ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 526/182/22 Номер провадження 22-ц/814/2374/22Головуючий у 1-й інстанції Тищенко Л.І. Доповідач ап. інст. Чумак О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2022 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Чумак О.В.

суддів: Бутенко С.Б., Прядкіної О.В.

за участю секретаря Даценко Н.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 31 травня 2022 року, ухвалене суддею Тищенко Л.І. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Гадяцької міської ради, треті особи приватний нотаріус Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області Заєць Ніна Миколаївна, ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача

в с т а н о в и л а:

У січні 2022 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися до місцевого суду з позовом до Гадяцької міської ради, треті особи: приватний нотаріус Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області Заєць Н.М., ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування позову вказують, що ОСОБА_5 (чоловіку ОСОБА_1 та батьку ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ) належало 7/10 часток будинку АДРЕСА_1 . Зазначений будинок збудований на двох господарів та має два відокремлені входи та під`їзди до будинку, окремі присадибні ділянки. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер та після його смерті відкрилася спадщина на вищевказане майно.

Вказують, що вони проживали та були зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , разом із спадкодавцем, тому вважаються такими, що прийняли спадщину після померлого ОСОБА_5 .

Зазначають, що звернулись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Проте отримали відмову у видачі свідоцтв про право на спадщину на вказану частину будинку, у зв`язку з тим, що співвласником 3/10 частини вказаного будинку ОСОБА_4 її частка виділена в окремий об`єкт, у зв`язку з чим житлова площа будинку змінилась. Бюро технічної інвентаризації вказало загальну та житлову площу 7/10 частин будинку, як цілого об`єкту, а не всього будинку.

Окрім того, 3/10 частини будинку, що належить ОСОБА_4 , та яка виділена в окремий об`єкт нерухомості, присвоєно номер квартири - 2. Про присвоєння нею поштової адреси та оформлення права власності на квартиру АДРЕСА_2 їм відомо не було. Вони звернулись до Гадяцької міської ради з проханням присвоїти поштову адресу 7/10 частинам будинку, що належала ОСОБА_5 , але отримали відмову, оскільки частка у їх житловому будинку не складає одиницю.

Позивачки вказують, що їх будинок поділений між двома господарями, 7/10 його частин фактично є відокремленою квартирою із самостійним входом, тому її виділ у натурі є недоцільним.

З огляду на наведене просять визнати за ними право власності на квартиру АДРЕСА_3 (7/10 частин житлового будинку) за адресою: АДРЕСА_1 , до складу якої відноситься житловий будинок літ. «А-1» та господарські будівлі: сарай «В», літня кухня «В1», сарай «в», погріб вхідний «М», гараж «Д», сарай «Ж», навіс «З», вбиральня «И», літній душ «Л», ворота огорожі №6, огорожа №7 по 1/3 частині за кожною, як за спадкоємцями за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 .

Рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 31 травня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Гадяцької міської ради, треті особи приватний нотаріус Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області Заєць Ніна Миколаївна, ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 право власності за кожною по 7/30 частини житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 , що складається в цілому з житлового будинку А-1 та господарських споруд: погріба вхідного «М», навіса «З», вбиральні «И», літнього душа «Л», воріт огорожі №6, огорожі №7, що являється спадковим майном, яке залишилося після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В іншій частині позовні вимоги залишені без задоволення.

З рішенням суду першої інстанції не погодилися позивачки ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та подали на нього апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі позивачки, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права прохають скасувати рішення місцевого суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказують, що ОСОБА_5 належало 7/10 часток будинку АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер та після його смерті відкрилася спадщина на 7/10 часток вказаного будинку. За інформацією органу технічної інвентаризації, 3/10 частин об`єкту, власником яких є ОСОБА_4 , виділено в окремий об`єкт з присвоєнням адреси: АДРЕСА_4 .

