Справа № 673/1192/21
Провадження № 2/673/97/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2022 р. м. Деражня

Деражнянський районний суд

Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Ягодіної Т.В.

за участю секретаря судового засідання- Ставнічук Р.М.,

позивача- ОСОБА_1 ,

відповідача- ОСОБА_2 ,

представників - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5

розглянувши у судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в м. Деражня цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, визначення порядку участі у її вихованні.

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2021 року позивач звернулася до суду з позовом в якому просила: зобов`язати відповідача усунути перешкоди у спілкуванні з дитиною ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; встановити наступний порядок участі у його вихованні: щоденно у перервах між шкільними заняттями, без відриву від навчання та з 14 до 16год.; кожні шкільні канікули не менше половини їх тривалості для відпочинку та оздоровлення дитини на території України; у святкові дні та день народження сина з 14год. до 18год.; забирати сина з місця його проживання АДРЕСА_1 кожну першу та другу в місяці п`ятницю та суботу з 14год. п`ятниці до 18год. суботи до місця фактичного проживання у АДРЕСА_2 без обмеження місця прогулянок та з можливістю поїздки до родичів.

На підтримання заявлених позовних вимог позивач зазначила, що вони з відповідачем проживали спільно без реєстрації шлюбу в період з 2012 по 2016р.р. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син - ОСОБА_6 та ІНФОРМАЦІЯ_3 дочка ОСОБА_8 . Після припинення стосунків, вона з дочкою переїхали проживати у АДРЕСА_1, а син ОСОБА_6 , за спільною домовленістю залишився проживати із відповідачем у с. Радівці та на вихідні приїздив до неї. Починаючи з травня 2019 року відповідач в різний спосіб чинить перешкоди у вихованні сина ОСОБА_6 та не виконує рішення органу опіки та піклування від 13.12.2019 року, яким визначено способи участі позивача у вихованні дитини. Позивач посилалася на бажання виконувати свій материнський обов`язок в повній мірі, виховувати свого сина, спілкуватись з ним, створювати умови для розвитку, проявляти любов, бажає брати дитину до себе до дому, де зростають її рідні сестри та брат.

Ухвалою судді від 18.10.2021 року відкрито провадження у даній справі із призначенням її до розгляду в порядку загального позовного провадження, надано відповідачу право подати відзив на позов.

В листопаді 2021 року відповідач подав відзив на позов згідно якого позовні вимоги не визнав. Вказав, що жодним чином не створює перешкод позивачці у вихованні сина. Остання, починаючи з 2019 року віддалилась від сина, не приймає участі у його вихованні, не цікавиться його життям та навчанням. Вважає, звернення до суду з означеним позовом фіктивним, оскільки позивачка втратила інтерес до дитини. Рішення органу опіки та піклування з приводу участі ОСОБА_1 у вихованні дитини, також на думку відповідача, є формальним, оскільки позивач ініціювала розгляд такого в період судового провадження за його позовом про позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав щодо сина ОСОБА_6 . Вказує, що син не сприймає ОСОБА_1 як рідну людину, наразі не бажає мати з нею зустрічі, а тому просить враховувати ставлення дитини при вирішенні спору.

В травні 2022 року від позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву згідно якої остання підтримала позовні вимоги та вказала на безпідставність тверджень відповідача про відсутність з її сторони ініціативи у вихованні та спілкуванні із сином. При цьому, вказує на однобічність та неповноту висновку спеціаліста від 25.11.2021 року, який був наданий відповідачем.

Ухвалою суду від 27.05.2022 року зобов`язано орган опіки та піклування Вовковинецької селищної ради Хмельницького району Хмельницької області підготувати та подати суду письмовий висновок щодо розв`язання спору.

В липні 2022 року від ОСОБА_2 надійшли заперечення на відповідь на відзив ОСОБА_1 , згідно яких останній просить врахувати, що з часу звернення до суду із позовом, остання до сина не навідувалась, не телефонувала та в інший спосіб не цікавилась його життям, а тому жодних перешкод у вихованні дитини з його сторони не створюється.

