КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2022 року м. Київ

Унікальний номер справи № 759/21386/21

Апеляційне провадження № 22-ц/824/6426/2022

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.,

суддів - Борисової О.В., Ратнікової В.М.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні) апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 30 листопада 2021 року, ухвалене під головуванням судді Петренко Н.О., у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Прості Займи» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

У вересні 2021 року позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою та просив стягнути на свою користь із ОСОБА_1 заборгованість за договором про надання фінансових послуг № 16 від 29 вересня 2018 року у розмірі 72 758,89 грн., з яких: 3 000,00 грн. сума кредиту, 64 020,00 грн. проценти за користування кредитом, 1 400,00 грн. пені, 1 274,32 грн. інфляційних втрат і 3 064,57 грн. 3 % річних від простроченої суми, судовий збір у розмірі 2 270,00 грн.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 29 вересня 2018 року між ТОВ «Прості займи» та відповідачем було укладено договір про надання фінансових послуг № 16 на суму 3 000,00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 60,00 грн. за кожен день такого користування, строком на 17 календарних днів шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок відповідача. Кредитний договір було укладено в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства в електронній формі, яка відповідно до норм чинного законодавства прирівнюється до письмової форми. ТОВ «Прості займи» є фінансовою установою та здійснює діяльність щодо надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. Товариство виконало свої зобов`язання з приводу надання грошових коштів, перерахувало кошти за кредитним договором на банківську картку позичальника платіжною системою ТОВ «Фінансова компанія «ВЕЙ ФОР ПЕЙ», яка є учасником внутрішньодержавної платіжної системи «FLASHPAY». Відповідно до довідки, наданої ТОВ «ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» на підтвердження виконання переказу, 29 вересня 2018 року о 17:10:49 відповідачу були перераховані грошові кошти у розмірі 3 000,00 грн.

Таким чином, відповідно до кредитного договору відповідач взяв на себе зобов`язання повернути кредит та сплатити проценти у строк 17 календарних днів з дня отримання кредиту. Окрім зазначеного, відповідач також взяв на себе зобов`язання, у разі виникнення заборгованості, сплатити неустойку у вигляді пені згідно з умовами кредитного договору.

Термін платежу за договором настав 15 жовтня 2018 року, однак відповідач не виконав свої зобов`язання, не повернув отримані кошти та не сплатив проценти. Станом на 30 серпня 2021 року заборгованість відповідача за кредитним договором склала 72 758,89 грн., з яких: сума кредиту - 3 000,00 грн., проценти за користування кредитом - 64 020,00 грн., пеня - 1 400,00 грн., індекс інфляції за весь період прострочення - 1 274,32 грн. та три проценти річних від простроченої суми - 3064,57 грн. (а.с. 1-4).

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 30 листопада 2021 року вказаний позов задоволено. Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ТОВ «Прості Займи» заборгованість за кредитним договором від 29 вересня 2018 року № 16 в розмірі 72 758,89 грн. та судові витрати у розмірі 2 270,00 грн. (а.с. 67-68).

Не погодившись із рішенням районного суду, 07 лютого 2022 року ОСОБА_1 направила до суду апеляційну скаргу, у якій просила рішення суду скасувати та постановити нове, яким позовні вимоги ТОВ «Прості Займи» задовольнити частково, стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Прості Займи» заборгованість за договором про надання фінансових послуг № 16 від 29 вересня 2018 року у розмірі 6 550,73 грн., з якої сума кредиту - 3 000,00 грн., проценти за користування кредитом за період з 29 вересня 2018 року по 16 жовтня 2018 року включно у розмірі 1 080,00 грн., індекс інфляції за весь час прострочення в розмірі 760,57 грн., 3 % річних від простроченої суми у розмірі 351,40 грн., пеня у розмірі 1 358,72 грн., в іншій частині позовних вимог відмовити (а.с. 73-82).

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначила, що 29 вересня 2018 року між нею та ТОВ «Прості займи» було укладено договір про надання фінансових послуг № 16 на суму 3 000,00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 60,00 грн. за кожен день такого користування, строком на 18 календарних днів, тобто до 16 жовтня 2018 року. Посилаючись на правову позицію Великої Палати Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц вказувала, що оскільки процентна ставка, визначена умовами договору в конкретній сумі, не сплачена позичальником, а після закінчення строку кредитування у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти, тому заявлена позивачем вимога про сплату процентів, нарахованих після закінчення строку кредитування в сумі 62 940,00 грн., є безпідставною. Враховуючи вказане, рішення суду ухвалено з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

18 травня 2022 року копія апеляційної скарги разом із ухвалою про відкриття апеляційного провадження була вручена позивачу ТОВ «Прості займи», про що свідчить поштове повідомлення з відміткою працівників пошти про вручення поштового відправлення. Відзив на апеляційну скаргу від ТОВ «Прості займи» до суду не надходив (а.с. 94).

За правилами ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 30 листопада 2021 року розглянута апеляційним судом в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні).

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 29 вересня 2018 року між ТОВ «Прості Займи» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання фінансових послуг № 16 шляхом підписання заяви-анкети для отримання кредиту в Інформаційно-телекомунікаційній системі товариства в електронній формі (а.с. 11).

