30.12.2022 Єдиний унікальний № 371/1108/19
провадження № 2-п/371/6/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2022 року м. Миронівка

ЄУН 371/1108/19

Провадження № 2-п/371/6/22

Миронівський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді Капшук Л.О.,

за участі секретаря судових засідань Горкуші О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за заявою представника заявника ОСОБА_1 адвоката Бережної Ярослави Степанівни про перегляд заочного рішення,

В С Т А Н О В И В :

26 серпня 2022 представник ОСОБА_1 адвокат Бережна Ярослава Степанівна звернулася до суду з заявою про перегляд заочного рішення Миронівського районного суду Київської області від 7 грудня 2021 року, ухваленого у справі за позовом Акціонерного товариства «Банк Інвестицій та заощаджень» до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Укртеплобудіндустрія», Комунальне підприємство «Київжитлоспецексплуатація», про стягнення з поручителя заборгованості за гарантією.

Обґрунтовуючи вимоги заяви, представник відповідача ОСОБА_1 вказала, що про наявність судового рішення ОСОБА_1 дізналася 8 серпня 2022 року в приміщенні Миронівського районного суду Київської області, коли їй було вручене заочне рішення, яке проголошено за відсутності відповідача.

ОСОБА_1 не була обізнана про наявність вказаної цивільної справи у провадженні Миронівського районного суду Київської області. Вважає, що вона не була належним чином повідомлена про час та місце судового засідання, оскільки не отримувала поштових відправлень з суду. ОСОБА_1 фактично проживає за адресою: квартира під номером АДРЕСА_1 , проте поштові відправлення, які надходять на адресу місця реєстрації, перевіряє один раз на тиждень. Жодного поштового відправлення з Миронівського районного суду Київської області не отримувала.

Вказала, що поштове відправлення суду, про отримання якого свідчить наявне в матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення 29 лютого 2020 року поштового відправлення відповідачу (а.с. 80), було вручено не особисто відповідачу, а іншій особі за дорученням, хоча ОСОБА_1 ніяких доручень на отримання поштової кореспонденції не надавала. Підтвердженням цього факту є повідомлення АТ «Укрпошта».

Щодо позовних вимог зазначила, що ОСОБА_1 жодним чином не порушувала прав та інтересів позивача. Відповідач стверджує, що ніколи не була засновником, учасником чи директором ТОВ «Укртеплобудіндустрія», не укладала та не підписувала від імені вказаного товариства жодного документу, в тому числі договору поруки № 5338/19-ГВ-П від 25 березня 2019 року, на підставі якого мало місце стягнення за рішенням суду.

На даний час в провадженні Київської обласної прокуратури знаходиться кримінальне провадження № 000051 від 22 лютого 2021 року, порушене за частиною 3 статті 191 КК України, в якому ОСОБА_1 допитувалася як свідок щодо низки юридичних осіб, які начебто було засновано ОСОБА_1 . Також у останньої було відібрано зразки почерку та підпису для проведення експертизи.

Крім того, 29 грудня 2022 року від представника заявника надійшли письмові пояснення по справі, в яких вона вказала про наявність доказів, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Зокрема, для встановлення та підтвердження того, що ОСОБА_1 не підписувала договори, які надано у якості доказів у справі 371/1108/19 та ніколи не була ні учасником, ні директором ТОВ «Укртеплобудіндустрія», представником заявника 17 жовтня 2022 року до Київської обласної прокуратури подано заяву про вчинення злочину.

Вказала, що ОСОБА_1 вважала, що обставини незаконного використання її даних та підпису, схожого на її підпис, є предметом дослідження у кримінальному провадженні № 000051, в якому вона вже давала свідчення та надавала зразки підписів для проведення експертизи. Тільки з відповіді прокуратури на адвокатський запит їй стало відомо про те, що вона не є стороною у даному кримінальному провадженні. Після чого вона, у жовтні 2022 року, звернулася з заявою про вчинення злочину до Київської обласної прокуратури. На теперішній час ухвалою Печерського районного суду міста Києва уповноважених осіб Київської обласної прокуратури зобов?язано внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_1 від 17 жовтня 2022 року про вчинення кримінального правопорушення та розпочати досудове розслідування, про що проінформувати заявника. Проте, інформація щодо внесення відомостей в ЄРДР прокуратурою не надана, в тому числі на запит представника заявника.