Протокольною ухвалою суду від 06.12.2022 року повторно зобов`язано орган опіки та піклування Вовковинецької селищної ради Хмельницького району Хмельницької області підготувати та надати суду письмовий висновок щодо розв`язання спору.

В судовому засіданні позивач та його представник вимоги позову підтримали в повному обсязі. Позивач вказувала, що після фактичного припинення відносин із відповідачем, старша дитина - ОСОБА_6 проживає з відповідачем, а на вихідних із нею та молодшою дочкою. Після того, як вона створила іншу сім`ю, відповідач не дає змоги бачитись з дитиною. Як відповідач так і його батьки, перешкоджають зустрічам. Після того як приїздила за місцем проживання відповідача з метою побачитись із сином, відповідач та його батьки поводились агресивно, вчиняли скандали та позбавляли можливості побачити дитину. Пояснила, що близько двох років не має змоги бачити сина, оскільки після притягнення її до адміністративної відповідальності, припинила навідуватися за місцем навчання дитини, а після звернення до суду, відповідач заперечував проти їх зустрічей, обґрунтовуючи це необхідністю отримання рішення суду. При цьому, також підтвердила, що між нею та сином відсутній стійкий зв`язок, оскільки відповідач та його батьки протягом тривалого часу налаштовують дитину проти матері. Також, по приїзду її за місцем навчання дитини, вчителі одразу повідомляли відповідача або його батьків, які забирали сина додому, чим позбавляли можливості спілкуватися та підтримувати нормальні родинні відносини. Бажає відновити відносини із сином ОСОБА_6 та підтримує заявлені нею способи участі у його вихованні.

Сторона відповідача в суді позовні вимоги не визнала, посилаючись на аргументи викладені у відзиві на позов. При цьому відповідач пояснив, що перешкоди позивачу у вихованні спільного сина ОСОБА_6 з його боку відсутні. Позивач тривалий час не цікавиться життям дитини, не сплачує аліментів на її утримання. В свою чергу дитина не сприймає позивачку як матір та не виявляє бажання бачитись із нею. Всі материнські обов`язки по відношенню до дитини виконує бабуся ОСОБА_9 .

Представник органу опіки та піклування Вовковинецької селищної ради Хмельницької області в судовому засіданні вказувала на доцільність звернення позивачки до психолога за отриманням консультацій щодо встановлення контакту з дитиною та відновлення з ним спілкування, лише після цього буде можливість у матері проводити час із дитиною за місцем свого проживання із подальшою її ночівлею.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог з огляду на наступні встановлені обставини.

Так судом встановлено, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах, під час яких народився син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочка ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Батьком обох дітей є ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвами про народження дітей (а.с.7-8) та рішенням Деражнянського районного суду Хмельницької області від 27.01.2021 року, яке набрало чинності 01.03.2021 року (а.с.15-16) .

Після припинення фактичних відносин, син ОСОБА_6 залишився проживати із батьком ОСОБА_2 , а дочка ОСОБА_8 із матір`ю ОСОБА_1 .

В силу судового наказу Деражнянського районного суду Хмельницької області від 22.05.2019 року з ОСОБА_12 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 стягуються аліменти в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 08.05.2019 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.28).

Згідно висновку органу опіки та піклування Деражнянської районної державної адміністрації Хмельницької області від 13.12.2019 року з огляду на наявність перешкод у зустрічах та спілкуванні з дитиною, для ОСОБА_1 , визначено наступний графік - за попередньою домовленістю з батьком з 16год. п`ятниці по 12год. неділі щотижня за місцем фактичного проживання матері за адресою АДРЕСА_2 без обмеження місця прогулянок та відпочинку (а.с.9).

Відповідно до рішення Деражнянського районного суду Хмельницької області від 03.07.2020 року визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з його батьком ОСОБА_2 .

