Справа № 685/893/22
Провадження № 2/685/189/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2022 року

Теофіпольський районний суд Хмельницької області

в складі головуючої судді Бурлак Г.І.

з участю секретаря Ковальчука О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Теофіполі

цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини

в с т а н о в и в :

позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи його тим, що 09.08.2003 року між ним та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований Лідихівською сільською радою Теофіпольського району, актовий запис №3. Від шлюбу у них народилися дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Одруження з відповідачем виявилось невдалим, з вини відповідача подальше сумісне життя і збереження сім`ї стали неможливими, між ними часто виникають сварки через різні погляди на сімейні відносини та обов`язки з ведення спільного господарства, у їх відносинах відсутнє порозуміння та повага. Вони разом не проживають та не ведуть спільного господарства з липня 2022 року. Оскільки сім`я остаточно розпалася, її збереження неможливе та недоцільне, просить шлюб розірвати, строк на примирення не надавати, шлюб розірвати та залишити неповнолітнього сина ОСОБА_5 на проживання та виховання з позивачем.

Позивач, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився, від представника позивача надійшла заява про підтримання позовних вимог та розгляд справи у його відсутності.

Відповідач, про час та місце розгляду справи повідомлена вчасно, в суд не з`явилася, подала заяву про визнання позовних вимог про розірвання шлюбу та розгляд справи у її відсутності.

Суд вважає можливим проводити розгляд справи у відсутності сторін.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково.

Згідно з ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність.

Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем.

Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007року N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Судом встановлено, що 09 серпня 2003 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований Лідихівською сільською радою Теофіпольського району, актовий запис №3, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження.

Оскільки під час наданого судом строку сторони не примирилися, суд вважає, що збереження сім?ї буде суперечити інтересам сторін, тому шлюб необхідно розірвати.

Стосовно позовних вимог щодо визначення місця проживання неповнолітнього сина ОСОБА_5 із позивачем суд вважає за необхідне залишити позовні вимоги без розгляду, оскільки суду не надано доказів, необхідних для прийняття рішення - висновку органу опіки та піклування, акту обстеження житлово-побутових умов позивача, позивачем не сплачено судового збору за вказані позовні вимоги.

На підставі наведеного, керуючись ст.110, 112 СК України, ст.12, 81, 89, 259, 263-265 ЦПК України, районний суд

у х в а л и в:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини задовольнити частково.

Шлюб, зареєстрований Лідихівською сільською радою Теофіпольського району 09 серпня 2003 року, актовий запис №3 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , розірвати.

Позовні вимоги в частині визначення місця проживання неповнолітнього ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 залишити без розгляду.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 992,40 грн судового збору (отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106).

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом 30 днів з моменту проголошення рішення до Хмельницького апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 статті 358 цього Кодексу.

Головуюча