Вказала, що на теперішній час законні права та інтереси ОСОБА_1 порушено, оскільки за виконавчим листом 371/1108/19 відкрито виконавче провадження, накладено арешт на кошти та майно ОСОБА_1 , внаслідок чого вона позбавлена можливості розпоряджатися власним майном.

Вважає, що заочне рішення суду підлягає скасуванню, оскільки відповідач не з?являлася в судове засідання та не повідомила про причини неявки, а також не подала відзиву на позовну заяву, з поважних причин. Справа підлягає перегляду, з урахуванням повідомлених обставин про наявність порушених кримінальних проваджень. Звернула увагу на той факт, що тільки скасувавши заочне рішення Миронівського районного суду та розглянувши справу в позовному провадженні з участю сторін, можливо прийняти законне та обґрунтоване рішення у справі та поновити порушені права сторін.

Посилаючись на ті обставини, що копію заочного рішення ОСОБА_1 отримала 08 серпня 2022 року, просила поновити строк для подання заяви про перегляд заочного рішення, скасувати прийняте заочне рішення та призначити справу до розгляду за участю сторін.

20 грудня 2022 року від представника АТ «Банк інвестицій та заощаджень» (позивача у справі) надійшли заперечення проти заяви про перегляд заочного рішення Миронівського районного суду Київської області від 7 грудня 2021 року, в яких вказано на необґрунтованість зазначеної заяви.

Заперечуючи проти доводів, наведених представником заявника в заяві про перегляд заочного рішення, представник позивача вказала, що предметом розгляду справи № 371/1108/19 є стягнення гарантійної суми з поручителя ОСОБА_1 , як солідарного боржника.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 29 січня 2020 року у справі № 910/11552/19 встановлено обов?язок принципала ТОВ «Укртеплобудіндустрія» відшкодувати АТ «Банк інвестицій та заощаджень» сплачену гарантійну суму за договором про надання банківської гарантії № 5338/19-ГВ від 25 березня 2019 року, за банківською гарантією № 5338/19-ГВ від 1 квітня 2019 року в розмірі 238533,92 грн.

Підписані ОСОБА_1 , як директором ТОВ «Укртеплобудіндустрія», договори гарантії та поруки, розміщені на офіційному сайті ОСОБА_2 під час тендеру, свідчать про її волевиявлення на участь у тендері, на укладення, як переможцем у тендері, відповідного договору підряду та отримання банківської гарантії в забезпечення виконання зобов?язань за укладеним договором. Вказані документи спростовують твердження ОСОБА_1 про те, що вона не була директором ТОВ «Укртеплобудіндустрія» та не укладала договорів від імені вказаного товариства.

Вказала, що саме по собі твердження про те, що ОСОБА_1 не є засновником та директором ТОВ «Укртеплобудіндустрія» та не підписувала договори не є належним та допустимим доказом зазначеного, в тому числі і тому, що відповідач, як поручитель, є зацікавленою особою у тому, щоб уникнути погашення заборгованості. ОСОБА_1 не надано доказів визнання недійсними вищезгаданих договорів гарантії та поруки, доказів скасування рішення Господарського суду міста Києва у справі № 910/11552/19, не надано обвинувальний вирок суду за наслідками розгляду кримінального провадження тощо.

Звернула увагу на те, що окрім іншого, ОСОБА_1 надавала до банку рішення учасника № 02/11/18 ТОВ «Укртеплобудіндустрія», код за , від 2 листопада 2018 року про призначення її на посаду директора, справжність підпису на якому засвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко О.Г.

