Ухвала

23 листопада 2022 року

м. Київ

справа № 505/1393/20

провадження № 61-11372ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Сердюка В. В., Фаловської І. М.,

розглянувши касаційну скаргу Cільськогосподарського виробничого кооперативу «Дружба народів»на рішення Котовського міськрайонного суду міста Одеси від 19 липня 2022 року та постанову Одеського апеляційного суду від 09 листопада 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Дружба народів» про дострокове розірвання договору оренди земельної ділянки, стягнення орендної плати, пені, трьох відсотків річних та індексу інфляції за несвоєчасний розрахунок за договором оренди земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Дружба народів» (далі - СВК «Дружба народів»).

У жовтні 2021 року позивач збільшила позовні вимоги та просила достроково розірвати договір оренди земельної ділянки, стягнути орендну плату, пеню, 3 % річних та індекс інфляції за несвоєчасний розрахунок за договором оренди земельної ділянки.

Позов мотивувала тим, що вона є спадкоємцем ОСОБА_2 , який за життя 02 січня 2007 року уклав із відповідачем договір оренди земельної ділянки строком на 15 років, площа якої 2,46 га, кадастровий номер :01:001:0147.

ОСОБА_1 зазначила, що цей договір зареєстрований у відділі Державного комітету із земельних ресурсів у Котовському районі лише 27 листопада 2011 року.

У 2018 році Подільська районна громада Одеської області та Спілка орендарів Подільського району прийняли рішення щодо збільшення нарахування орендної плати від 8 до 10 відсотків від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки, тобто у середньому орендна плата за пай у Подільському районі до 3 га становить 10 000,00 грн.

Вважала, що підпункт 9,13 цього договору є дискримінаційним, оскільки в ньому зазначено, що орендна плата не переглядається та не змінюється.

Рішенням від 19 липня 2022 року Котовський міськрайонний суд Одеської області позов задовольнив.

Розірвав договір оренди земельної ділянки від 02 січня 2007 року, укладений між ОСОБА_2 та СВК «Дружба народів».

Стягнув з СВК «Дружба народів» на користь ОСОБА_1 орендну плату, пеню, 3 % річних, індекс інфляції та за оранку у розмірі 62 334,00 грн.

Стягнув з СВК «Дружба народів» на користь ОСОБА_1 1 681,60 грн судового збору та 4 000,00 грн витрат на правову допомогу.

Постановою від 09 листопада 2022 року Одеський апеляційний суд апеляційну скаргу СВК «Дружба народів» задовольнив частково.

Рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 19 липня 2022 року в частині розірвання договору оренди земельної ділянки від 02 січня 2007 року залишив без змін.

У частині стягнення з СВК «Дружба народів» виплат за 2020 та 2021 роки скасував та ухвалив нове рішення, яким відмовив у задоволенні цих вимог.

У частині стягнення з СВК «Дружба народів» виплат за 2018 та 2019 роки змінив, зменшивши суму до 2 322,25 грн.

Змешив суму стягнутого судового збору з СВК «Дружба народів» до 62,73 грн.

У частині стягнення на користь ОСОБА_1 витрат на правову допомогу відмовив.

У листопаді 2022 року СВК «Дружба народів» звернувсядо Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Котовського міськрайонного суду міста Одеси від 19 липня 2022 року та постанову Одеського апеляційного суду від 09 листопада 2022 року.

Посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, СВК «Дружба народів»просило скасувати рішення місцевого суду повністю та постанову суду апеляційної інстанції в частині задоволених позовних вимог, та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити у позові повністю.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з огляду на таке.

Відповідно до пункту 9 частини третьої статті 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом.

Однак, таке право на касаційне оскарження не є абсолютним та безумовним, скаржник зобов`язаний обґрунтувати причини такого звернення, що дозволяють ініціювати проведення судового розгляду справи в третій раз.

Так, у положенні частини «с» статті 7 Рекомендацій № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, акцентується увага на тому, що скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини у справах Lavages Prestations Services v. France (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) та Brualla Gomez de la Torre v. Spain (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Право заявника на апеляційний перегляд у справі забезпечено.

Всі мотивування особи, яка подає касаційну скаргу, вже були предметом розгляду в судах двох інстанцій і не потребують додаткового перегляду.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 жовтня 2020 року у справі № 127/18513/18 (провадження № 14-145цс20) зазначила, що касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції з точки зору обмеження виключно питаннями права та більшим ступенем формальності процедур. У ЦПК України визначений баланс між такими гарантіями права на справедливий судовий розгляд, як право на розгляд справи судом, встановленим законом (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), та принципом остаточності судових рішень res judicata, фактично закріплено перехід до моделі обмеженої касації, що реалізується за допомогою введення процесуальних фільтрів з метою підвищення ефективності касаційного провадження.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави, та не є «судом фактів».

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, за статтею 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Малозначна справа, як справа незначної складності, є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанцій, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розташована у розділі «Загальні положення» цього Кодексу, яка поширюється і на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

При цьому суд дослідив та взяв до уваги предмет позову, складність справи тазначення справи для сторін і суспільства.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

СВК «Дружба народів» посилається на те, що справа має для нього виняткове значення.

Рекомендація № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року рекомендує державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації, скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися щодо тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитися з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (рішення у справі ZUBAC v. CROATIA (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 жовтня 2020 року у справі № 127/18513/18 (провадження № 14-145цс20) зазначила, що касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції з точки зору обмеження виключно питаннями права та більшим ступенем формальності процедур. ЦПК України визначає баланс між такими гарантіями права на справедливий судовий розгляд, як право на розгляд справи судом, встановленим законом (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), та принципом остаточності судових рішень res judicata, фактично закріплено перехід до моделі обмеженої касації, що реалізується за допомогою введення процесуальних фільтрів з метою підвищення ефективності касаційного провадження.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Враховуючи предмет позову, складність справи, а також те, що особа, яка подала касаційну скаргу, об`єктивно не підтвердила виняткове значення справи, Верховний Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження у справі.

Згідно із пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи, що судові рішення, які оскаржені, прийняті у малозначній справі, а обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, відсутні, тому у відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження за касаційною скаргою Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Дружба народів»на рішення Котовського міськрайонного суду міста Одеси від 19 липня 2022 року та постанову Одеського апеляційного суду від 09 листопада 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Дружба народів» про дострокове розірвання договору оренди земельної ділянки, стягнення орендної плати, пені, трьох відсотків річних та індексу інфляції за несвоєчасний розрахунок за договором оренди земельної ділянки.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ю. Мартєв

В. В. Сердюк

І. М. Фаловська