В позові ОСОБА_2 до ОСОБА_12 про позбавлення батьківських прав відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_12 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини ОСОБА_6 з матір`ю залишено без задоволення (а.с.17-22).

26.03.2021 року позивачка зареєструвала шлюб із ОСОБА_13 , після чого мала місце зміна її прізвище із « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 » (а.с.4).

ОСОБА_1 являється зареєстрованою по АДРЕСА_2 та до складу її сім`ї входять чоловік - ОСОБА_13 та діти ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2. та ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_4.(а.с.5,14).

Згідно акту обстеження житлово-побутових умов від 17.09.2021 року, затвердженого начальником служби у справах дітей Вовковинецької селищної ради від 17.09.2021 року за вказаною адресою створені належні умови для проживання дітей (а.с.6).

ОСОБА_2 зареєстрований по АДРЕСА_1 та до складу його сім`ї входять син ОСОБА_6 та батьки ОСОБА_18 та ОСОБА_9 (а.с.50-51).

Малолітній ОСОБА_6 являється учнем Радовецького НВК «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів -заклад дошкільної освіти (ясла-садок)» (а.с.68).

Згідно висновку органу опіки та піклування Вовковинецької селищної ради Хмельницької області, який затверджений рішенням виконкому вказаної ради від 20.07.2022 року №215 ОСОБА_1 рекомендовано встановити контакт та відновити спілкування із її малолітнім сином ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зустрічі проводити за попередньою домовленістю з батьком та за згодою дитини (а.с.143-144).

За висновком органу опіки та піклування Вовковинецької селищної ради Хмельницької області, який затверджений рішенням виконкому вказаної ради від 21.12.2022 року №288 ОСОБА_1 слід звернутися до психолога за отриманням консультацій щодо встановлення контакту з дитиною та відновлення з ним спілкування. Зустрічі матері і дитини проводити зі згоди останнього та у присутності батька. У випадку встановлення контакту з дитиною -встановити графік побачень у кожну першу та третю п`ятницю з 16год. до 16год. суботи; в день побачень мати зобов`язана особисто забрати дитину з місця проживання та передати після побачення (а.с.218-220).

Між батьками існує спір щодо способу участі матері у вихованні сина. Крім того, зі сторони ОСОБА_2 створюються перешкоди у реалізації позивачкою своїх прав та обов`язків щодо дитини.

При цьому, суд враховує, що відповідач, будучи обізнаним із висновком органу опіки та піклування Деражнянської РДА від 13.12.2019 року, яким встановлено графік зустрічей з дитиною з 16год. п`ятниці по 12год. неділі щотижня за місцем фактичного проживання матері, допустив відсутність дитини у навчальному закладі -20.12.2019 року та 07.02.2020 року, а 31.01.2020 року забрав дитину за 10хв. до закінчення уроків(а.с.10). Вказані дати мали бути початком побачень дитини з матір`ю, так як припадали на п`ятий день тижня - п`ятницю. Також, відповідач не підтвердив у суді поважність причин пропуску дитиною занять і таку ж необхідність дострокового припинення нею навчального процесу у вказані дні.

Крім того, у рішенні Деражнянського районного суду Хмельницької області від 03.07.2020 року, яке набрало законної сили 13.08.2020 року суд констатував, що ОСОБА_12 протягом усього часу окремого проживання від сина не втрачала інтересу до нього та в силу своїх можливостей намагалася та намагається підтримувати з ним родинні стосунки, проте з червня 2019 року батько ОСОБА_2 не сприяє у реалізації її прав та обов`язків по відношенню до дитини.

В силу ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановленні рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом

За таких обставин суд критично оцінює посилання сторони відповідача про відсутність перешкод з боку ОСОБА_2 у виконанні позивачкою материнських обов`язків відносно сина та приходить до висновку про обґрунтованість вимог позову в частині зобов`язання його не чинити перешкоди позивачці у вихованні сина ОСОБА_6 .

