУ «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні», громадянами похилого віку визнаються особи, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а також особи, яким до досягнення зазначеного пенсійного віку залишилося не більш як півтора року.
Таким чином, законодавець визначив у підпункті «г» пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» гарантований соціальний захист осіб, які знаходяться у складних життєвих обставинах через свій похилий вік та наявності когнітивних порушень чи невиліковних захворювань.
Враховуючи вищевикладені обставини та досліджені судом докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість та законність заявлених вимог у зв`язку з чим вони підлягають задоволенню, оскільки необхідність постійного догляду за ОСОБА_2 наведена у заяві ОСОБА_1 і встановлення факту обумовлене необхідністю звільнення заявника від призову на військову службу, як зайнятого постійним доглядом за особою, що його потребує, відповідно до законодавства України
На підставі викладеного, керуючись ст.3,15,16 ЦК України, 13, 19, 81, 293, 294, 315-319 ЦПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Управління соціального захисту населення Мар`їнської міської військово-цивільної адміністрації, ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту ,що має юридичне значення задовольнити у повному обсязі.
Встановити факт, що ОСОБА_1 є єдиною особою, яка зайнята постійним доглядом за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт громадянина України НОМЕР_1 , виданий Мар`їнським РВ УМВС України в Донецькій області, 22.12.1999 року, що його потребує відповідно до законодавства України та не може бути призваний на військову службу під час мобілізації.
Допустити негайне виконання рішення для запобігання загрози життю та здоров`ю учасників процесу у період дії воєнного стану.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційної скарги не було подано.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Донецького апеляційного суду.
Учасники справи, яким повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя С.М.Ліпчанський