КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/3845/2022
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2022 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Семенюк Т.А.

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк" на заочне рішення Подільського районного суду міста Києва від 7 жовтня 2021 року (суддя Головчак М.М.) у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

у серпні 2021р. позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором від 4 травня 2011р. у розмірі 29 597грн 23 коп. та судових витрат у розмірі 2 270грн.

Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначав, що з метою отримання банківських послуг 4 травня 2011р. відповідачка підписала заяву, в якій підтвердила свою згоду, що підписана нею заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та банком договір.

Позивач стверджував, що свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, відкрив кредитний рахунок, встановив початковий кредитний ліміт, видав відповідачці кредитну картку та надав можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором, та в межах встановленого кредитного ліміту, що у подальшому був збільшений до 5 600грн, що вбачається з довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, проте відповідачка порушила зобов`язання за кредитним договором, не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості, у зв`язку із чим виникла заборгованість, яка станом на 31 липня 2021р. становить 29 597грн 23коп. та складається із заборгованості за кредитом у розмірі 5593грн 11коп. та заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі 24 004грн 12коп.

Заочним рішенням Подільського районного суду міста Києва від 7 жовтня 2021 року позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк" заборгованість за кредитним договором від 4 травня 2011 року в загальній сумі 5 593грн 11коп. та судовий збір в розмірі 2 270грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі АТ КБ "ПриватБанк" просить рішення суду скасувати в частині відмови у стягненні з відповідачки заборгованості по відсоткам та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити вказані позовні вимоги у повному обсязі, в іншій частині залишити рішення суду без змін та стягнути з відповідачки судові витрати.

Позивач посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи та наданим доказам, оскільки суд першої інстанції зробив помилковий висновок про відсутність підстав для стягнення з відповідачки заборгованості за відсотками, допустивши грубе порушення норм цивільного права.

Позивач зазначає, що на підтвердження того, що сторони погодили оплату процентів за користування кредитними коштами, а також розмір процентної ставки, позивачем надано до суду заяву-анкету від 4 травня 2011р. та довідку про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна, 30 днів пільгового періоду" від 4 травня 2011р., які підписані особисто відповідачкою, в якій визначені розмір базової процентної ставки - 3 % на місяць (36% на рік), розмір щомісячних платежів - 7% від заборгованості, строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним, а також розмір неустойки (пені та штрафу).

Позивач вважає, що підписавши заяву та довідку, які є складовими частинами кредитного договору, позичальник відповідно до статей 3, 627 ЦК України добровільно погодилася на такі умови кредитного договору та взяла на себе відповідні зобов`язання.

Отже, сторонами при укладенні кредитного договору були досягнути усі істотні умови договору.

Крім того, позивач зазначає, що відповідачка не оспорювала укладення кредитного договору, не довела відсутність заборгованості та не заперечувала проти наявності між сторонами кредитних зобов`язань.

Відзив на апеляційну скаргу відповідачем не подано.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга розглядається без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що 4 травня 2011р. ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, в якій погодилася, що заява разом із пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами, становить між нею та банком договір про надання банківських послуг. ОСОБА_1 зобов`язалася виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті Приватбанку www.privatbank.ua (с.с.9).

Також ОСОБА_1 у анкеті-заяві підтвердила, що згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які будуть надані їй у письмовому вигляді.

Крім того, 4 травня 2011 року відповідачка підписала довідку про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна, 30 днів пільгового періоду".

Відповідно до наданої позивачем довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 , протягом 4 травня 2011 року - 22 липня 2011 року неодноразово змінено кредитний ліміт. В останнє кредитний ліміт змінено 22 липня 2011 року, який встановлено у розмірі 5 600грн.

Згідно довідки позивача на підставі укладеного з відповідачкою договору останній видано кредитну картку № НОМЕР_1 .

З виписки АТ КБ «ПриватБанк» за договором встановлено рух коштів на рахунку ОСОБА_1 , остання операція по картці - видача грошових коштів, датована 28 вересня 2011 року.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 31 липня 2021р. у відповідачки наявна заборгованість за кредитним договором, яка становить 29 597грн 23коп. та складається із заборгованості за кредитом у розмірі 5 593грн 11коп. та заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі 24 004грн 12коп.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що

позивачем не надано доказів погодження з відповідачкою всіх істотних умов кредитного договору, а відтак позивач має право тільки на повернення тієї суми, яка була отримана відповідачкою.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з таких підстав.

Рішення суду в частині задоволення позовних вимог не оскаржується, а відтак не є предметом апеляційного перегляду відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам рішення суду першої інстанції у повній мірі не відповідає.

Згідно частини 4 статті 203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Частиною 1 статті 207 ЦК України, редакція якої діяла на момент укладення договору, передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Отже, істотними умовами кредитного договору є розмір кредиту, розмір процентів, які повинен сплачувати позичальник за користування кредитом, та порядок повернення кредиту і сплати процентів.