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

На рівні внутрішнього законодавства України принцип урахування найкращих інтересів дитини викладено у пункті 8 статті 7 СК України та у статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з положеннями яких регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів дитини.

У пункті 1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно з пунктом 3 статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Частиною першою статті 151 СК України визначено, що батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини, а стаття 153 цього Кодексу встановлює право матері, батька та дитини на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно статті 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї.

Частинами першою та другою статті 159 СК України передбачено, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Статтею 15 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини.

Під час розгляду судом вказаної справи був заслуханий малолітній ОСОБА_6 , який висловив негативне відношення до матері, що пов`язано із образами, обманом, негативними діями з її боку, а також підтвердив небажання спілкуватися та підтримувати відносини із матір`ю. При цьому, дитина також заперечувала наявність у нього молодшої сестри ОСОБА_8 та висловила небажання знайомитися із іншими сестрою та братом по материнській лінії. Разом з тим дитина підтвердила як матір три рази навідувалась за місцем його проживання з метою побачитись.

Таке ставлення дитини, також частково підтверджується висновком доцента кафедри психології та педагогіки Хмельницького національного університету ОСОБА_19 від 25.11.2021 року. Разом з тим, з огляду на вказаний висновок, невиконання своїх батьківських обов`язків ОСОБА_1 по відношенню до сина може проявитися на психолого-емоційному стані дитини в край негативно, але примусові зустрічі з біологічною матір`ю можуть створити психотравматичну ситуацію для дитини (а.с.72-81).

Зважаючи на встановлені обставини, суд враховує, що протягом тривалого часу позивачка, в силу різних причин, таких як створення відповідачем перешкод у побаченні з дитиною, народження нею іншої дитини, не підтримувала відносини із сином ОСОБА_6 , який проживає із відповідачем у іншому населеному пункті, що призвело до втрати у малолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 довіри та родинного зв`язку по відношенню до матері.

Враховується також, що згідно постанови Хмельницького апеляційного суду від 12.10.2020 року ОСОБА_1 була визнана винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності слугувало те, що 25.02.2020 року о 12год.10хв. ОСОБА_1 , перебуваючи в приміщенні Радовецької НВК умисно вчинила домашнє насильство в сім`ї психологічного характеру щодо свого сина ОСОБА_6 у вигляді шарпання за одяг, переслідувань, психологічного тиску, перешкоджала навчальному процесу дитини, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному та фізичному здоров`ю потерпілого.

Свої дії ОСОБА_1 пояснила тим, що мала намір того дня відвезти дитину на медичне обстеження, проте вчитель, дирекція школи, а в подальшому батьки ОСОБА_2 перешкоджали їй забрати дитину (а.с.64-66).

Вказані обставини позивачем не оспорюються.

В зв`язку із цим, в період з 19.03.2020 року по 19.08.2021 року малолітній ОСОБА_6 перебував на обліку дітей, які опинилися в складних життєвих обставинах (а.с.67).

Означена подія також ускладнила відносини між матір`ю та дитиною, та з урахуванням пояснень малолітнього ОСОБА_6 , і досі викликає у нього страх та тривогу, останній боїться бути відлученим від батька.

На даний час, з метою реалізації позивачем своїх прав та обов`язків по відношенню до дитини ОСОБА_6 першочерговим заходом є налагодження із дитиною психо-емоційного зв`язку, відновлення довіри, поваги та підтвердження значущості ролі матері в житті дитини, що також має відбуватися за сприяння ОСОБА_2 з яким проживає дитина.

Небажання наразі малолітнього ОСОБА_6 сприймати позивача як матір та бачитися із нею, враховуючи його вік, процес формування особистості, не може бути підставою для відмови в задоволенні позову в цілому.

Зважаючи на сукупність встановлених обставин, наразі суд вважає за доцільне визначити способи участі позивача у вихованні сина ОСОБА_6 наступним чином:

кожну другу та четверту суботу місяця з 10 год. до 17год. за місцем фактичного проживання дитини або у громадських місцях, закладах дозвілля або відпочинку без присутності батька ОСОБА_2 ;

-у святкові дні та день народження дитини з 14 години до 17 години за місцем фактичного проживання дитини або у громадських місцях, закладах дозвілля або відпочинку без присутності батька ОСОБА_2 .

