Дата документу 31.05.2022 Справа № 335/7587/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №335/7587/19 Головуючий у 1 інстанції: Калюжна В.В.
Провадження № 22-ц/807/38/22 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«31» травня 2022 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Кримської О.М.,

Кочеткової І.В.,

секретар: Рикун А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 08 липня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» про захист прав споживача, визнання незаконним рішення комісії, зобов`язання повернути сплачену суму коштів та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

В липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, який протягом розгляду справи уточнив, до ПАТ «Запоріжгаз» про захист прав споживача, визнання незаконним рішення комісії, зобов`язання повернути сплачену суму коштів та стягнення моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що у 2005 році за його рахунок співробітниками ПАТ «Запоріжгаз» у його будинку було встановлено лічильник газу марки G-4 САМЗАГ № 3246410.

27 лютого 2018 року старшим контролером відповідача при огляді лічильника газу було складено акт про порушення № , відповідно до якого виявлено втручання у роботу лічильника, згідно з розділом ХІ глави 2 пункту 1, однак йому було залишено ще один акт про порушення з цією ж датою, тим самим контролером та з таким же номером, однак у ньому були вказані зовсім інші порушення, відповідно до розділу ХІ глави 2 пункту 1.5.

Зазначав, що в його присутності акти не складалися, несанкціонованого підключення приладів у нього не було.

28 лютого 2018 року був складений протокол № направлення засобу вимірювальної техніки (далі - ЗВТ) на експертизу, відповідно до якої виявлено несанкціоноване втручання в його роботу.

12 червня 2018 року він отримав від відповідача акт-розрахунок необлікованого об`єму природного газу і його вартості на загальну суму 76 273,98 грн.

15 червня 2018 року відповідачем винесено повідомлення про припинення розподілу природного газу та встановлено десятиденний строк погашення заборгованості. У зв`язку з тяжким фінансовим становищем, він не міг сплатити вказану заборгованість, тому 02 липня 2018 року було укладено договір реструктуризації боргу № 1052704, відповідно до якого ним було сплачено 49 579,50 грн.

05 січня 2019 року він отримав висновок експертного трасологічного дослідження № 825-18, відповідно до якого, лічильник газу G-4 САМЗАГ № 3246410 механічному впливу з метою несанкціонованого доступу до частини лічильного пристрою не піддавався.

Оскільки при демонтажі лічильника не були складені акти щодо пошкодження лічильника, а були виявлені пошкодження через 12 днів після демонтажу, вважав що відповідач порушив його право, шляхом введення в оману для укладення договору реструктуризації заборгованості.

09 липня 2019 року ним отримано повідомлення про припинення розподілу природного газу на підставі заборгованості у розмірі 26 692,48 грн., заходи заплановані на 12 липня 2019 року.

На підставі зазначеного остаточно просив: визнати незаконним рішення комісії ПАТ «Запоріжгаз», оформлене протоколом від 14 березня 2018 року № 500 про затвердження акту про порушення від 27 лютого 2018 року, а саме несанкціоноване втручання у роботу ЗВТ та проведення на підставі цього рішення перерахунку об`ємів природного газу за період з 28 серпня 2017 року до 27 лютого 2018 року у сумі 76 273,98 грн.; зобов`язати ПАТ «Запоріжгаз» повернути виплачену суму у розмірі 49 579,50 грн. та стягнути з товариства на його користь моральну шкоду у розмірі 20 000 грн.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 08 липня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на відсутність в акті про порушення зазначення ушкодження лічильника або пломби, причини направлення на експертизу, ненадання протоколу засідання комісії з розгляду актів про порушення, підроблення акту про порушення, ненадання судом оцінки наявності чотирьох суперечливих актів, безпідставність відхилення судом висновку експерта як доказу, невизнання зобов`язання вимушеність підписання договору реструктуризації та сплати коштів, помилковість висновку суду щодо не порушення його прав, просив скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволенні позову.

АТ «Оператор газорозподільної системи «ЗАпоріжгаз» подало відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначило про доведеність факту несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ, не зазначення у висновку експерта, що він підготовлений для подання до суду та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність, неповідомлення АТ «Запоріжгаз» про дату, час та місце проведення експертизи, відсутність доказів на підтвердження завданої позивачу моральної шкоди.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 02 грудня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 08 липня 2020 року змінено у мотивувальній частині, виклавши її у редакції постанови.

Постановою Верховного Суду від 07 квітня 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Запорізького апеляційного суду від 02 грудня 2020 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 03 серпня 2021 року залучено до участі у справі правонаступника Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» - Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз».

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно із пунктом другим частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ч.ч.1,2,5 ст. 263 ЦПК України).

Рішення суду першої інстанції вказаним вимогам не відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскарження рішення ПАТ «Запоріжгаз» неналежний спосіб захисту, ОСОБА_1 49579,50 грн. сплачено в добровільному порядку, що свідчить про визнання ним зобов`язання, вимога про стягнення моральної шкоди є похідною.

Колегія суддів не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції.