Відповідно до умов договору відповідач отримала кредит на особисті потреби в розмірі 3 000,00 грн. строком на 17 днів до 15 жовтня 2018 року зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 1 020,00 грн. Розмір процентів: 2 % за кожен день користування кредитом (730 % річних). При виникненні заборгованості відповідач зобов`язалась сплатити неустойку у вигляді штрафу в розмірі 3 % за кожен день користування у межах встановленого строку та пеню у розмірі 3,64 % від суми заборгованості починаючи з першого дня заборгованості, на 15-й день - 5,02 %, на 30-й день - 7,67 % у порядку, що передбачений розділом 4 Умов.

Згідно з наданою позивачем інформацією щодо порядку (процедури), хронології дій щодо укладання електронного договору, вчинених товариством в інформаційно-телекомунікаційній системі та поза нею з зазначенням часу та дати таких дій, після подачі відповідної заяви позичальником отримано унікальний код на підтвердження оформлення позики через SMS на мобільний номер, вказаний на сайті при реєстрації, який було введено відповідачем на цьому сайті, підтвердивши подачу заяви-анкети.

Відповідач заповнила свої дані на сайті позивача. Перш ніж отримати позику, відповідач ознайомилася з правилами та умовами позики (оферта) переглянувши їх за посиланням www.bistrozaim.ua і підтвердила свою згоду, поставивши відповідну позначку в пункті «З Правилами й умовами надання, позики ознайомлений, і підтверджую направлення оферти у відповідності до запропонованої редакції, а також згоду на обробку персональних даних, в тому числі на передачу даних в бюро кредитних історій». Далі, після подачі заявки, відповідач отримала унікальний код підтвердження оформлення позики через SMS на свій мобільний номер, зазначений нею при реєстрації на сайті товариства. Після отримання SMS, відповідач ввела отриманий код на сайті, і, таким чином, підтвердила подачу заявки та підписала договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором у вигляді алфавітно-цифрової послідовності (а.с. 15).

ТОВ «Прості Займи» виконало свої зобов`язання з приводу надання грошових коштів, а саме, кошти у сумі 3 000,00 грн. за кредитним договором перераховані на банківську картку позичальника (відповідача) № НОМЕР_1 платіжною системою ТОВ «ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» (WayForPay) (а.с. 16).

Згідно з розрахунками заборгованості за договором про надання фінансових послуг № 16 від 29 вересня 2018 року, наданими позивачем, у відповідача за період з 29 вересня 2018 року по 30 серпня 2021 року виникла заборгованість у розмірі 72 758,89 грн., з яких: 3 000,00 грн. - тіло кредиту, 64 020,00 грн. - проценти за користування кредитом, 1 400,00 грн. - пені, 1 274,32 грн. - інфляційних втрат і 3 064,57 грн. 3 % річних (а.с. 33-57).

Надавши оцінку правовідносинам, які виникли між сторонами та наявним у справі доказам, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України (у редакції, чинній на час укладення договору) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх

Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» (у редакції, чинній на час укладення договору) визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону № 675-VIII).

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина 6 статті 11 Закону № 675-VIII).

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина 12 статті 11 Закону № 675-VIII).

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Сторони по справі не заперечували, що між ними було укладено кредитний договір та досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, який оформлений в електронній формі з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Так, сторони досягли згоди, що відповідач має повернути кредит в розмірі 3 000,00 грн. до 15 жовтня 2018 року зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 1 020,00 грн., тобто 60 грн. на день, що складає 730 % річних.

Крім того, сторонами у договорі погоджено, що при виникненні заборгованості відповідач має сплатити неустойку у вигляді штрафу в розмірі 3 % за кожен день користування у межах встановленого строку та пеню у розмірі 3,64 % від суми заборгованості починаючи з першого дня заборгованості, на 15-й день - 5,02 %, на 30-й день - 7,67 % у порядку, що передбачений розділом 4 Умов (а.с. 11).

Тому, з огляду на положення частини 1 ст. 82 ЦПК України суд визнав вказані обставини встановленими.

У зв`язку з порушенням позичальником строку повернення кредиту ТОВ «Прості Займи» (позикодавець) заявило вимогу про стягнення з відповідача заборгованості за договором про надання фінансових послуг № 16 від 29 вересня 2018 року у розмірі 72 758,89 грн., з яких: 3 000,00 грн. - сума кредиту, 64 020,00 грн. - проценти за користування кредитом, 1 400,00 грн. - пені, 1 274,32 грн. - інфляційних втрат і 3 064,57 грн. - 3 % річних від простроченої суми (а.с. 1-4).

Відповідач ОСОБА_1 в апеляційній скарзі частково визнала позовні вимоги на суму 6 550,73 грн., з якої сума кредиту - 3 000,00 грн., проценти за користування кредитом за період з 29 вересня 2018 року по 16 жовтня 2018 року включно у розмірі 1 080,00 грн., індекс інфляції за весь час прострочення в розмірі 760,57 грн., 3 % річних від простроченої суми у розмірі 351,40 грн., пеня у розмірі 1 358,72 грн.

