Справа № 449/88/22 Головуючий у 1 інстанції: Борняк Р.О.
Провадження № 22-ц/811/1957/22 Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2022 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мельничук О.Я.,

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.,

при секретарі Івасюта М.В.

з участю представника відповідача Боднар В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Перемишлянської міської ради Львівського району на рішення Перемишлянського районного суду Львівської області від 01 квітня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Перемишлянської об`єднаної територіальної громади про визнання права власності за набувальною давністю,-

В С Т А Н О В И В :

25 січня 2022 року ОСОБА_1 звернувся із позовом до суду про визнання права власності за набувальною давністю на нерухоме майно гідротехнічну споруду, яка розташована на території Перемишлянської ОТГ, за межами с. Кореличі Львівського району Львівської області, у складі: земляної низьконапірної греблі та шахти, суміщеної з донним водовипуском. Свої позовні вимоги аргументує тим, що 21 жовтня 2008 року між Перемишлянською районною державною адміністрацією Львівської області і позивачем, фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 укладено договір оренди земель водного фонду. Відповідно до умов договору позивачу передано у строкове, платне володіння і користування земельну ділянку водного фонду загальною площею 13,0369 га, для риборозведення, що знаходилась на землях запасу на той час Корелицької сільської ради, тепер Перемшлянська ОТГ Львівського району, Львівської області. З часу підписання договору позивач користується земельною ділянкою та сплачує орендну плату, використовуючи дану земельну ділянку водного фонду, як ставок для розведення риби та, відповідно використовує гідротехнічну споруду рибогосподарської технологічної водойми. За час оренди позивачем сплачено органу місцевого самоврядування кошти в сумі більш, ніж 550,000 грн. та, за згодою Сільради, здійснено ремонтні роботи. До складу гідровузла входять: земляна низьконапірна гребля та шахта, суміщена з донним водовипуском. Будівництво гідровузла проведене у 1985 році господарським способом. У процесі експлуатації періодично проводились поточні ремонти. Проектна документація не виготовлялася. Гідровузол класифікується, як безгоспний об`єкт. Відповідно до паспорту ставка складеного за матеріалами інвентаризації від 19 липня 2002 року, висновку Львівського обласного виробничого управлінням водного господарства на той час технічний стан споруди знаходився у задовільному стані. З цього часу минуло дев`ятнадцять років і технічний стан шахтних водоскидів прийшов в аварійний стан, внаслідок чого значно зменшилась площа водного джерела, не дивлячись на те, що позивач весь час власними силами за свої власні кошти проводив поточні ремонти, підтримуючи в належному стан гідротехнічної споруди для нормальної діяльності виробничого процесу. Вважає, що він з 2008 року безперервно, тривало, відкрито та добросовісно, володіє вищевказаним нерухомим майном, як своїм власним, тобто фактично став його власником. Також, з 2008 року у нікого із сторонніх осіб, в тому числі органу місцевого самоврядування, до позивача не виникало жодних претензій, щодо володіння зазначеним вище майном. На сьогоднішній день, дана технічна гідроспоруда не має власника і вважається безхазяйним нерухомим майном.

Рішенням Перемишлянського районного суду Львівської області від 01 квітня 2022 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на гідротехнічну споруду, яка розташована на території Перемишлянської ОТГ, за межами с. Кореличі ( х. Заруддя ) Львівського району Львівської області, у складі: земляної низьконапірної греблі та шахти, суміщеної з донним водовипуском.

Рішення суду в апеляційному порядку 04 серпня 2022 року оскаржила Перемишлянська міська рада Львівського району. Вважає рішення суду незаконним, необгрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права. Звертає увагу, що судом в суді першої інстанції не було взято до увагу позицію відповідача. Також зазначає, що позивачу спірна земельна ділянка з озером та гідротехнічними спорудами, згідно умов договору від 21.10.2008 була надана в оренду на 15 років.

В апеляційній скарзі скаржник просить скасувати рішення Перемишлянського районного суду Львівської області від 01 квітня 2022 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

17 жовтня 2022 року від позивача по справі ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу Перемишлянської міської ради Львівського району. Не погоджується із доводами апеляційної скарги, оскільки гідротехнічною спорудою, яка розташована на території Перемишлянської ОТГ, за межами с. Кореличі Львівського району Львівської області, користується вже більше 14 років, така споруда є безгосподарським об`єктом, та наявний факт спливу одного року із дня взяття на облік безхазяйного нерухомого майна. Просить апеляційну скаргу Перемишлянської міської ради Львівського району залишити без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача ОСОБА_2 , перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції,колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга Перемишлянської міської ради Львівського районупідлягає до задоволення із наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в Постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як вбачається з матеріалів справи, 21 жовтня 2008 року між Перемишлянською районною державною адміністрацією Львівської області і фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 укладено договір оренди земель водного фонду, який зареєстрований у Перемишлянському відділенні Львівської філії ДП ЦДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 29.10.2008 року за № 04:08:44:000101. Відповідно до умов договору ОСОБА_1 передано у строкове, платне володіння і користування земельну ділянку водного фонду загальною площею 13,0369 га, для риборозведення, що знаходилась на землях запасу на той час Корелицької сільської ради, тепер (Перемшлянська ОТГ Львівського району, Львівської області).

