пр. № 2/336/2169/2022
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 жовтня 2022 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Щасливої О.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Факторінгс», треті особи - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Коцинян Меружан Оганесович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

28 грудня 2021 року позивач звернулася до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Факторінгс» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

В позові зазначає, що 23 червня 2021 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. вчинив виконавчий напис № 218684 про стягнення з позивача на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Факторінгс» заборгованості в сумі 94 120 грн. 37 коп. за кредитним договором № 06/2006/0139 Фка від 28.04.2006 року, укладеним між товариством «Комерційний банк «Надра» і позивачем. Про наявність виконавчого напису про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором позивач дізнався із листа приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області.

Позивач вважає, що виконавчий напис вчинено з грубим порушенням вимог законодавства, а тому він не підлягає виконанню, з таких підстав.

В порушення статті 88 Закону України «Про нотаріат», відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи, що підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, оспорюваний напис вчинений у відсутність документів, що підтверджують безспірність заборгованості, на користь чого свідчить той факт, що з нього на підставі рішення суду від 10.04.2012 року, яке набрало законної сили, з нього стягнуто на користь первісного кредитора заборгованість за вказаним договором, розмір якої становить 64 999 грн. 92 коп., тоді як позивачем було отримано лише 29 740 грн. кредитних коштів.

Відповідачем не дотриманий порядок досудового врегулювання спору, який зводиться до обов`язкового направлення боржнику письмової вимоги про усунення порушень за договором кредитування, свідченням чого є неотримання нею цієї вимоги та необізнаність про наявність виконавчого напису аж до моменту, коли вона дізналася про відкрите виконавче провадження.

В порушення статті 88 Закону України «Про нотаріат», відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи, що підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, вимога банку пред`явлена за спливом вказаного строку, оскільки строк дії договору кредитування простирався до 19 квітня 2011 року, тому виконавчий напис не підлягає виконанню і з цих підстав.

В порушення п. 2.3. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України письмова вимога про усунення порушень позивачеві не направлялась.

Всі означені обставини свідчать про відсутність у відповідача підстав для звернення до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису

За вказаних обставин фінансовій установі належало б діяти у відповідності до договору між сторонами, відповідно до якого спори та суперечки між сторонами за договором передаються на розгляд суду в порядку, передбаченому чинним законодавством України.

У зв`язку з викладеним позивач просить про визнання виконавчого напису нотаріуса № 218684 від 23.06.2021 року року таким, що не підлягає виконанню.

Судові витрати, які складаються з судового збору в сумі 908 грн. за подання позову та 454 грн. за подання заяви про забезпечення позову, а також інші процесуальні витрати, просить покласти на відповідача.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Щасливої В.П. від 29.01.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

В цей же день застосовано захід забезпечення позову у вигляді зупинення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса № 218684 від 23.06.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Коциняном М.О.

Ухвалою суду від 01.09.2022 року до участі в справі в якості третьої особи залучено правонаступника відповідача товариство із обмеженою відповідальністю «Скай Джет».

В судове засідання позивач не з`явився, його представник надала суду письмове звернення, яке містить прохання про задоволення позову і вирішення справи без її участі, а також згоду на ухвалення рішення при заочному розгляді справи.

Наведені обставини в силу ст. ст. 211, 223 ЦПК України є підставою для проведення судового розгляду у відсутність позивача і його представника.

Представник відповідача, належним чином повідомленого про дату, час та місце вирішення справи, до суду не з`явився, відзиву на позов, клопотання про відкладення судового розгляду або вирішення справи у його відсутність суду не надав.

За згаданих обставин зі згоди представника позивача, висловленої у її письмовій заяві, суд у відповідності до ст. 280 ЦПК України ухвалює про вирішення спору при заочному розгляді.

Треті особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу, приватний виконавець, представник третьої особи юридичної особи, належним чином повідомлені про дату, час та місце вирішення справи, до суду не з`явились, пояснень на позов, клопотань про відкладення судового розгляду або про його проведення без їхньої участі суду не надали.

Вказані обставини у відповідності до ст. 223 ЦПК України є підставою для розгляду справи у відсутність означених учасників справи.

З`ясувавши обставини справи і перевіривши їх наданими позивачем доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких міркувань.

Судом встановлено, що 28 квітня 2006 року між відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» і позивачем було укладено договір кредитування № 004-07555-210813, за яким позичальник отримав кредит в сумі 29 740 грн. (а. с. 9).