Вказують, що будинок збудований на двох господарів, має два відокремлені входи та під`їзди до будинку, окремі присадибні ділянки. Технічний паспорт виготовлений на відокремлену частину будинку за вказаною адресою, що вбачається зі змісту плану будинку садибного типу літ. А-1, де зазначено, що суцільна стіна будинку примикає до адреси АДРЕСА_4 . Вважають, що вказані обставини свідчать про відсутність підстав для виділення частини будинку в натурі, тому таку вимогу вони не заявляли.

Зазначають, що після померлого чоловіка та батька вони фактично прийняли спадщину, оскільки проживали та були зареєстровані разом із спадкодавцем за однією адресою та успадкували 7/10 частин будинку АДРЕСА_1 . Звернулися до нотаріуса про видачу свідоцтв про право на спадщину, проте отримали відмову, в якій вказано, що співвласником 3/10 частини зазначеного будинку ОСОБА_4 її частка виділена в окремий об`єкт, у зв`язку з чим житлова площа будинку змінилась. Бюро технічної інвентаризації по суті вказало загальну та житлову площу 7/10 частин будинку, як цілого об`єкту (одиниці), а не всього будинку. Нотаріус виявив суперечності між зареєстрованими правами у відповідному державному реєстрі прав.

Посилаються на те, що 3/10 частини будинку, що належить ОСОБА_4 , та яка виділена в окремий об`єкт нерухомості, присвоєно номер квартири - 2. Про присвоєння нею поштової адреси та оформлення права власності на квартиру АДРЕСА_2 їм відомо не було та їх, як співвласників, про це не повідомляли. Вони звернулись до Гадяцької міської ради з проханням присвоїти поштову адресу 7/10 частинам будинку, що належала ОСОБА_5 , але отримали відмову, оскільки частка у їх житловому будинку не складає одиницю, тому що інші 3/10 частин об`єкту вже виділено в окремий об`єкт з присвоєнням адреси.

Позивачки вказують, що їх будинок поділений між двома господарями, 7/10 його частин фактично є відокремленою квартирою із самостійним входом, тому її виділ у натурі є недоцільним.

Посилаються на те, що спадкодавець за життя з метою поліпшення житлових умов переобладнав літню кухню «В1», сарай «В», сарай «в», які згідно даних технічного паспорту збудовані у 1963 році. Крім того, ОСОБА_5 збудував у 1998 році гараж Д та сарай Ж, дозвіл на будівництво яких було надано Гадяцькою міською радою, на підставі заяви забудовника, але вказаний документ не зберігся.

Вказані будівлі понад 20 років введені в експлуатацію, використовуються сім`єю за призначенням. У технічному паспорті відсутні послання на наявність самочинного будівництва.

Наведене свідчить про наявність у спадкодавця підстав виникнення права власності на зазначені господарські будівлі, які увійшли до складу спадщини.

Суд першої інстанції не дослідив питання, коли саме спадкодавець завершив будівництво та переобладнання господарських будівель: літню кухню «В1», сарай «В», сарай «в», гараж Д, сарай Ж.

На їх замовлення ПП «ПБТІ «Інвентаризатор» виготовлено технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , які побудовані у період з 1963 по 2000 р.р. Законодавство, яке було чинне до 01 липня 2004 року, передбачало державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на нерухоме майно не залежало від державної реєстрації до набрання чинності ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», який набрав чинності 03 серпня 2004 року, тобто після завершення будівництва літньої кухні «В1», сараю «В», сараю «в», гаражу Д, сараю Ж. За життя ОСОБА_5 не зареєстрував вказане майно, що наразі не є можливим, оскільки він помер. Проте вказане майно є складовими його власного господарства, яке ними, позивачками, успадковане, та на яке відсутні правовстановлюючі документи.

Відзив на апеляційну скаргу учасники справи не подавали.

Відповідно до статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

За змістом позиції Верховного Суду, сформованої у справі від 01.10.2020 №361/8331/18, якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору.