Також зазначила, що відповідачем не доведено, що кримінальне провадження № 000051 впливає на ухвалене 7 грудня 2021 року судове рішення у справі 371/1108/19 та хоч якимось чином може вплинути на його обґрунтованість та законність.

Зі змісту заяви про перегляд заочного рішення та доданих до неї документів вбачається, що відповідачем не доведено законодавчо визначених підстав для скасування та перегляду ухваленого заочного рішення суду, не надано доказів та відомостей, які мають істотне значення для вирішення даної справи.

В судове засідання, призначене на 15 годину 30 грудня 2022 року, учасники справи не з`явились, про день, час та місце розгляду заяви повідомлені належно.

Відповідно до частини 1 статті 287 ЦПК України, заява про перегляд заочного рішення розглядається в судовому засіданні. Неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Зважаючи на вказані правила, неявка в судове засідання сторін, які належно повідомлені про розгляд заяви, не перешкоджає її розгляду. З урахуванням вказаного правила та зважаючи на наявність в матеріалах справи письмових пояснень представника заявника та письмових заперечень проти заяви про перегляд заочного рішення представника позивача ОСОБА_3 , суд вважає за можливе розглянути заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду за відсутності учасників справи.

Вирішуючи питання про поновлення пропущеного строку для звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до правил статті 284 ЦПК України, заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, встановив, що заочне рішення Миронівського районного суду Київської області від 7 грудня 2021 року, ухвалене у справі за позовом Акціонерного товариства «Банк Інвестицій та заощаджень» до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Укртеплобудіндустрія», Комунальне підприємство «Київжитлоспецексплуатація», про стягнення з поручителя заборгованості за гарантією, було направлене ОСОБА_1 7 грудня 2021 року за адресою зареєстрованого місця проживання: квартира під номером АДРЕСА_2 .

Поштове відправлення з вкладенням не вручене адресату та повернуте до суду 11 січня 2022 року. За даними довідки Ф.20, сформованої представником АТ «Укрпошта», причиною повернення вказаного вкладення зазначено закінчення терміну зберігання поштового відправлення.

Відповідно до даних довідки консультанта Миронівського районного суду Київської області Литвиненко С.О., вміст конверту на підставі заяви ОСОБА_1 від 8 серпня 2022 року про отримання копії рішення суду вилучено, копію рішення суду заявником отримано особисто 8 серпня 2022 року (а.с. 105).

Про отримання копії рішення Миронівського районного суду від 7 грудня 2021 року у справі 371/1108/19 саме 8 серпня 2022 року свідчить наявна в матеріалах справи розписка ОСОБА_1 (а.с. 116).

Згідно правил частини 3 статті 284 ЦПК України, відповідач, якому судове рішення не було вручено у день проголошення, мав право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд в разі, якби така заява була подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Відповідно до частини 1 статті 126 ЦПК України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Згідно правил частини 1 статті 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Правилами статті 284 ЦПК України встановлено можливість поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення.

Про рішення суду відповідачу у справі стало відомо з 8 серпня 2022 року, із заявою про перегляд заочного рішення відповідач звернулася 26 серпня 2022 року, тобто в межах строків, визначених статтею 284 ЦПК України.

З урахування наведених обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для поновлення заявнику строку на подання заяви про скасування заочного рішення суду у справі 371/1108/19.

Судом встановлено, що рішенням Миронівського районного суду Київської області від 7 грудня 2021 року, ухваленим у справі за позовом АТ «Банк Інвестицій та заощаджень» до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору: ТОВ «Укртеплобудіндустрія», КП «Київжитлоспецексплуатація», про стягнення з поручителя заборгованості за гарантією, повністю задоволено позов АТ «Банк Інвестицій та заощаджень», стягнуто з ОСОБА_1 223915,03 грн заборгованості за гарантією, 14618,89 грн пені та 3594 грн судового збору.

