ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 542/282/22 Номер провадження 22-ц/814/4570/22Головуючий у 1-й інстанції Кашуба М.І. Доповідач ап. інст. Абрамов П. С.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді: Абрамова П.С.

Суддів: Дорош А.І., Триголова В.М.,

за участю секретаря судового засідання - Ряднини І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 01 серпня 2022 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів

УСТАНОВИВ:

короткого змісту позовних вимог і рішення суду першої інстанції

31 березня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, що стягуються з нього на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 10.05.2016 року, з 1/4 на 1/6 частину всіх видів заробітку (доходу) щомісячно.

В обґрунтування позову зазначав, що з відповідачкою вони перебували у зареєстрованому шлюбі з 27 травня 2006 року, який між ними було розірвано на підставі рішення суду від 10 травня 2016 року. Від вказаного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей, а саме: дочку - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 08.12.2016 призначено до стягнення з нього на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 29 березня 2016 року до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 29.12.2021 призначено до стягнення з нього на користь і на утримання дочки, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12 листопада 2021 року до досягнення нею повноліття.

Позивач вказував, що на час ухвалення рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 08.12.2016 про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітнього сина він працював, а наразі його матеріальний стан змінився, оскільки він на даний час не працює і з нього стягнуто аліменти ще й на утримання доньки.

Заочним рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 01 серпня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

короткого змісту вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

узагальнених доводів особи, яка подала апеляційну скаргу

Вказував, що із заочним рішенням не погоджується, оскільки вважає, що суд першої інстанції не врахував погіршання його матеріального становища, як платника аліментів. З 2016 року він працював на ТОВ «Чиста криниця», станом на 20.12.2021 був звільнений, перебував на обліку як безробітній та отримував виплати по безробіттю до 20.02.2022. З 21.02.2022 він був знов прийнятий на роботу на ТОВ «Чиста криниця» на посаду машиніста крана автомобільного, що підтверджується записами трудової книжки. На час звернення до суду із вказаним позовом, в березні 2022 року, згідно довідки від 31.05.2022 № 588 його дохід складав: лютий 2 146,37 грн; березень 7 833,66 грн; квітень 10 586,10 грн. Вказував, що має нестабільний дохід, працює сезонно, на час польових робіт, що підтверджується записами в трудовій книжці. Тобто, з березня місяця по листопад місяць, а з листопада місяця по березень кожного року стоїть у центрі зайнятості, як безробітний. Виникає заборгованість по аліментах, яка, згідно з довідкою Новосанжаського ВДВС у Полтавському районі Полтавської області № 6072 від 18.08.2022 станом на 01.08.2022 становить - 2 025,11 грн.

Скаржник вважає, що повинен утримувати дітей на однаковому рівні, а тому частка на сина має бути зменшена до 1/6. Вказував, що не має власного житла та його дружина, яка не працює, потребує з ним певних коштів для гідного життя, крім того, згідно виписки з медичної картки від 05.04.2022 року йому була зроблена операція і він потребує витрат на лікування.

узагальнених доводів та заперечень інших учасників справи

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

встановлених судом першої інстанції та неоспорених обставин, а також обставин, встановлених судом апеляційної інстанції, і визначених відповідно до них правовідносин; доводів, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції; мотивів прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу;

Місцевим судом установлено наступне.

Рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 08 грудня 2016 року вирішено стягувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно, починаючи з 29 березня 2016 року до досягнення дитиною повноліття. Рішення набрало законної сили 04.01.2017 (а.с. 14-15).

Рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 29 грудня 2021 року вирішено стягувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , жительки АДРЕСА_1 , аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12 листопада 2021 року до досягнення нею повноліття. Зазначене рішення набрало законної сили 01.02.2022 (а.с. 16-18).

Місцевим судом також встановлено, що позивач є працездатним, працює на ТОВ «Чиста Криниця», отримує дохід, про що надав до суду відповідні докази: довідку про доходи (а.с. 51) та копію трудової книжки (а.с. 48-50).