Сторони до суду не з`явилися, були належним чином повідомлені про день, час і місце розгляду справи. Клопотань про відкладення розгляду справи від них не надходило.

Від позивачок, третьої особи до апеляційного суду надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність.

На підставі наведеного, судова колегія вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що не з`явилися та повідомлялися завчасно і належним чином про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом ст. 374 ч. 1 п. 1 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно із ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Суд першої інстанції встановив, що згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 05.10.1982 державним нотаріусом Гадяцької державної нотаріальної контори Солодовник Н.С., зареєстрованого в реєстрі за №1767, ОСОБА_5 , син, успадкував після смерті матері ОСОБА_6 7/10 частин будинку А-1, житловою площею 52,5 кв.м з додатковими господарськими спорудами: сарай «Б», сарай «В», вбиральня «Г», вбиральня «Д», огорожа №1-2, що розташовані на земельній ділянці держфонду, розміром 2264 кв.м., та знаходяться у АДРЕСА_1 . Право власності на 7/10 частин вказаного будинковолодіння зареєстроване за ОСОБА_5 у Полтавському міжміському БТІ у реєстрову книгу № 9 за реєстровим номером 843 від 27.10.1982, що підтверджується відміткою на зазначеному свідоцтві про право на спадщину за законом (а.с. 18).

24.12.1977 року ОСОБА_5 та ОСОБА_1 (до реєстрації шлюбу - ОСОБА_7 ) уклали шлюб, що підтверджується копією свідоцтва серії НОМЕР_1 , виданим райвідділом ЗАГС м. Гадяч Полтавської області (а.с. 8).

ОСОБА_5 є батьком позивачки ОСОБА_8 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а.с. 11) та копією рішення Євпаторійського суду Автономної Республіки Крим від 02.12.2013, згідно якого шлюб між ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_9 ) та ОСОБА_10 розірвано (а.с. 12).

Також ОСОБА_5 є батьком позивачки ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження та свідоцтва про шлюб, згідно якого вона своє прізвище змінила на прізвище чоловіка - ОСОБА_11 (а.с. 13-14, 16, 17).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого 02.08.2011 р. відділом ДРАЦС Гадяцького районного управління юстиції Полтавської області (а.с. 19).

Згідно довідки виконавчого комітету Гадяцької міської ради від 25.05.2021 р., на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 з ним проживали та були зареєстровані по АДРЕСА_1 його дружина ОСОБА_1 , дочка ОСОБА_2 , дочка ОСОБА_3 , ОСОБА_12 , а також ОСОБА_13 , ОСОБА_4 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 (а.с. 20).

Після смерті ОСОБА_5 залишилось спадкове майно, що складається з 7/10 частин вищезазначеного домоволодіння та господарських споруд: сарай «Б», сарай «В», вбиральня «Г», вбиральня «Д», огорожа №1-2.

Постановою приватного нотаріуса Миргородського районного нотаріального округу Заєць Н. М. від 18.08.2021, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину на вищевказане домоволодіння, у зв`язку з тим, що Приватним підприємством «Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» 25.06.2021 за №7043 надано довідку, що співвласником 3/10 частини виділено вказану частку у окремий об`єкт, у зв`язку з чим житлова площа та загальна площа житлового будинку змінились, тобто бюро технічної інвентаризації по суті вказало загальну та житлову площу 7/10 часток будинку як цілого об`єкту, а не всього будинку(а.с. 22).

30.08.2021 р. ОСОБА_1 звернулася до міського голови Гадяцької міської ради Нестеренка В.О. із заявою з проханням повідомити, чи присвоювалася поштова адреса, у зв`язку з розподілом домоволодіння, квартирі у житловому будинку в АДРЕСА_5 . Просила присвоїти адресу квартирі у житловому будинку в разі, якщо вона не присвоювалася. До заяви були додані копії рішень виконавчого комітету Гадяцької міської ради №64-1, №60-6 від 21.03.2013, якими присвоєно поштову адресу квартирі в житловому будинку по АДРЕСА_4 , та вирішено оформити право власності на квартиру АДРЕСА_4 на ім`я ОСОБА_4 (а.с. 23-27).