23 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. вчинений виконавчий напис про стягнення з позивача на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Факторінгс» заборгованості за кредитним договором № 2 06/2006/0139 Фка від 28.04.2006 року, укладеним між товариством «Комерційний банк «Надра» і позивачем, право вимоги за яким відступлено новому кредитору - товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Факторінгс» на підставі договору про відступлення права вимоги № GL3N315356 від 08.05.2020 року, в сумі 94120 грн. 37 коп., з яких прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 68701 грн., прострочена заборгованість по відсоткам обчислюється сумою в 25419 грн. 37 коп. (а. с. 12).

Право нотаріусів вчиняти виконавчі написи внормовано статтями 87, 88 Закону України «Про нотаріат», відповідно до яких для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Перелік таких документів встановлений Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 від 29.06.1999 року, згідно з яким для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних правовідносин, подаються:

а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів).

І хоча постановою Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 662 від 26.11.2014 року у вказаний «Порядок…» внесено зміни в частині посилання на те, що для стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, нотаріусу надається, зокрема, оригінал кредитного договору, проте Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року, яка набрала законної сили, ці зміни визнані незаконними, що означає необхідність застосування постанови Кабінету Міністрів України Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29.06.1999 року, в якій зазначено, що для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних правовідносин, подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів).

Так як договір між позивачем та первісним кредитором нотаріально не посвідчувався, вчинення на ньому виконавчого напису є таким, що суперечить вимогам закону.

Означений висновок наявний в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2021 року в справі № 910/10374/17, у відповідності до якого кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку, і цей висновок у відповідності до ст. 263 ЦПК України враховує суд при розв`язанні подібних правовідносин.

З наведених судом норм Закону України «Про нотаріат» (ст. ст. 87, 88 Закону) витікає, що лише безспірна заборгованість може стати підставою для вчинення виконавчого напису нотаріуса.

Семантика прикметника «безспірна» означає, що така заборгованість є прийнятною для сторін, жодною з яких вона не оспорюється.

Між тим твердження позивача полягають в тому, що він оспорює розмір заборгованості, наявності якої не визнає.

Про те, що заборгованість позивача не є безспірною, свідчить відсутність інформації у боржника про відступлення права вимоги кредитором у правовідносинах наступним кредиторам, яке (відступлення) характеризується необхідністю дотримання встановленої законом процедури.

Зокрема, новий кредитор отримує права первісного кредитора в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав (ст. 514 ЦК України).

Ризик настання несприятливих для нового кредитора наслідків у разі неповідомлення боржнику у письмовому вигляді про заміну кредитора встановлений статтею 516 ЦК України.

Право боржника не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні внормовано статтею 517 ЦК України.

Право боржника висунути проти вимоги нового кредитора заперечення, якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, внормовано статтею 518 ЦК України.

Між тим судом встановлено, що право вимоги за кредитним договором, укладеним з первісним кредитором, передано наступному кредитору, а саме: відповідачу.

За вказаних обставин суд не вправі констатувати безспірність заборгованості за кредитним договором, у виконання зобов`язань за яким вчинений оспорюваний виконавчий напис, як однієї з передумов для звернення до нотаріуса для отримання виконавчого напису.

На користь того, що заборгованість не є безспірною, свідчить також і наявність рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10.04.2012 року, яке набрало сили закону, про стягнення з відповідача на користь фінансової установи за вказаним договором в сумі 55584 грн. 90 коп., з яких заборгованість за кредитом обчислюється сумою в 18700 грн. 58 коп., заборгованість за відсотками складає 9270 грн. 78 коп., пеня становить 18928 грн. 04 коп., штраф 2974 грн., інфляційні витрати 2880 грн. 49 коп. (а. с. 9-10).

Стягнення заборгованості за кредитом на підставі виконавчого напису в сумі 68701 грн. на тлі того, що сума кредиту становила лише 29740 грн., є таким, що не свідчить на користь безспірності заборгованості.

З тих самих міркувань виходить суд, приймаючи до уваги необхідність припинення нарахування відсотків за спливом строку дії кредитного договору та констатуючи, що вони продовжували нараховуватись та збільшились на день звернення відповідача до приватного нотаріуса до 25419 грн. 37 коп.

Доказів про те, що строк дії договору між позивачем та фінансовою установою був продовжений, суду не надано.

Як випливає із змісту правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 20.05.2015 року у справі № 6-0158цс15, можна говорити про правильність вчиненої нотаріальної дії у вчиненні виконавчого напису лише за умов, що 1) нотаріусу надані всі необхідні документи, визначені Переліком, що підтверджують безспірність заборгованості; 2) за наявності доказів належного направлення відповідачем письмової вимоги про усунення порушень; та 3) наявності доказів належного отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень.