Встановивши вказані обставини, а також те, що позивачем не підтверджено належними та допустимими доказами погіршення його матеріального становища у зв`язку із стягненням аліментів на утримання дочки, з огляду на відсутність власного житла та проходження ним лікування у хірургічному відділенні КП «Перша міська клінічна лікарня», місцевий суд дійшов висновку про відсутність підстав для зменшення розміру аліментів на утримання сина.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду, колегія суддів апеляційного суду дійшла наступного висновку.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789 ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного морального і соціального розвитку дитини.

Статтею 51 Конституції України та статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом положень частини першої статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними або за рішенням суду.

Статтею 273 СК України визначено, що якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати.

За правилами статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

У відповідності до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення.

З аналізу зазначених правових норм також вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.

Отже, погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Із зазначених норм закону також випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього.

Водночас, виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів та доведеними при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). (ст. ст. 12, 81, 89 ЦПК України)

Як вбачається з матеріалів справи, позивач, як платник аліментів, прохав зменшити розмір аліментів, що призначені до стягнення з нього на утримання сина з 1/4 частини на 1/6 доходу, посилаючись на те, що з нього стягуються аліменти на користь та на утримання дочки у розмірі 1/6 частини доходу (заробітку) щомісячно; сезонність роботи, погіршання майнового стану через відсутність житла, перебування на утриманні дружини, що не працює та проходженням лікування.

Місцевий суд, вірно надавши оцінку доказам у справі, дійшов вірного висновку, що копія з виписки з медичної картки стаціонарного хворого № 1923, відповідно до якої позивач проходив лікування у хірургічному відділенні КП «Перша міська клінічна лікарня» з 15.04.2022 по 15.04.2022 (а.с. 55-56), сама по собі жодним чином не доводить погіршення матеріального становища позивача у зв`язку із погіршанням здоров`я.

Натомість, місцевим судом під час розгляду справи вірно встановлено, що позивач наразі працевлаштований з 21.02.2022 на ТОВ «Чиста криниця» на посаду машиніста крана автомобільного, що підтверджується записами трудової книжки (а.с. 50). Сам факт сезонності роботи позивача не свідчить про погіршання його матеріального становища, а свідчить лише про мінливість заробітку, а тому не є підставою для зменшення розміру аліментів на утримання сина, оскільки позивач залишається працездатним, має можливість працевлаштуватись у цей період або перебувати на обліку як безробітній та отримувати соціальну допомогу по безробіттю. Наявність заборгованості по аліментам не є підставою для зменшення розміру їх стягнення.

Як вбачається з довідки про доходи № 58 від 16.03.2022 за 2021 рік розмір доходу ОСОБА_1 склав 191 346,38 грн, з яких утримано аліменти у сумі 37 933,18 грн.

При стягненні з ОСОБА_1 аліментів на утримання дочки за рішенням суду у 2021 році у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно судом вже було враховано факт перебування на його утриманні ще й сина, на якого у 2016 році стягнуті аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно. Рівність прав дітей на утримання від батьків не свідчить про те, що розмір аліментів має бути однаковий, як безпідставно вважає позивач.

Згідно з довідкою Драбинівської сільської ради № 02-19/19 від 15.02.2022 зазначено, що ОСОБА_1 проживає без реєстрації в АДРЕСА_2 спільно з співмешканкою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 21), що також не є доказом погіршання майнового стану ОСОБА_1 .

Як вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22.02.2022 (а.с. 22) ОСОБА_1 має на праві власності земельну ділянку (1 ціла частка). Відсутність у власності іншого нерухомого майна не свідчить про зміну його майнового стану з часу призначення аліментів на утримання сина у 2016 році.

На підставі вище викладеного, зібрані у справі докази не доводять погіршання майнового стану позивача, як платника аліментів, і не свідчать про неможливість ним сплачувати аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно до досягнення сином повноліття.

Доводи апеляційної скарги правильності висновку суду першої інстанції не спростували.

висновків за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, підстави для відшкодування судових витрат, понесених скаржником під час апеляційного розгляду справи, - відсутні.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 01 серпня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, яким є Верховний Суд у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 08 грудня 2022 року.

Головуючий суддя П.С. Абрамов

Судді А.І. Дорош

В.М. Триголов