ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 686/3772/21

Провадження № 22-ц/4820/139/22

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Грох Л.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Костенка А.М.,

секретар судового засідання Кошельник В.М.,

з участю апелянтки ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного підприємця ОСОБА_3 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Шарм Голд», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку, про визнання угоди недійсною, стягнення вартості подарункового сертифікату, моральної шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області в складі судді Палінчака О.М. від 29 вересня 2021 року.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в :

У лютому 2021 року ОСОБА_1 , звертаючись в суд з цим позовом до відповідачів, вказувала, що 16 лютого 2020 року в ювелірному салоні ІНФОРМАЦІЯ_3, який знаходився в АДРЕСА_1, нею придбані подарункові сертифікати вартістю 243000 грн. і 1000 грн. За придбання сертифікатів нею сплачено 9 979,55 доларів США, що еквівалентно 244 000 грн.

Вказаний ювелірний салон в м. Хмельницькому припинив свою роботу з продажів, в тому числі, і ювелірних виробів.

Як зазначено на подарунковому сертифікаті, після його придбання позивачкою отримано право на придбання виробів із срібла на зазначену вартість подарункового сертифікату. Сума зазначеної вартості сертифікату оплачується додатково. Якщо сума нижче вартості сертифікату, різниця не повертається. Подарунковий сертифікат не підлягає грошовому поверненню і не відновлюється у випадку його втрати. Строк дії сертифікату для отримання бонусів 365 днів, а для отримання товару - необмежено.

Сертифікат вартістю 1 000 грн. вилучений ювелірним салоном ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь покупки.

ОСОБА_1 зазначала, що відповідач ОСОБА_3 є власником мережі ювелірних салонів ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується даними кримінального провадження № 0000134, публікаціями в засобах масової інформації. ОСОБА_3 досі в ЗМІ заохочує ставати клієнтами так званого проекту ІНФОРМАЦІЯ_3, визнаючи те, що він є власником мережі ювелірних салонів, через які реалізуються ювелірні вироби Ладижинського заводу ювелірних виробів «Шарм Голд». Власником цього заводу за даними Реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців є ОСОБА_3 .

Позивачка стверджувала, що придбати подарунковий сертифікат її спонукали продавці ювелірного салону, які активно заохочували стати клієнтом проекту ІНФОРМАЦІЯ_3. Запевняли, що після покупки сертифікатів та ювелірних виробів вона буде отримувати виплати, які залежать від розміру покупки і виду виробів, показували таблиці з відсотками для виплат, що стояли на вітринах. Дали брошуру, де також були прописані розміри відсотків бонусних виплат. Весь магазин був насичений недобросовісною рекламою - крім таблиць з вітрин і брошур, в приміщенні висіли плакати з інформацією про обіцяні виплати бонусів, з великого монітора транслювали звернення ОСОБА_3 , де він закликав робити покупки в магазинах мережі і розповідав про належний до виплат кешбек, а також показував людей, які є задоволеними клієнтами і щасливими володарями путівок, машин та інших коштовних призів. До всіх виробів, що були на вітринах, були прикріплені бирки, на яких були зазначені два числа - ціна і розмір бонусів, що мав би бути виплачений покупцю. Кешбек був обіцяний в сумі 9,5 %.

У подарунковому сертифікаті дослівно зазначено: «подарунковий сертифікат не підлягає грошовому відшкодуванню, не відновлюється у випадку його втрати. Сертифікат дає право на разову оплату товару». Вказані умови, на думку позивачки, обмежують її права та є несправедливими.

Вважає, що відповідачами порушені вимоги ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» (заборона нечесної підприємницької практики), оскільки в результаті недобросовісної реклами відповідачів шляхом надання неправдивої і неповної інформації, в тому числі і ненадання інформації щодо якості та виду ювелірних виробів, які можна було придбати за подарунковий сертифікат, ОСОБА_1 була введена в оману, що спонукало її дати згоду на здійснення правочину, на який в іншому випадку вона б не погодилася.

Відповідачами також були порушені вимоги ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів».