Також, побачення та спілкування ОСОБА_1 та малолітнього ОСОБА_6 мають відбуватися з урахуванням бажання та стану здоров`я дитини, режиму дня та виховного процесу у навчальному закладі, часу навчальних занять і позашкільної освіти дитини.

Вказані способи участі у вихованні та розуміння ситуації, яка склалася сторонами по справі, на думку суду, будуть сприяти позивачу у поступовому налагодженні відносин із дитиною, що в даному випадку найбільш відповідає інтересам дитини.

При цьому суд, не вважає присутність відповідача під час таких зустрічей необхідною умовою, та зауважує, що така може впливати на бажання та поведінку дитини, з огляду на її прихильне ставлення до батька, який є авторитетною для нього особою та водночас протилежне ставлення до матері.

На етапі становлення відносин між матір`ю та дитиною, суд вважає не прийнятним визначати інші способи участі у вихованні дитини, про які вказувала ОСОБА_1 у позовній заяві.

Також, суд не вправі покладати обов`язок чи рекомендувати позивачу звернутися до психолога за отриманням консультацій щодо встановлення контакту з дитиною, як про це зазначено у висновку органу опіки та піклування від 21.12.2022 року, оскільки остання не позбавлена на свій розсуд визначати способи налагодження відносин із дитиною без завдання шкоди її інтересам.

У разі зміни обставин, з врахуванням яких суд визначив способи участі позивача у вихованні та спілкуванні з дитиною, сторони, враховуючи передусім інтереси дитини, можуть змінити вказані способи, а у разі недосягнення згоди звернутися за вирішенням спору до суду.

За приписами ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України від 8 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір».

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Позовна заява була подана до суду у жовтні 2021 року. Заявлялись 2 вимоги немайнового характеру.

За приписами п. п. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становила 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (908,00грн.).

Згідно абзацу 2 ч.3 ст.6 вказаного Закону у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Ухвалою судді Деражнянського районного суду Хмельницької області від 18.10.2021 року ОСОБА_1 відстрочено сплату судового збору в загальному розмірі 1816грн до ухвалення рішення у справі (а.с. 33-34).

Рішенням суду позов задоволено частково.

За таких обставин, судовий збір підлягає стягненню з сторін на користь держави, в розмірі 908грн. з кожного.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.11, 81, 82, 209, 259, 263-265 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги задоволити частково.

Зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у спілкуванні з дитиною ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визначити ОСОБА_1 такі способи участі у вихованні та спілкуванні з дитиною ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :

-кожну другу та четверту суботу місяця з 10 год. до 17год. за місцем фактичного проживання дитини або у громадських місцях, закладах дозвілля або відпочинку без присутності батька ОСОБА_2 ;

-у святкові дні та день народження дитини з 14 години до 17 години за місцем фактичного проживання дитини або у громадських місцях, закладах дозвілля або відпочинку без присутності батька ОСОБА_2 .

Побачення та спілкування ОСОБА_1 та малолітнього ОСОБА_6 мають відбуватися з урахуванням бажання та стану здоров`я дитини, режиму дня та виховного процесу у навчальному закладі, часу навчальних занять і позашкільної освіти дитини.

В решті вимог позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 908грн з кожного.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання

апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування сторін та інших учасників процесу:

- позивач - ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ;

- відповідач - ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Деражнянським РС УДМС України в Хмельницькій області 12

лютого 2015 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 ;

- третя особа:

Служба у справах дітей Вовковинецької селищної ради Хмельницького району Хмельницької області, місце знаходження вул. Миру,24 смт Вовковинці Хмельницького району Хмельницької області, .

Повне рішення складено 06.01.2023 року.

Суддя: Т. В. Ягодіна