Дата документу 30.11.2022 Справа № 333/4739/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 333/4739/21 Головуючий у 1-й інстанції: Тучков С.С.
Провадження №22-ц/807/2155/22 Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2022 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого,судді-доповідача суддів: за участю секретаря Подліянової Г.С., Гончар М.С., Дашковської А.В., Остащенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 22 вересня 2022 року, у справі за позовом ОСОБА_2 до Запорізької міської ради, третя особа: ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Запорізької міської ради, третя особа: ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

В обґрунтування позову зазначено, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , його дружина ОСОБА_4 успадкувала 3/4 частини квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про право на спадщину за законом від 27 червня 2019 року, виданого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Вартановою О.С. та зареєстрованим в реєстрі за №2043.

ОСОБА_3 є рідним братом позивача ОСОБА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 22 грудня 2020 року серії НОМЕР_1 . Після смерті ОСОБА_4 позивачу стало відомо про наявність заповіту ОСОБА_3 на користь позивача.

Згідно заповіту від 29 вересня 2018 року, посвідченого державним нотаріусом Четвертої Запорізької державної нотаріальної контори Грибачовою Л.Д., позивач ОСОБА_2 визнаний як спадкоємець 1/4 частини вищезазначеної квартири. До смерті ОСОБА_4 йому не було відомо про заповіт. У померлих ОСОБА_3 та ОСОБА_4 немає дітей та будь-яких інших родичів, окрім позивача. Позивачу стало відомо, що ОСОБА_4 з 31 липня 2019 і до моменту смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 перебувала у Комунальній установі «Запорізький геріатричний пансіонат». Позивач здійснив поховання ОСОБА_4 за власний рахунок.

Звернувшись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини позивачу стало відомо наступні обставини. 05 липня 2019 року ОСОБА_4 на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом ЗМНО Тізенберг Д.Д., зареєстрованому в реєстрі за №1234, подарувала належні їй 3/4 частки квартири за вищевказаною адресою ОСОБА_1 . Таким чином позивач має право на спадкування 1/4 частини спірної квартири, а за ОСОБА_1 зареєстровано 3/4 частки такої квартири, який не є родичем ОСОБА_4 та ніколи спільно з нею не проживав.

Водночас, після смерті ОСОБА_4 , позивач звернувся до нотаріуса 29 квітня 2021 року із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом ОСОБА_3 . Проте, 29 квітня 2021 року нотаріус відмовив позивачу в цьому у зв`язку із пропуском ОСОБА_2 6-ти місячного строку.

Таким чином, позивачем пропущено встановлений законом строк на прийняття спадщини за заповітом після смерті свого брата ОСОБА_3 на 1/4 частку вказаної квартири. Додатково позивач зазначає, що зареєстрований та проживає на території Житомирської області, та являється особою похилого віку, який у зв`язку зі станом свого здоров`я обмежений у можливості самостійно пересуватися на значні відстані. Зважаючи на віддаленість місця проживання позивача від місця знаходження спадкового майна (квартири), позивач був не здатний належним чином та своєчасно контролювати процес прийняття спадщини. Окрім того, позивач будучи людиною похилого віку, має проблеми зі здоров`ям та регулярно проходить лікування у відповідних закладах охорони здоров`я.

З огляду вищевикладеного просить визначити ОСОБА_2 додатковий строк тривалістю три місяці після набрання рішення законної сили, для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 22 вересня 2022 року позов задоволено повністю.

Визначено ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . додатковий строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 тривалістю у три місяці, починаючи з дня набрання рішення законної сили.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив скасувати рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 22 вересня 2022 року у цій справі та ухвалити нове рішення, яким повністю відмовити в позові.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов помилково висновку про те, що ОСОБА_2 пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, яким використанні всі можливі приклади для визначення поважними причин своєї бездіяльності та жодна із низки причин, приведених ним насправді не доведено, жодним і допустимим доказом з перелічених в ч.2 ст.76 ЦК України не підтверджується.