Разом з тим, колегія суддів перевірила вимогу позивача в частині стягнення процентів за користування кредитом після закінчення строку кредитування за період з 29 вересня 2018 року по 30 серпня 2021 року в сумі 64 020,00 грн. та погодилась з доводами апелянта про помилковість висновків районного суду з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, провадження № 4-154цс18, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, провадження № 14-318цс18.

Таким чином, позикодавець ТОВ «Прості Займи» відповідно до статті 1048 ЦК України має право на стягнення заборгованості по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування, тобто до 15 жовтня 2018 року. Після закінчення строку його дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти.

Досліджений колегією суддів розрахунок заборгованості свідчить про те, що визначена позивачем до стягнення заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами в сумі 64 020,00 грн. за процентною ставкою 730 % річних (60 грн. за кожен день) включає період з 16 жовтня 2018 року по 30 серпня 2021 року, який виходить за межі строку кредитування.

Оскільки після закінчення строку кредитування у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача заборгованості по процентах поза межами строку кредитування.

Таким чином, оскільки за умовами кредитного договору № 16 від 29 вересня 2018 року визначено строк кредитування на 17 днів до 15 жовтня 2018 року, за вказаний період з відповідача слід стягнути 1 020,00 грн. (60,00 грн. за кожен день, 730 % річних), як визначено умовами договору.

Враховуючи ту обставину, що відповідач не повернула суму боргу у строк, наявні правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача пені, 3 % річних та суми інфляційних витрат,нарахованих на прострочений кредит на підставі статті 625 ЦК України.

Колегія суддів перевірила розрахунок заборгованості по пені та дійшла висновку про стягнення з відповідача 1 400,00 грн., нарахованих на суму заборгованості у розмірі 3,64 % від суми заборгованості починаючи з першого дня заборгованості, на 15-й день - 5,02 %, на 30-й день - 7,67 % у порядку, що передбачений договором.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування відсотків річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. Такі висновки містяться, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 06 червня 2012 року у справі №6-49цс12 і постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 14-446цс18.

Дослідивши розрахунок заборгованості, апеляційний суд не погодився з визначеним судом розміром 3 % річних у сумі 3 064,57 грн. та інфляційних втрат у сумі 1274,32 грн., нарахованих відповідачу за весь час прострочення.

Поряд з цим відповідачкою до апеляційного суду надано власний розрахунок заборгованості по 3 % річних та інфляційним втратам на спростування доводів і розрахунку позивача, який є помилковим з огляду на, що позивач визначила неправильну суму боргу та період прострочення.

Тому, колегія суддів, здійснивши розрахунок, дійшла висновку про стягнення з відповідача 3 % річних у розмірі 346,60 грн. та інфляційних втрат у розмірі 749,39 грн. за період прострочення починаючи з 16 жовтня 2018 року до 30 серпня 2021 року виходячи з суми заборгованості, яка була визначена позивачем у розмірі 4 020,00 грн. (тіло кредиту 3 000,00 грн. та проценти 1 020,00 грн.).

Розрахунок 3 % річних здійснювався за формулою: 4 020,00 грн. (сума заборгованості) ? 3 ? 1050 (кількість днів прострочення) : 365 : 100.

Розрахунок інфляційних втрат за формулою: 4 020,00 грн. (сума заборгованості) ? 118,642% (сукупний індекс інфляції) : 100 % - 4 020,00 грн. (сума заборгованості).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення позову повністю, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Відповідно до статті 376 ЦПК України оскаржуване рішення підлягає скасуванню із ухваленням нового судового рішення про задоволення позову частково.

Інші доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують, тому колегія суддів їх відхилила.

Щодо судових витрат.

За змістом ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Тому на підставі ст. 141 ЦПК України пропорційно до частини задоволених позовних вимог (8,95 %) слід стягнути з відповідача на користь позивача 203,16 грн. судового збору за розгляд справи судом першої інстанції та з позивача на користь відповідача 3100,25 грн. за розгляд справи апеляційним судом, сплата яких підтверджується наявними в матеріалах справи квитанціями (а.с. 5, 79).

З огляду на положення частини 3 статті 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах касаційному оскарженню не підлягають, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Керуючись ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, ст.ст. 381-384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 30 листопада 2021 року - скасувати, ухвалити нове.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Прості Займи» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути зі ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Прості Займи» (код ЄДРПОУ - 40858239) заборгованість за кредитним договором № 16 від 29 вересня 2018 року у розмірі 6 515,99 грн., з яких 3 000,00 грн. тіло кредиту, 1 020,00 грн. проценти за користування кредитом, 1 400,00 грн. пеня, 346,60 грн. 3 % річних, 749,39 грн. інфляційні втрати.

В іншій частині позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Прості Займи» - відмовити.

Стягнутизі ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Прості Займи» (код ЄДРПОУ - 40858239) - 203,16 грн. судового збору за розгляд справи районним судом.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Прості Займи» (код ЄДРПОУ - 40858239) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ) - 3 100,25 грн. судового збору за розгляд справи апеляційним судом.

Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття і оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

О.В. Борисова

В.М. Ратнікова