Представник заявника в заяві про перегляд заочного рішення стверджує, що ОСОБА_1 не була належним чином повідомлена про розгляд справи, не надала відзив на позовну заяву та не приймала участі у розгляді справи з поважних причин. Вказала, що ОСОБА_1 має зареєстроване місце проживання в селі Центральному, проте фактично проживає в місті Києві. Доручень на отримання поштової кореспонденції за зареєстрованою адресою місця проживання нікому не надавала.

На підтвердження вказаних обставин представник заявника надала довідку Центральненського старостинського округу № 1 від 23 вересня 2022 року про те, що ОСОБА_1 зареєстрована, але не проживає за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 148 зв.), відповідь з АТ «Укрпошта» № 2/26 від 25 серпня 2022 року, за даними якої, за повідомленням керівника поштового зв?язку Київ 08853, у 2020 та 2021 роках довіреність від ОСОБА_1 на отримання від її імені поштових відправлень не надавались (а.с.136).

За твердженням представника заявника, про стягнення коштів з неї за рішенням суду ОСОБА_1 дізналася після відкриття Миронівським відділом державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Київ) виконавчого провадження та отримання постанови від 7 червня 2022 року по ВП №69066645 про арешт коштів боржника (а.с. 137).

Відповідач стверджує, що ніколи не була засновником, учасником чи директором ТОВ «Укртеплобудіндустрія», не укладала та не підписувала від імені вказаного товариства жодного документу, в тому числі договору поруки № 5338/19-ГВ-П від 25 березня 2019 року, на підставі якого відбулося стягнення за рішенням суду. Вказала про наявність в провадженні Київської обласної прокуратури кримінального провадження № 000051 від 22 лютого 2021 року, порушеного за частиною 3 статті 191 КК України, в якому ОСОБА_1 допитувалася як свідок щодо низки юридичних осіб, які начебто було засновано ОСОБА_1 та у неї відбиралися зразки почерку та підпису для проведення експертизи.

На підтвердження вказаних обставин представником заявника надано копії наступних документів: заяви про вчинення кримінального правопорушення від 17 жовтня 2022 року (а.с. 147); повідомлення Київської обласної прокуратури № 24-1331 вих-22 від 2 листопада 2022 року про те, що за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 відомості в ЄРДР не вносилися за відсутності на те правових підстав (а.с. 157); ухвали Печерського районного суду міста Києва від 24 листопада 2022 року у справі № 757/32864/22, згідно з даними якої задоволено скаргу адвоката Бережної Я.С., уповноважених осіб Київської обласної прокуратури зобов?язано внести відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_1 від 17 жовтня 2022 року про вчинення кримінального правопорушення та розпочати досудове розслідування (а.с. 191-192); відповіді Київської обласної прокуратури № 24-1038 вих -22 від 30 серпня 2022 року, з якої вбачається, що ОСОБА_1 не є стороною кримінального провадження № 0000051 від 22 лютого 2021 року (а.с. 134).

Представником заявника заявлено клопотання про витребування в Київській обласній прокуратурі витягу із Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінального провадження № 0000051 від 22 лютого 2021 року.

Проте вказане клопотання відхиляється судом. Згідно з даними відповіді Київської обласної прокуратури № 24-1038 вих -22 від 30 серпня 2022 року, ОСОБА_1 не є стороною вказаного кримінального провадження. Представник ОСОБА_1 вказала, що вона має статус свідка у вказаному кримінальному провадженні. Крім того, дані витягу із Єдиного реєстру досудових розслідувань не містять доказової інформації щодо певних обставин. Оскільки до реєстру вноситься лише короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Судом досліджено надані представником АТ «Банк Інвестицій та заощаджень» копії документів, розміщених на офіційному сайті htt://prozorro.gov.ua, які надавалися ТОВ «Укртеплобудіндустрія» за підписом ОСОБА_1 для участі у тендері, зокрема, копію наказу № 03/11/18-К від 3 листопада 2018 року про те, що ОСОБА_1 приступає до виконання обов?язків директора товариства (а.с.179); довідку № 86 від 25 березня 2019 року, адресовану КП «Київжитлоспецексплуатація» (а.с. 179). Вказані документи містять підпис ОСОБА_1 та відбиток печатки товариства.