З врахуванням заяви про збільшення позовних вимог ОСОБА_1 остаточно просила визнати недійсним договір купівлі-продажу подарункового сертифікату, укладений в ювелірному магазині ІНФОРМАЦІЯ_3, стягнути з відповідачів в солідарному порядку вартість подарункового сертифікату в сумі 243000 грн. і моральну шкоду в сумі 100000 грн.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 вересня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати як незаконне та прийняте з порушенням норм матеріального і процесуального права. На її думку, хибним є висновок суду про недоведеність факту укладення договору купівлі-продажу подарункового сертифікату в ювелірному магазині ІНФОРМАЦІЯ_3. Суд безпідставно вказав, що з подарункового сертифікату №832301 неможливо встановити, ким саме був проданий сертифікат позивачці та неможливо встановити особу, яка брала на себе зобов`язання у зв`язку з його продажем та розповсюдженням. Не враховано, що нею надано ряд матеріалів (інтерв`ю, публікації, матеріали журналістських розслідувань), які протягом 2020-2021 року розміщені в мережі інтернет та друкованих ЗМІ щодо створення ПП ОСОБА_3 мережі ювелірних салонів ІНФОРМАЦІЯ_3. Правова оцінка зазначеним документам не надана. За даними ГСУ Нацполіції України щодо ОСОБА_3 відкрито декілька кримінальних проваджень, які безпосередньо стосуються незаконної діяльності мережі ювелірних салонів ІНФОРМАЦІЯ_3. Вважає, що суд помилково не застосував ч. 3 ст. 82 ЦПК України, так як зазначена діяльність ОСОБА_3 носить загальновідомий характер і ці обставини не підлягають доказуванню. Судом безпідставно відмовлено в допиті свідка журналіста-розслідувача ОСОБА_4 щодо обставин створення відповідачем ОСОБА_3 та організації діяльності мережі ювелірних салонів. Судом не надана правова оцінка придбаному подарунковому сертифікату, довідки про отримання ювелірним салоном коштів за подарунковий сертифікат. Вимоги про збільшення позовних вимог не розглянуті. Судом не надана правова оцінка порушення відповідачами вимог Закону України «Про захист прав споживачів» та Закону України «Про рекламу».

У відзиві представник відповідача ОСОБА_3 просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін. Вважає правильним висновок суду про недоведеність позивачкою придбання сертифікату, укладення відповідного договору купівлі-продажу, сторони цієї угоди та здійснення розрахунків, а також місця придбання сертифікатів. ОСОБА_3 не є власником чи засновником ювелірного салону ІНФОРМАЦІЯ_3, тому не є належним відповідачем у справі.

В засіданні апеляційного суду апелянтка та її представник підтримали апеляційну скаргу з викладених у ній мотивів.

Інші учасники, що належно повідомлені про розгляд справи, в судове засідання не з`явилися, заяви до суду від них не надходили.

Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так, встановлено, що ОСОБА_1 як на підставу позову посилалася на те, що 16 лютого 2020 року в ювелірному салоні ІНФОРМАЦІЯ_3, який знаходився в АДРЕСА_1 , нею придбано «подарункові сертифікати» вартістю 243000 грн. і 1000 грн. ( подарунковий сертифікат вартістю 1000 грн., як стверджує позивачка, у неї був вилучений у зв`язку з покупкою нею ювелірних прикрас). За придбання сертифікатів нею було сплачено 9979,55 доларів США, що еквівалентно 244 000 грн.

Також ОСОБА_1 стверджувала, що на цей час ювелірний салон ІНФОРМАЦІЯ_3, який знаходився в АДРЕСА_1 , припинив свою роботу, тому вона не має змоги повернути сплачені нею кошти за подарунковий сертифікат.

Згідно повідомлення Управління торгівлі Хмельницької міської ради від 25.03.2021 року № ЗПІ-175/0-21 за адресою АДРЕСА_1 рішеннями виконавчого комітету Хмельницької міської ради надавалися дозволи на розміщення та експлуатацію об`єктів торгівлі ПП ОСОБА_5 магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 », ПП ОСОБА_6 магазин « ІНФОРМАЦІЯ_2 »; крім того, за вказаною адресою зареєстрована декларація відповідності матеріально-технічної бази суб`єкта господарювання вимогам законодавства від 05.03.2020 року № 11 на об`єкт торгівлі - магазин по торгівлі непродовольчими товарами ФОП ОСОБА_7 .

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що позивачкою не доведено факт порушення її прав як споживача внаслідок ведення нечесної підприємницької практики відповідачами ПП ОСОБА_3 та ТОВ «Шарм Голд», в тому числі заподіяння їй моральної шкоди, тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог, пред`явлених до цих відповідачів.

Доводи апеляційної скарги про хибність цих висновків суду є безпідставними.

Так, за змістом частин першої-четвертої статті 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає із змісту або характеру цих прав.

Предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. До договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом ч.ч.1-2 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика забороняється.

Нечесна підприємницька практика включає, зокрема, будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною.

Підприємницька практика вважається такою, що вводить в оману, якщо вона спонукає або може спонукати споживача дати згоду на здійснення правочину, на який в іншому випадку він не погодився б, шляхом надання йому неправдивої чи неповної інформації або ненадання інформації, зокрема, про основні характеристики продукції, такі як: її наявність, переваги, небезпека, склад, методи використання, метод і дата виготовлення або надання, поставка, кількість, специфікація, географічне або інше походження, очікувані результати споживання чи результати та основні характеристики тестів або перевірок товару; спосіб продажу, ціну або спосіб розрахунку ціни, наявність знижок або інших цінових переваг; місце розташування і повну назву продавця, а в разі потреби - місце розташування і повну назву особи, від імені якої виступає продавець

Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору.

Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними (ч.6 ст. 19 Закону).

Крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо, зокрема, при реалізації продукції будь-яким чином порушується право споживача на свободу вибору продукції (ч.1 ст. 21 Закону).