Рішенням Корелицької сільської ради Перемишлянського району Львівської області від 27.11.2016 року, взято на облік виявлене безгосподарське майно у вигляді гідроспоруд в с.Кореличі.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд виходив з тих обставин, що предметом спору є визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю та відповідно до ч.1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

З такими висновками колегія суддів не погоджується з наступних підстав.

Правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 ЦК України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація).

Набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності.

У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2019 року у справі № 910/17274/17 (провадження № 12-291гс18) зроблено висновок, що «умовами набуття права власності за набувальною давністю на підставі статті 344 ЦК України є: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна (нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери) право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду. Набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності. За змістом частини першої статті 344 Цивільного кодексу України добросовісність особи має існувати саме на момент заволодіння нею чужим майном, що є однією з умов набуття права власності на таке майно за набувальною давністю. Після заволодіння чужим майном подальше володіння особою таким майном має бути безтитульним, тобто таким фактичним володінням, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Володіння майном на підставі певного юридичного титулу виключає застосування набувальної давності. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього. Звідси, йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка в подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю. Підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, зокрема, будь-який договір, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність. Володіння майном за договором, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність, виключає можливість набуття майна у власність за набувальною давністю, адже у цьому разі володілець володіє майном не як власник. Якщо володілець знає або повинен знати про неправомірність заволодіння чужим майном (у тому числі і про підстави для визнання договору про його відчуження недійсним), то, незважаючи на будь-який строк безперервного володіння чужим майном, він не може його задавнити, оскільки відсутня безумовна умова набуття права власності - добросовісність заволодіння майном».

Положення наведеної статті не підлягають застосуванню у випадках, коли володіння майном протягом тривалого часу здійснювалося на підставі договірних зобов`язань чи у будь-який інший передбачений законом спосіб, оскільки право власності у володільця за давністю виникає поза волею і незалежно від волі колишнього власника.

Оскільки ОСОБА_1 отримав право користування водним об`єктом на договірній основі, тому не є добросовісним набувачем, а відкритість та безперервність користування спірним майном не є достатніми підставами для набуття права власності на нього за правилами статті 344 ЦК України.

Поряд з цим, згідно з частиною першою статті 58 ЗК України та статтею 4 Водного кодексу України до земель водного фонду належать землі, зайняті: морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водними об`єктами, болотами, а також островами; землі зайняті прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм; гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами та каналами, а також землі, виділені під смуги відведення для них; береговими смугами водних шляхів.

Чинним законодавством установлено особливий правовий режим використання земель водного фонду.

Так, стаття 59 ЗК України передбачає обмеження щодо набуття таких земель у приватну власність та встановлює можливість використання таких земель для визначених цілей на умовах оренди.

Відповідно ж до частини четвертої статті 84 ЗК України землі водного фонду не можуть передаватись у приватну власність, крім випадків, передбачених законодавством.

З огляду на наведене, гідротехнічна споруда розташована на землях водного фонду не може бути передана у приватну власність.

Суд першої інстанції поклав в основу судового рішення лише факт тривалого користування позивачем гідроспорудою. Разом з тим, не звернув увагу на те, що суд під час розгляду справи зобов`язаний враховувати наявність законних і обґрунтованих підстав для задоволення позову.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, як ухвалене за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, що відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України є підставами для його скасування з прийняттям нового судового рішення про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що апеляційна скарга Перемишлянської міської ради Львівського районупідлягає задоволенню, а рішення Перемишлянського районного суду Львівської області від 01 квітня 2022 рокускасуванню, то з ОСОБА_1 на користь Перемишлянської міської ради Львівського району підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1488,6 грн.

Керуючись ст.ст. 141, 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, ст.ст. 376, 381, 382, 384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Перемишлянської міської ради Львівського району задовольнити.

Рішення Перемишлянського районного суду Львівської області від 01 квітня 2022 рокускасувати та ухвалити нову постанову.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Перемишлянської об`єднаної територіальної громади про визнання права власності за набувальною давністю відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 )на користь Перемишлянської міської ради Львівського району () судові витрати в розмірі 1488,6 грн

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 05 грудня 2022 року.

Головуючий: О.Я.Мельничук

Судді: О.М. Ванівський

Р.П. Цяцяк