Відзиву на апеляційну скаргу в порядку ст. 360 ЦПК України, до суду не надходило.Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Учасники справи, ОСОБА_2 , Запорізька міська рада будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується наявними в матеріалах справи поштовими повідомленнями про вручення рекомендованих поштових відправлень судової повістки (а.с.127,143 ) до апеляційного суду не з`явилися. На адресу апеляційного суду від Запорізької міської ради надійшло клопотання про розгляд справи за її відсутності, просять ухвалити судове рішення відповідно до вимог чинного законодавства України ( а.с.133).

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином провідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Зважаючи на вказане, колегія у відповілдності до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України ухвалила здійснювати апеляційний розгляд у відсутності ОСОБА_2 , його представика адвоката Басаргіної О.П., Запорізької міської ради.

При цьому, колегія суддів зауважує, що Європейський суд з прав людини у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" ("Alimentaria Sanders S.A. v. Spain", рішення від 7 липня 1989 року, заява №11681/85, п. 35) зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Апеляційний суд виходить з того, що якщо сторони та/або їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін чи їх представників, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору.

Оскільки учасники справи ОСОБА_2 , його представика адвоката Басаргіної О.П., Запорізька міська рада були належним чином повідомленні про дату, час та місце розгляду справу, та, зважаючи на межі розгляду справи в суді апеляційної інстанції (стаття 367 ЦПК України), апеляційний суд вважає за потрібне розглянути справу в даному судовому засіданні.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частні або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення зазначеним вимогам не відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом з поважних причин, тому є підстави для визначення додаткового строку для примйняття спадщини за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

З такими висновками суду першої інстанції не погоджується колегія суддів, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам справи та вимогам закону, виходячи з наступного.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 21 грудня 2018 року Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 66 років про що 21 грудня 2018 року складено актовий запис №8154 (а.с.19).

Згідно з свідоцтва про право на спадщину за законом від 27 червня 2019 року, виданого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Вартановою О.С. та зареєстрованим в реєстрі за №2043, ОСОБА_4 після смерті ОСОБА_3 успадкувала 1/2 частки квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.14-15).

Згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом від 04 липня 2019 року виданого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Вартановою О.С. та зареєстрованим в реєстрі за № 2135, ОСОБА_4 після смерті ОСОБА_3 успадкувала Ѕ частку грошових вкладів, що знаходяться в АТ КБ « ПриватБанк» ( а.с.48-49 спадкової справи).

Згідно з свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 22 грудня 2020 року Комунарським районним у місті Запоріжжя відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 81 року про що 22 грудня 2020 року складено актовий запис №2021 (а.с.18).

Згідно з заповітом від 29 вересня 2018 року, посвідченого державним нотаріусом Четвертої запорізької нотаріальної контори Грибачовою Л.Д., та зареєстрованого в реєстрі №2-307, померлий ОСОБА_3 заповів своєму братові ОСОБА_2 - все своє майно (а.с.21).

Згідно з договором дарування частини квартири від 05 липня 2020 року, посвідченого приватним нотаріусом ЗМНО Тізенберг Д.Д., зареєстрованого в реєстрі за №1234, ОСОБА_4 подарувала 3/4 частки квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 (а.с.12-13).

Відповідно до інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 01 липня 2021 року, за ОСОБА_1 зареєстровано 3/4 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.16-17).

29 квітня 2021 року до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Вартанової О.С. звернувся ОСОБА_2 із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно після смерті ОСОБА_3 ( а.с.55 зворот копії спадкової справи).

Відповідно до постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії від 29 квітня 2021 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Вартановою О.С. відмовлено ОСОБА_2 в отриманні свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , оскільки останній не надав документи, що посвідчують право власності спадкодавця на частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.25-26).

Предметом позовних вимог є визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 .