За повідомленням виконавчого комітету Гадяцької міської ради № 03-58/4659 від 03.09.2021, ОСОБА_1 відмовлено у присвоєнні поштової адреси частині житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 , у зв`язку з тим, що частка у вищезазначеному житловому будинку не складає одиницю й інші 3/10 частини об`єкту виділено в окремий об`єкт з присвоєнням адреси та рекомендовано звернутись до суду щодо виділу частки в окремий об`єкт нерухомого майна (а.с. 28).

У технічному паспорті на будинок садибного типу за адресою: АДРЕСА_1 , складеного станом на 04 червня 2021 року, житловий будинок позначений літ.А-1, загальною площею 72,6 кв.м, житловою площею 39,6 кв.м, з господарськими будівлями та спорудами: сарай «В», літня кухня «В1», сарай «в», погріб вхідний «М», гараж «Д», сарай «Ж», навіс «З», вбиральня «И», літній душ «Л», ворота огорожі №6, огорожа №7 (а.с. 29-34).

За повідомленням Полтавського бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» від 25.06.2021 за №7043 загальна та житлова площі по житловому будинку літ. А-1 змінились, у зв`язку з оздобленням стін та виділенням частини будинку в окремий об`єкт з присвоєнням адреси: АДРЕСА_4 .

Літня кухня «В1» переобладнана з частини сараю «В», сарай «в» раніше враховувався в вартість сараю «В», вбиральню «Г», вбиральню «Д» знищено, збудовано гараж «Д», збудовано сарай «Ж».

Збудовані погріб вхідний «М», навіс «З», вбиральня «И», літній душ «Л», ворота огорожі №6, огорожа №7 не підлягають прийняттю в експлуатацію, згідно постанови КМУ за №406 від 07.06.2017. 3/10 частини об`єкту, а саме частина житлового будинку А-1, сарай «Б», огорожа №1 виділено в окремий об`єкт з присвоєнням адреси АДРЕСА_4 (а.с. 35).

При вирішенні спору суд першої інстанції виходив із того, що господарські будівлі по АДРЕСА_1 , які спадкодавець ОСОБА_5 успадкував на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, були переобладнані.

Доказів щодо прийняття в експлуатацію переобладнаних та новостворених господарських будівель позивачками не надано, як і документів про набуття на них права власності спадкодавцем ОСОБА_5 за його життя.

Переобладнані та новостворені господарські будівлі: сарай «В», літня кухня «В1», сарай «в», гараж «Д», сарай «Ж» до складу спадщини не увійшли.

Збудовані ОСОБА_5 за життя погріб вхідний «М», навіс «З», вбиральня «И», літній душ «Л», ворота огорожі №6, огорожа №7 не потребують прийняття в експлуатацію та входять до спадкового майна, що залишилось після смерті ОСОБА_5 .

Спадкодавець за життя не скористався правом і не зареєстрував право власності на належну йому частину домоволодіння, як на квартиру АДРЕСА_3 , а вимога про виділення частини будинку в натурі позивачами не заявлялася.

Колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду, з огляду на таке.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом має той з подружжя, який пережив спадкодавця, діти спадкодавця та батьки.

За змістом ч. 3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину.

У ч. 2ст. 331 ЦК України зазначено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

За змістом частини першої статті 376 ЦК України самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил.

Будівництво об`єкта нерухомого майна є самочинним за наявності будь-якої з умов, зазначених у ній.

Відсутність дозволу на будівництво, проекту або порушення умов, передбачених у цих документах, тягне визнання такого будівництва самочинним відповідно до частини першої статті 376 ЦК України.

