Справа № 754/4891/14-ц
У Х В А Л А

Іменем України

24 травня 2022 року Деснянський районний суд міста Києва в складі:

головуючого - судді: Сенюти В.О.,

при секретарі: Сінєльніковій С.М.,

за участю:

представника відповідача: Норика М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Норика Миколи Володимировича про перегляд заочного рішення Деснянського районного суду м. Києва від 12 червня 2014 року у справі № 754/4891/14-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідач ОСОБА_1 , діючи через представника адвоката Норика М.В. подав заяву про перегляд заочного рішення.

Подану заяву обґрунтовує тим, що заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 12.06.2014 року у справі № 754/4891/14 за позовною заявою ПАТ «Родовід Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором стягнуто солідарно на користь позивача заборгованість 17137,33 доларів США та 639399,00 грн., судові витрати 1827,00 грн. Заявнику ОСОБА_1 про ухвалене заочне рішення суду стало відомо 10.01.2022 року, після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, яке було відкрито 02.12.2021 року. Неявку в судове засідання пояснює тим, що дійсно зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 і на даний час там проживає. Проте через економічні складнощі, що виникли на при кінці літа 2013 року заявник вимушений був здавати в оренду квартиру впродовж декількох років, та переїхати до батьків. Таким чином, заявник був позбавлений можливості знати про час і місце розгляду справи. Позовні вимоги заперечує, оскільки позивач не вжив жодних заходів досудового врегулювання спору, не звертався до заявника як до поручителя після встановлення факту неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором. Виконання кредитного договору було забезпечено заставою автомобіля. Таким чином, предметом позову щодо стягнення заборгованості за кредитним договором має бути звернення на предмет застави. Позивачем неправильно було обраховано пеню. На підставі викладеного, просить переглянути заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 12.06.2014 року, скасувати та признати чи справу до розгляду у загальному порядку.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Норик М.В. подану заяву підтримав, просив задовольнити з викладених підстав.

Інші учасники розгляду справи в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином, про причини своєї нявки суд не повідомили.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 ЦПК України, неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Вислухавши представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно положення ст.. 284 ЦПК України, заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суд звертає увагу, що заяву про перегляд заочного рішення подано стороною відповідача майже через вісім років після його ухвалення.

Представник заявника посилався на те, що відповідачеві стало відомо про існування судового рішення лише 10.01.2022 року після ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження. Проте заявником не надано суду належних і допустимих доказів цього твердження.

Згідно ч. 3 ст. 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Як передбачає положення ч. 1 ст. 288 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, представник відповідача в заяві про перегляд заочного рішення суду вказує, що відповідач ОСОБА_1 не з`являвся в судові засідання з поважних причин, оскільки у період розгляду справи проживав не за адресою своєї реєстрації.

Суд враховує, що повістки про виклик в судові засідання спрямовувались за адресою реєстрації відповідача.

На підставі положень статей 128, 129, 130, 131 ЦПК України, судові повістки вважаються врученими, а сторона - повідомленою.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, наведеною в параграфі 33 рішення у справі «Домбо Бехеєр Б.В. проти Нідерландів» («Dombo Beheer B.V. v. the Netherlands», заява №14448/88), параграфі 38 рішення у справі «Анкерль проти Швейцарії» («Ankerl v. Switzerland», заява № 17748/91), принцип рівності сторін у процесі - у розумінні «справедливого балансу» між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони.

Як наведено в параграфі 26 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» (заява №7460/03), принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище у порівнянні з опонентом (див., серед інших рішень та mutatis mutandis, «Кресс проти Франції» («Kress v. France», заява № 39594/98, п. 72); «Кайя проти Австрії» («Kaya v. Austria», заява № 54698/00, п. 28).

Зважаючи на посилання сторони відповідача суд зазначає, що розгляд справи за відсутності учасника справи, який згідно з положеннями національного законодавства вважається повідомленим, - не може розцінюватись як порушення принципу рівності сторін.

Згідно з параграфом 33, 34 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Христов проти України» («Khristov v. Ukraine», заява № 24465/04), що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (див. справу «Брумареску проти Румунії» («Brumarescu v. Romania», заява №28342/95, п. 61).

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу «res judicata», тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (див. справу «Рябих проти Росії» («Ryabykh v. Russia», заява №52854/99, п. 52). Отже, у справі, що розглядається, Суд має визначити, чи органи влади здійснювали свої повноваження порушити та провести екстраординарну процедуру перегляду судової постанови таким чином, щоб забезпечити, наскільки це можливо, справедливу рівновагу між інтересами відповідної особи та необхідністю підтримання ефективності системи судочинства (див., mutatis mutandis, справи «Нікітін проти Росії» («Nikitin v. Russia», заява №50178/99, п. 57), та «Савінський проти України» («Savinskiy v. Ukraine», заява №6965/02, п. 23).

Тому доводи представника заявника про поважність причин неявки відповідача ОСОБА_1 до судового засідання не можуть бути розцінені судом в якості достатньої підстави для скасування судового рішення.

Суд звертає увагу, що заявником не надано доказів, які могли б істотно вплинути на вирішення спору, і які не були надані суду з причини відсутності сторони в судовому засіданні.

Зважаючи на викладене суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви про перегляд заочного рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 10, 13, 258, 259, 260, 284, 287, 288 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Норика Миколи Володимировича про перегляд заочного рішення Деснянського районного суду м. Києва від 12 червня 2014 року у справі № 754/4891/14-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: В.О. Сенюта