Також, судом досліджено надане представником позивача рішення учасника № 02/11/18 від 2 листопада 2018 року про призначення директором ТОВ «Укртеплобудіндустрія» ОСОБА_1 та реєстрацію змін до відомостей в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, в якому підпис ОСОБА_1 посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко О.Г. після встановлення особи підписанта та перевірки її дієздатності (а.с. 180).

Дослідивши письмові матеріали цивільної справи та додані до заяви про перегляд заочного рішення письмові докази, суд дійшов висновку, що заява про перегляд заочного рішення не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі статтею 284 ЦПК України, заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 287 ЦПК України, суд може своєю ухвалою за результатами розгляду заяви про перегляд заочного рішення скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Згідно положень частини 1 статті 288 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів розглянутої цивільної справи, ухвалою судді Миронівського районного суду Київської області від 19 лютого 2020 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

19 лютого 2020 року відповідачу копію ухвали про відкриття спрощеного провадження та копію позовної заяви з додатками направлено за зареєстрованим в установленому порядку місцем проживання.

Згідно даних рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 80), поштове відправлення вручене 29 лютого 2020 року особисто/за дорученням, про що в графі «розписка в одержанні» стоїть відповідний підпис. Справжність даних, внесених в рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, засвідчено підписом працівника поштового зв?язку.

Відповідно до частини 6 статті 128 ЦПК України, судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

На підставі пункту 4 частини 8 статті 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідно до пункту 4 Правил реєстрації місця проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 207 від 2 березня 2016 року, який був чинним на момент розгяляду справи № 371/1108/19 Миронівським районним судом Київської області, офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції ведеться за адресою зареєстрованого місця проживання з особою. Пунктом 12 вказаних Правил встановлено, що, особи, які не проживають за зареєстрованим місцем проживання більше одного місяця і які мають невиконані майнові зобов`язання, накладені в адміністративному порядку чи за судовим рішенням, або призиваються на строкову військову службу і не мають відстрочки, або беруть участь у судовому процесі в будь-якій якості, зобов`язані письмово повідомити відповідному органу реєстрації про своє місце перебування.

Враховуючи дані про належне повідомлення відповідача про розгляд справи, 7 грудня 2021 року справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження заочним провадженням у відсутності відповідача.

Відповідач не з`явилася в судове засідання, не повідомила про причини неявки та не реалізувала свої процесуальні права в ході судового розгляду справи.

Відповідно до частини 1 статті 288 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

На підставі частин 1, 2 статті 3 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Частиною 3 вказаної статті визначено основні засади (принципи) цивільного судочинства, якими є в тому числі, змагальність сторін, диспозитивність, пропорційність, обов?язковість судового рішення.

Вирішуючи питання про скасування заочного рішення, суд має брати до уваги інтереси не тільки відповідача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

Синтаксична конструкція статті 288 ЦПК України свідчить, що настання правового наслідку у виді скасування заочного рішення можливе за наявності сукупності визначених вказаною статтею обставин: 1) якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки та не подав відзив на позовну заяву з поважних причин; 2) докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Суд вважає, що зазначені представником заявника в заяві про перегляд заочного рішення суду обставини, а також надані представником заявника на їх підтвердження докази, не є достатніми та достовірними для висновків суду про їх істотне значення для правильного вирішення справи.

Так, відповідно до статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

За приписами статей 78, 79, 80 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд вважає, що надані представником заявника докази, якими вона обґрунтовує підстави для скасування заочного рішення суду, в сукупності не є належними, достовірними та достатніми для прийняття висновків, що договір поруки № 5338/19-ГВ-П від 25 березня 2019 року, на підставі якого у ОСОБА_1 виникли зобов?язання зі сплати гарантійної суми на користь АТ «Банк Інвестицій та заощаджень», не підписувався ОСОБА_1 , як фізичною особою. Також представником заявника не надано належних, достовірних та достатніх доказів, що ОСОБА_1 не була засновником та директором ТОВ «Укртеплобудіндустрія».