Заперечуючи проти позову, третя особа посилала/ться на те, що позивач не довів поважності причин пропуску ним строку для прийняття спадщини.

Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (стаття 1223 ЦК України).

Згідно зі статтею 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України).

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (стаття 1269, частина перша статті 1270 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (стаття 1272 ЦК України).

Зважаючи на наведене, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовом про визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК України), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини.

З урахуванням наведеного якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Задовольняючи заяву ОСОБА_2 про визначення ОСОБА_2 додаткового строку тривалістю у три місяці для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд першої інстанції прийшов до висновку, що ОСОБА_2 пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, пов`язаних з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Проте, розглядаючи дану справу по суті позовних вимог, судом першої інстанції всупереч положенням цивільно-процесуального законодавства не була витребувана та досліджена копія спадкової справи після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Водночас, на адресу апеляційного суду від приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Вартанової О.С. надійшла копія спадкової справи № 91/2018 заведеної після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 з якої вбачається, що із заявою про прийняття спадщини зареєстровано в реєстрі за № 236 після померлого ОСОБА_3 до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Вартанової О.С. звернулась його дружина ОСОБА_4 ( а.с. 1 копії спадкової справи).

27 березня 2019 року зареєстровано в реєстрі за № 63 до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Вартанової О.С. надійшла заява від ОСОБА_2 про прийняття спадщини за заповітом, посвідченим Четвертою запорізькою державною нотаріальною конторою 20 вересня 2018 року за реєстраційним номером №2-307, після смерті ОСОБА_3 померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с. 15 зворот копії спадкової справи).

Отже, позивач ОСОБА_2 звернувся до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Вартанової О.С. із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 в межах шестимісячного строку з часу відкриття спадшини передбаченого статтею 1269, частиною першаю статті 1270 ЦК України.

Таким чином, позивач ОСОБА_2 вважається таким, що прийняв спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З огляду на зазначене підстав для визначення ОСОБА_2 додаткового строку для прийняття спадщини за заповітом, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3 у суду першої інстанції не було.

Крім того, слід зауважити, що 29 квітня 2021 року ОСОБА_2 звернувся до приватного нотаріуса Запорізького нотаріального округу Вартанової О.С. із заявою зареєстрованою за № 106 про видачу Свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого ОСОБА_3 на частку спадкового майна квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в якій останній зазначає, що він прийняв спадщину за заповітом посвідченим Четвертою запорізькою державною нотаріальною конторою 29 вересня 2018 року за реєстраційним № 2-307 ( а.с 55 зворот копії спадкової справи). Постановою приватного нтаріуса Запорізького міського нотаріального округу Вартановою О.С. від 29 квітня 2021 року за № 202/02-31 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ј частку вищезазначеної квартири, після померлого ОСОБА_3 у зв`язку з ненаданням заявником документів, що посвідчують право власності спадкодавця на майно ( а.с. 56-57 копії спадкової справи).

Таким чином, висновки суду першої інстанції про те, що позивачу ОСОБА_2 було відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтво право на спадщину за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 у зв`язку з пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини не відповідає фактичним обставинам справи.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встаовленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З огляду на зазначене, судове рішення ухвалено з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, виикладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, тому воно підлягає скасуванню з підстав, передбачених статтею 376 ЦПК України з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 .

Відповідно до підпункту "в" пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга хоча і підлягає частковому задоволенню, проте оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню з інших підстав, ніж зазначено в апеляційній скаржі, тому підстави для розподілу судових витрат понесених апелянтом в суді апеляційної інстанції відсутні.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 22 вересня 2022 року у цій справі скасувати. Прийняти нове судове рішення наступного змісту.

В задоволені позову ОСОБА_2 до Запорізької міської ради, третя особа: ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повна постанова складена 01 грудня 2022 року.

Головуючий, суддя СуддяСуддя
Подліянова Г.С.Гончар М.С.Дашковська А.В.