Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.05.2022 Справа №607/5267/22

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Сташків Н.М.,

за участі секретаря судового засідання Романів В.В.,

у відсутності сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 пред`явила до суду позов до відповідача ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням, шляхом визнання його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 . Обґрунтовує позов тим, що вона є власником вказаної квартири, у якій зареєстрований ОСОБА_2 . Відповідач у даній квартирі не проживає, його речі і майно у ній відсутні, він не здійснює оплату за комунальні чи інші послуги, що свідчить про те, що він втратив право на користування цим житловим приміщенням. Факт відсутності ОСОБА_2 у даному житловому приміщенні підтверджується актом, виданим ПП «Люкс». Окрім того, відповідач, ймовірно, користується послугами позики грошових коштів у різних установах та вказує своє місце реєстрації, внаслідок чого зазначені установи телефонують позивачу з різного роду погрозами, тому вона змушена була звернутись до Тернопільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області. З цих підстав позивач просила визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування зазначеною квартирою.

Ухвалою від 02 травня 2022 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання 30 травня 2022 року о 15 годині 15 хвилин.

30 травня 2022 року від представника позивача надійшла заява, у якій він просив проводити розгляд справи за його та позивача відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити позов.

30 травня 2022 року від відповідача ОСОБА_2 надійшла заява, згідно з якою позовні вимоги він визнав у повному обсязі, вказав, що він фактично більше двох років не проживає за адресою своєї реєстрації, з власної волі, жодних перешкод у проживанні йому не чинили. Також у вказаній заяві просив проводити розгляд справи за його відсутності.

За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 3 ст. 211 ЦПК України розгляд справи слід здійснити за відсутності учасників справи на підставі наявних у суду матеріалів, оскільки сторони заявили клопотання про розгляд справи за їх відсутності.

Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини:

Як убачається з договору дарування квартири від 07 серпня 1998 року, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського і районного нотаріального округу Мартюк Л.О., зареєстрованим в реєстрі за №6565, ОСОБА_3 подарував ОСОБА_1 в дар належну ОСОБА_3 трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 64,50 кв.м., жилою 39,60 кв.м.

Відповідно до реєстраційного посвідчення, виданого 25 травня 2001 року начальником Тернопільського міського бюро технічної інвентаризації О.В. Гнатюком, квартира АДРЕСА_1 зареєстрована на праві приватної власності за ОСОБА_1 на підставі договору дарування квартири, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського і районного нотаріального округу Мартюк Л.О. №6565 від 07 серпня 1998 року, про що записано в реєстрову книгу за №67.

29 травня 2001 року Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації ОСОБА_1 видано технічний паспорт на зазначену квартиру.

З будинкової книги для прописки громадян, що мешкають в будинку АДРЕСА_2 -бічна вбачається, що у вказаній квартирі зареєстровані ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 . При цьому, як слідує з вказаної будинкової книги ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 зняті з реєстрації місця проживання.

Також, відповідно до паспорта серії НОМЕР_1 , виданого Тернопільським МВ УМВС України у Тернопільській області 09 листопада 2006 року, ОСОБА_2 зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 .

Як убачається з акту обстеження житлових умов про фактичне проживання (або відсутність зареєстрованих осіб) по АДРЕСА_2 від 14 лютого 2022 року, комісією в складі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 було перевірено факт проживання ОСОБА_2 за вказаною адресою. Під час обстеження встановлено, що ОСОБА_2 зареєстрований, але не проживає у квартирі АДРЕСА_1 , що також засвідчили свідки.

Відповідно до поданої відповідачем заяви про визнання позову, він не проживає у зазначеній квартирі більше двох років.

Згідно з заявою про вчинене кримінальне правопорушення від 20 січня 2022 року, ОСОБА_1 зверталась до Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області за фактом здійснення відносно неї телефонних дзвінків різних фінансових установ, які вимагають у неї грошові кошти.

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 лютого 2022 року зобов`язано уповноважену службову особу Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області виконати вимоги ст. 214 КПК України та внести відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_1 від 20 січня 2022 року.

До правовідносин, які виникли між сторонами, суд застосовує такі норми права:

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (стаття 41 Конституції України та частина перша стаття 321 Цивільного кодексу України).

Згідно з положеннями частини 1 статті 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до роз`яснень, даних в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», зі змінами та доповненнями, у справах про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені законом строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, з особами, що потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Так, судом установлено, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 є сином позивача, зареєстрований у зазначеній квартирі, але з більше двох років у ній не проживає, про що він сам вказав у заяві про визнання позову, зазначивши, що жодних перешкод у проживанні за вказаною адресою йому ніхто не чинить.

За вказаних обставин судом установлено, що відповідач ОСОБА_2 відсутній у квартирі АДРЕСА_1 понад один рік без поважних на це причин, тому відповідно до ст. 405 ЦК України втратив право на користування цим житловим приміщенням.

З цих підстав позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення шляхом визнання відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування жилим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 .

Також, у зв`язку з задоволенням позову та визнанням цього позову відповідачем у повному обсязі, відповідно до вимог статті 141 та ч. 1 ст. 142 ЦПК України, з відповідача ОСОБА_2 в користь позивача ОСОБА_1 слід стягнути 496,20 грн. судового збору, а 50% судового збору (496,20 гривень) сплаченого ОСОБА_1 при поданні до суду позовної заяви, позивачу слід повернути з державного бюджету.

На підставі наведеного, керуючись ст. 2, 4, 12, 13, 76-81, 258-259, 263-265, 268, 273, 352, 354-355, п.п. 15.5 п. 15 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 496,20 гривень понесеного судового збору.

Повернути ОСОБА_1 496,20 грн. сплаченого судового збору з державного бюджету.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , місце фактичного проживання: АДРЕСА_3 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

СуддяН. М. Сташків