Суд не приймає до уваги надані представником заявника в якості доказів повідомлення Київської обласної прокуратури про відмову у внесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей, викладених у заяві про вчинення кримінального правопорушення від 17 жовтня 2022 року та ухвалу Печерського районного суду міста Києва, якою зобов?язано Київську обласну прокуратуру внести відомості, викладені в заяві про вчинення кримінального правопорушення від 17 жовтня 2022 року, як докази тверджень представника заявника про неналежність ОСОБА_1 підписів на договорі поруки № 5338/19-ГВ-П від 25 березня 2019 року, оскільки вказані документи не мають доказового значення у справі з огляду на наступні обставини.

Сам по собі факт звернення ОСОБА_1 до правоохоронних органів з заявою про вчинення кримінального правопорушення та внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про це, не можуть беззаперечно стверджувально вказувати на те, що наявний на договорі поруки № 5338/19-ГВ-П від 25 березня 2019 року підпис ОСОБА_1 здійснено не нею.

Вказані повідомлення не містять інформації щодо предмета доказування, зокрема не містять встановлених відомостей та фактів про те, що ОСОБА_1 не була засовником та директором ТОВ «Укртеплобудіндустрія», а також про те, що наявний на договорі поруки № 5338/19-ГВ-П від 25 березня 2019 року підпис ОСОБА_1 здійснено не нею, а іншою особою.

Суд також враховує, що, за правилами статті 76 ЦПК України, оспорення факту вчинення підпису на документі, що породжує певні правові наслідки у виді зобов?язань, в цивільній справі може підтверджуватися, в тому числі письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Письмових, речових чи електронних доказів, які містять інформацію про предмет доказування, чи висновків експертів, в тому числі виготовлених на замовлення заявника, про те, що наявний на договорі поруки № 5338/19-ГВ-П від 25 березня 2019 року підпис ОСОБА_1 здійснено не нею, а іншою особою, суду не надано.

Не надано доказів звернення ОСОБА_1 з позовом про визнання недійсним договору поруки № 5338/19-ГВ-П від 25 березня 2019 року чи застосування наслідків недійсності вказаного правочину з будь яких підстав.

Також суд приймає до уваги дані рішення учасника № 02/11/18 від 2 листопада 2018 року про призначення директором ТОВ «Укртеплобудіндустрія» ОСОБА_1 та реєстрацію змін до відомостей в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, в якому підпис ОСОБА_1 посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко О.Г. після встановлення особи підписанта та перевірки її дієздатності (а.с. 180).

З огляду на викладені обставини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для скасування заочного рішення Миронівського районного суду від 7 грудня 2021 року у справі 371/1108/19.

Керуючись ст.ст. 126, 127, 284, 353 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Визнати поважними причини пропуску ОСОБА_1 строку для звернення з заявою про перегляд заочного рішення та поновити їй строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Миронівського районного суду Київської області від 7 грудня 2021 року, ухваленого у справі за позовом Акціонерного товариства «Банк Інвестицій та заощаджень» до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Укртеплобудіндустрія», Комунальне підприємство «Київжитлоспецексплуатація» про стягнення з поручителя заборгованості за гарантією.

Відмовити у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 адвоката Бережної Ярослави Степанівни про перегляд заочного рішення Миронівського районного суду Київської області від 7 грудня 2021 року, ухваленого у справі за позовом Акціонерного товариства «Банк Інвестицій та заощаджень» до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Укртеплобудіндустрія», Комунальне підприємство «Київжитлоспецексплуатація» про стягнення з поручителя заборгованості за гарантією.

Ухвала окремо від заочного рішення оскарженню не підлягає.

Роз?яснити відповідачу ОСОБА_1 правила частини 4 статті 287 ЦПК України, за якими, у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя підпис Л.О.Капшук

Згідно з оригіналом

Суддя Л.О.Капшук