Головним наслідком самочинного будівництва є те, що в особи, яка його здійснила, не виникає права власності на нього, як на об`єкт нерухомості (частина друга статті 376 ЦК України).

У розумінні частини першої статті 376 ЦК України самочинним будівництвом є не тільки новостворений об`єкт, а й об`єкт нерухомості, який виник у результаті реконструкції, перебудови, надбудови вже існуючого об`єкта, здійснених без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, оскільки в результаті таких дій об`єкт втрачає тотожність із тим, на який власником (власниками) отримано право власності.

Згідно частини першої статті 376 ЦК України правила про самочинне будівництво і його наслідки поширюються на всі випадки будівництва (реконструкції) всіх типів будівель, споруд та іншого нерухомого майна.

Встановлення факту готовності об`єкту до експлуатації і видача свідоцтва про відповідність збудованого об`єкта проектній документації, вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил відноситься до виключної компетенції територіальної інспекції державного архітектурно - будівельного контролю.

Згідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Постановою КМУ від 7 червня 2017 р. № 406 «Про затвердження переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію затверджено Перелік будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

У статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Суд першої інстанції правильно встановив, що господарські будівлі по АДРЕСА_1 , які спадкодавець ОСОБА_5 успадкував на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, були переобладнані, а саме: літня кухня «В1»переобладнана з частини сараю «В», сарай «в» раніше враховувався в вартість сараю «В» вбиральні «Г»,«Д» знищено, а також збудовані нові сарай «Ж» та гараж «Д». Збудовані погріб вхідний «М», навіс «З», вбиральня «И», літній душ «Л», ворота огорожі №6, огорожа №7.

Зазначене підтверджується доказами, які проаналізовані вище.

Доказів щодо прийняття в експлуатацію вищевказаних переобладнаних та новостворених господарських будівель позивачами не надано.

Документів про набуття на них права власності спадкодавцем ОСОБА_5 за його життя також не надано.

З урахуванням вищенаведеного, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що переобладнані та новостворені господарські будівлі: сарай «В», літня кухня « В1», сарай «в», гараж «Д», сарай «Ж» до складу спадщини не увійшли.

Оскільки збудовані ОСОБА_5 за життя погріб вхідний «М», навіс «З», вбиральня «И», літній душ «Л», ворота огорожі №6, огорожа №7 не потребують прийняття в експлуатацію згідно постанови КМУ за №406 від 07.06.2017 р., суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що вказані господарські споруди входять до спадкового майна, що залишилось після смерті ОСОБА_5 .

Враховуючи те, що ОСОБА_5 був власником 7/10 частин житлового будинку по АДРЕСА_1 , а позивачки ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є спадкоємцями ОСОБА_5 і у встановлений чинним законодавством строк та порядку прийняли спадщину, проте їм відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, - суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позову про визнання за ними права власності на 7/10 частин вказаного житлового будинку в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , а саме за кожною по 7/30 частини житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 , що складається в цілому з житлового будинку А-1 та господарських споруд: погріба вхідного «М», навіса «З», вбиральні «И», літнього душа «Л», воріт огорожі №6, огорожі №7.

Також суд правомірно відмовив у задоволенні позову про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_6 , оскільки за життя ОСОБА_5 не скористався своїм правом і не зареєстрував право власності на належну йому частину в домоволодінні, як на квартиру за вказаною адресою. Вимоги про виділення частини будинку в натурі позивачками не заявлялось.

Доводи апеляційної скарги позивачок, які переважно дублюють обґрунтування позовних вимог, не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, тому на увагу колегії суддів не заслуговують.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Рішення відповідає нормам матеріального і процесуального права. Підстав для його скасування з наведених в апеляційній скарзі мотивів колегією суддів не встановлено.

Отже, апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.368, 375, 382,383,384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 31 травня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.В.Чумак

Судді С.Б.Бутенко

О.В.Прядкіна