Згідно з частинами 1-3 ст. 12, ч.ч.1, 5-7 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

На підтвердження обставин, що слугували підставою позову, ОСОБА_1 подано копію подарункового сертифікату № 832301 (оформленого російською мовою), що містить написи «ІНФОРМАЦІЯ_3», «подарунковий сертифікат», «243000 UAH», «срібло», «Сума вищевказаної вартості сертифікату оплачується додатково. Якщо сума нижче вартості сертифікату, різниця не повертається. Подарунковий сертифікат не підлягає грошовому відшкодуванню і не відновлюється у випадку його втрати. Строк дії сертифікату для отримання бонусів 365 днів, а для отримання товару - необмежено».

На «сертифікаті» наявний відтиск прямокутного штампу з друкованим написом « АДРЕСА_2 », рукописним написом «16.02.2020 р.» і підписом без зазначення прізвища, ініціалів підписанта, а також відтиск круглої печатки «ІНФОРМАЦІЯ_3».

На підтвердження оплати «подарункових сертифікатів» позивачка надала документ, що іменується «Інформація про покупку», згідно з яким отримувач - ОСОБА_1 , товаром вказано сертифікат (срібло), період виплат - раз в тиждень, сума - 244000 грн., або 9979,55 у.о. Покупка № 832301, дата оплати - 16.02.2020 року. В графі «Продавець» наявний відтиск прямокутного штампу з написом « АДРЕСА_2 » і підпис без зазначення прізвища, ініціалів підписанта.

Відповідно до ч. 11 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» під час продажу товару продавець зобов`язаний видати споживачеві розрахунковий документ встановленої форми, що засвідчує факт купівлі, з позначкою про дату продажу.

Позивачкою на підтвердження факту купівлі сертифікатів не надано розрахункового документу встановленої форми відповідно до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Водночас суд першої інстанції правильно констатував, що зі змісту вказаних документів дійсно неможливо встановити, за яким саме господарюючим суб`єктом обліковувався магазин « ІНФОРМАЦІЯ_3 » по АДРЕСА_1 , і яким господарюючим суб`єктом видано ці документи.

Зміст цих документів не свідчить про те, що вказаний магазин « ІНФОРМАЦІЯ_3 » по АДРЕСА_1 обліковувався за приватним підприємцем ОСОБА_3 чи за ТОВ «Шарм Голд» ( чи хтось з відповідачів був його власником), а отже, що саме відповідачі (чи один з відповідачів) взяли на себе зобов`язання у зв`язку з продажем цього сертифікату позивачці.

Також, заявляючи вимогу про визнання недійсним укладеного в ювелірному магазині «ІНФОРМАЦІЯ_3» договору купівлі-продажу подарункового сертифікату, що на думку позивачки підтверджується інформацією про покупку подарункового сертифікату, остання не вказала іншу сторону цього договору та реквізити цього договору - номер та дату його укладення.

Матеріали, які протягом 2020-2021 року розміщені в мережі інтернет та друкованих засобах масової інформації щодо створення ПП ОСОБА_3 мережі ювелірних салонів ІНФОРМАЦІЯ_3 (інтерв`ю, публікації, матеріали журналістських розслідувань), не є достатніми та допустимими доказами на підтвердження належності вказаного магазину ОСОБА_9 , ці доводи апеляційної скарги є безпідставними.

Той факт, що за даними ГСУ Нацполіції України відносно ОСОБА_3 відкрито декілька кримінальних проваджень, які безпосередньо стосуються незаконної діяльності мережі ювелірних салонів ІНФОРМАЦІЯ_3, також не підтверджує, що ОСОБА_9 має відповідати за заявленими вимогами.

Доводи апеляційної скарги про те, що зазначена діяльність ОСОБА_3 носить загальновідомий характер і ці обставини не підлягають доказуванню суперечить нормі ч. 3 ст. 82 ЦПК України і є безпідставними.

Суд першої інстанції відповідно до ст. 89 ЦПК України дав належну оцінку представленим доказам і правильно констатував, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що ПП ОСОБА_3 чи ТОВ «Шарм Голд» є власниками ювелірного салону B2B Jewelry та що саме ними укладено з позивачкою договір купівлі-продажу подарункового сертифікату, а відтак порушено право позивачки.

В матеріалах справи дійсно є отримане на запит представника позивачки повідомлення Головного управління ДПС у Хмельницькій області (а.с.176, т.1), згідно з яким у Хмельницькій ДПІ на обліку як платник за неосновним місцем обліку перебуває ТОВ «ГолдСіті», у якого обліковується магазин « ІНФОРМАЦІЯ_4 », розташований по АДРЕСА_3 .

Разом з тим, твердження представника апелянтки, що вказаний магазин є тим же магазином, який раніше (на час придбання нею сертифіката) працював по АДРЕСА_1 , і фактично перемістився в інше торгівельне приміщення, не ґрунтується на достатніх доказах.

Так, сторона позивача не зверталася із запитом до органу ДПС щодо надання інформації, за яким саме господарюючим суб`єктом обліковувався магазин « ІНФОРМАЦІЯ_3 » по АДРЕСА_1 на час придбання ОСОБА_1 сертифіката.

З врахуванням наведеного доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 02 червня 2022 року.

Судді Л.М. Грох

Р.С. Гринчук

А.М. Костенко