Частиною 1 статті 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

4 травня 2011 року ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, в якій зазначила бажаний кредитний ліміт за платіжною карткою «Універсальна» у розмірі 300 грн.

Також 4 травня 2011 року відповідачкою була підписана довідка про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна, 30 днів пільгового періоду", згідно якої базова відсоткова ставка за користування кредитом складає 3% в місяць, яка нараховується на залишок заборгованості, розмір щомісячних платежів становить 7% від заборгованості, але не менше 50грн і повинен бути внесений до 25 числа місяця,

наступного за звітним. У довідці також визначені порядок нарахування та розмір пені, штрафів за невиконання зобов`язань (с.с.10).

Підписавши вказану анкету-заяву, яка є складовою частиною кредитного договору, та довідку, ОСОБА_1 відповідно до статей 3, 627 ЦК України добровільно погодилася на такі умови кредитного договору, взяла на себе відповідні зобов`язання, тобто сторони погодили всі істотні умови кредитного договору, а відтак суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про ненадання позивачем належних доказів у підтвердження погодження з відповідачем істотних умов договору.

За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений договором строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Частиною другою статті 1050 ЦК України визначено, що у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою позикодавцю в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Згідно із частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише в межах погодженого сторонами строку кредитування.

Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Такі правові висновки узгоджуються з позицією Великої палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 28 березня 2018 року у справі 444/9519/12.

Відповідно до п. 1.1.1.50. Умов та правил надання банківських послуг мінімальний обов`язків платіж - це розмір боргових зобов`язань клієнта, який щомісячно підлягає оплаті клієнтом протягом строку дії картки.

Отже, строк спливу дії картки є кінцевим строком дії кредитного договору.

Згідно наданої позивачем довідки відповідачці видана кредитна картка терміном дії з 4 травня 2011 року по січень 2015 року.

Виходячи з вищевикладеного, відповідачка зобов`язана була повернути кредитні кошти та сплачувати проценти за користування кредитними коштами до 31 січня 2015 року, а відтак позивач має право отримати проценти, нараховані до вказаної дати.

Нарахування банком процентів до 31 липня 2021 року суперечить умовам договору, укладеного з відповідачкою, вищезазначеним нормам матеріального права та правовим висновкам Великої Палати Верховного Суду.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Такі дані встановлюються, зокрема, письмовими доказами, якими є документи, що

містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (частина перша статті 95 ЦПК України).

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що обов`язок доведення обставин, на які зроблено посилання як на підставу заявлених вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, покладається на учасників справи, у тому числі і на позивача. Обставини мають бути підтверджені належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами (ст.77-80 ЦПК України).

Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором (постанова Верховного суду у справі № 200/5647/18).

Позивачем суду першої інстанції надана виписка з карткового рахунку ОСОБА_1 , з якої вбачається, що 4 травня 2011 року банк встановив позичальнику кредитний ліміт у сумі 300грн, і з 24 травня 2011 року позичальник почала користуватися кредитними коштами. З виписки з карткового рахунку вбачається, що ОСОБА_1 користувалася кредитними коштами та погашала кредитну заборгованість до 28 вересня 2011 року.

Таким чином, надана банком виписка з карткового рахунку позичальника, якій суд повинен був дати оцінку у сукупності з іншими наявними у справі доказами, підтверджує обставини видачі кредиту та його розміру, а також заборгованість по кредиту, розмір якої відображено у детальному розрахунку та не спростовано будь-яким контррозрахунком відповідача.

З розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 31 січня 2015 року заборгованість про процентами становить 10 540,89грн.

З виписки по картковому рахунку ОСОБА_1 вбачається, що після 31 січня 2015 року позивачем на погашення заборгованості по відсоткам списано з інших карток відповідачки 4 477,32грн, що є неправомірним, тому колегія суддів вважає, що з відповідачки підлягає стягненню заборгованість за процентами у сумі 6 063грн 57коп. (10540,89-4477,32).

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне

застосування норм матеріального права.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при вирішенні позовних вимог про стягнення заборгованості за процентами неповно з`ясовані обставини справи, не оцінені надані позивачем докази, неправильно застосовані норми матеріального права, тому рішення суду в частині відмови у стягненні процентів за користування кредитом підлягає скасуванню, з ухваленням в цій частині нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи часткове задоволення апеляційної скарги, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір за подання апеляційної скарги пропорційно задоволених вимог (25,26%).

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк "Приватбанк" задовольнити частково.

Заочне рішення Подільського районного суду міста Києва від 7 жовтня 2021 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення процентів скасувати, ухваливши в цій частині нове судове рішення про часткове задоволення цих позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , яка проживає у АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк", ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 14360570, яке знаходиться у м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, заборгованість по відсоткам за користування кредитом у розмірі 6 063грн 57коп. та судовий збір у сумі 860грн 10коп, а всього 6 923грн 67коп.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, зазначених у п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач І.М. Рейнарт

Судді Г.М. Кирилюк

Т.А. Семенюк