Вирішуючи позов на користь позивача, суд погоджується і з його твердженнями про відсутність доказів про дотримання відповідачем порядку досудового врегулювання спору, а саме: ненаправлення боржнику письмової вимоги про усунення порушень.

Згаданою статтею 88 Закону України «Про нотаріат» внормовано право вчинення виконавчого напису лише за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Як встановлено судом, договір між позивачем та первісним кредитором укладений 28 квітня 2006 року, а строк його дії простирається до 19 квітня 2011 року (а. с. 9).

Наведене означає, що у первісного кредитора спливла давність звернення до позичальника з відповідними вимогами ще до укладення договору про відступлення права вимоги, а саме 19 квітня 2014 року (19 квітня 2011 року як кінцевий термін виконання зобов`язань за договором + три роки давності).

Доказів про те, що строк дії договору був продовжений, а останній кредитор не пропустив строк пред`явлення вимоги про видачу виконавчого напису, суду не надано, тому виконавчий напис не підлягає виконанню і з цих підстав.

Таким чином, суд доходить висновку, що сукупності умов, які свідчили б про правильність здійснення виконавчого напису, фінансовою установою дотримано не було, що є підставою для ухвалення рішення на користь позовних вимог. Судовий збір у відповідності до правил цивільного процесуального законодавства підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Вирішуючи вимогу про покладення на відповідача витрат з отримання професійної правничої допомоги, суд виходить з такого.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг, акти виконаних або отриманих послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

До складу витрат включаються лише фактично сплачені стороною або її представником (а не будь-ким) витрати, та їх сплата повинна бути підтверджена відповідними фінансовими документами.

Суд має вирішити питання про відшкодування стороні, на користь якої відбулося рішення, витрат на послуги адвоката, керуючись принципами справедливості, співмірності та верховенства права.

Верховний Суд у своїй постанові від 03 травня 2018 року в справі №372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України може зумовити зменшення судом розміру витрат на правничу допомогу за клопотанням іншої сторони (ч. 5 ст. 137 ЦПК України).

Означеного клопотання представником відповідача подано не було, що означає необхідність вирішення вимоги про відшкодування судових витрат на підставі наданих позивачем фактичних даних.

Представником позивача до позовної заяви додано копії договору про надання правової допомоги від 22.12.2021 року, а також квитанції про сплату 3500 грн. за складення та подання позову до суду, а також про сплату 2000 грн. за участь в судових засіданнях.

Вирішуючи вимогу про покладення на відповідача судових витрат, суд вважає, що присудженню позивачу з відповідача підлягає сума в 3500 грн., що становить вартість допомоги, пов`язаної з підготовкою та подачею до суду позовної заяви та заяви про забезпечення позову, оскільки у відповідності до вимог 4 ст. 137 ЦПК України вони є співмірними складності справи та виконаних адвокатом робіт; часу, витраченому адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Такою, що не підлягає є вимога про відшкодування витрат на участь адвоката в судових засіданнях, оскільки засідання в справі не проводилися, а представником в порядку ст. 211 ЦПК України було подано заяву про вирішення спору у її відсутність.

Не підлягають задоволенню і вимоги про стягнення витрат на оплату банківського збору, оскільки ці витрати не відносяться до судових витрат в розумінні ст. 133 ЦПК України, а також понесені позивачем втрати заробітної плати за час звернення з юридичною допомогою, оскільки: по-перше, вони не зазначені в статті 133 ЦПК України як судові витрати; по-друге, суду не надано жодних фактичних даних про отримання позивачем відпусток без збереження заробітної плати, необхідних для звернення за правничою допомогою.

Судовий збір у відповідності до правил цивільного процесуального законодавства підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 15, 16 ЦК України, Законом України «Про нотаріат», ст. ст. 2, 4, 5, 12, 13, 77-81, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Факторінгс», , м. Дніпро, вул. Крутогірний узвіз, 15-А, задовольнити частково.

Визнати виконавчий напис від 23 червня 2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, зареєстрований в реєстрі за номером 218684, про стягнення з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Факторінгс» заборгованості у розмірі 94 170 грн. 37 коп. за кредитним договором № 06/2006/0139 Фка від 28.04.2006 року, укладеним між відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» і ОСОБА_1 , таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Факторінгс» на користь ОСОБА_1 1362 грн. судового збору, 3500 грн. витрат з отримання професійної правничої допомоги.

Решту вимог про стягнення судових витрат залишити без задоволення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Щаслива