Матеріалами справи підтверджено, що 27 лютого 2018 року старшим контролером ПАТ «Запоріжгаз» за участю споживача ОСОБА_1 , при огляді лічильника газу за адресою: АДРЕСА_1 , було складено акт про порушення № 1052704 (т.1, а. с. 49), відповідно до якого виявлено втручання у роботу лічильника, згідно з розділом ХІ глави 2 пункту 1, та акт про порушення № від 27 лютого 2018 року відповідно до розділу ХІ глави 2 пункту 1.5., а саме: несанкціоноване підключення газових приладів, внаслідок якого перевищується діапазон обчислення вузла обліку (т.1, а. с. 8).

28 лютого 2018 року був складений протокол № направлення засобу вимірювальної техніки на експертизу, відповідно до якої виявлено несанкціоноване втручання у роботу ЗВТ (т.1, а. с. 9).

12 березня 2018 року за результатами дослідження складено акт експертизи лічильника газу № 0316, у якому зазначено про виявлення несанкціонованого втручання у роботу ЗВТ, а саме: пошкодження пломби заводу-виробника, встановленої з лівої сторони лічильного механізму (відсутній центральний фрагмент пломби), що надає доступ до фіксуючого гвинта лічильного механізму. Наявний доступ в роботу лічильного механізму. Лічильник не придатний до подальшої експлуатації, підлягає заміні (т.1, а. с. 10).

14 березня 2018 року на засіданні комісії з розгляду актів про порушення ПАТ «Запоріжгаз» у присутності споживача розглянуто акт про порушення від 27 лютого 2018 року № 1052704 та прийнято рішення про задоволення акту, що оформлено протоколом від 14 березня 2018 року № 500.

У той же день, 14 березня 2018 року, комісією розглянуто акт про порушення від 27 лютого 2018 року № , який скасовано (т.1, а. с. 96).

На підставі акту про порушення від 27 лютого 2018 року № 1052704, протоколу засідання комісії з розгляду актів про порушення ПАТ «Запоріжгаз» від 14 березня 2018 року № 500 був складений акт-розрахунок необлікованого об`єму природного газу і його вартості від 08 червня 2018 року у сумі 76 273,98 грн. (т.1, а. с. 13).

02 липня 2018 року між ПАТ «Запоріжгаз» та ОСОБА_1 укладено договір реструктуризації заборгованості не облікованого (донарахованого) об`єму (обсягу) природного газу № 1052704 (т.1, а.с.15).

Відповідно до висновку експертного трасологічного дослідження від 03 січня 2019 року № 825-18, який було проведено за заявою представника ОСОБА_1 - адвоката Мінасової Г. М., лічильник газу G-4 САМЗАГ № 3246410 механічному впливу з метою несанкціонованого доступу до частини лічильного пристрою не піддавався (т.1, а. с. 16-21).

За змістом статей 11, 15 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачено статтею 16 ЦК України.

Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (статті 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений статтею 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Зазначений правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 12 червня 2013 року у справі № 6-32цс13.

Ефективність як критерій способу захисту цивільного права полягає у тому, що його реалізація призведе до відновлення порушених майнових або немайнових прав та інтересів управомоченої особи.

Власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Здебільшого такий спосіб прямо визначений спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений ст. 16 ЦК України.

Частиною 4 статті 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 січня 2020 року у справі № 910/17955/17, вирішуючи питання про відступлення від правового висновку у постанові від 06 лютого 2019 року у справі № 522/12901/17-ц, зазначила, що вимога про скасування рішення комісії електропередавальної організації про визначення обсягу недоврахованої електричної енергії та її вартості є належним способом захисту прав та інтересів, установленим законом, оскільки таке рішення комісії, оформлене протоколом з розгляду акта про порушення ПКЕЕ, безпосередньо впливає на права та обов`язки відповідного суб`єкта господарювання у контексті його відносин з електропередавальною організацією, встановлює обсяг і вартість недоврахованої електроенергії та створює загрозу припинення електропостачання відповідного споживача (п.п.75-81, 99).

З огляду на зазначене та враховуючи, що таке рішення комісії, оформлене протоколом, безпосередньо впливає на права та обов`язки позивача в контексті відносин з газопостачальною організацією, встановлює обсяг і вартість недорахованого газу та створює загрозу припинення газопостачання споживача, вимога про визнання незаконним рішення комісії ПАТ «Запоріжгаз», яке оформлене протоколом від 14 березня 2018 року № 500 про затвердження акту про порушення від 27 лютого 2018 року, є належним способом захисту порушеного права.

Отже, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем було обрано неналежний спосіб захисту його прав.

Згідно з пунктом 12 глави 5 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем передбачено, що вартість необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу, яка пред`являється до сплати споживачу (несанкціонованому споживачу) в результаті задоволення акта про порушення, зазначається в окремому платіжному рахунку оператора газорозподільних систем, який надається під особистий підпис споживача (несанкціонованого споживача) або надсилається йому рекомендованим поштовим відправленням разом із супровідним листом, що оформлюється у довільній формі.

Якщо об`єм та/або вартість необлікованого (донарахованого) природного газу буде оскаржуватися споживачем (несанкціонованим споживачем) у судовому порядку, тоді до винесення остаточного рішення у судовій справі заборгованість за необлікований (донарахований) об`єм природного газу не вважається простроченою.

Таким чином, зазначеними положеннями законодавства прямо передбачено, що споживач у разі незгоди з об`ємом та/або вартістю необлікованого (донарахованого) природного газу, має право оскаржити такий акт (вимогу) в судовому порядку і тоді до винесення остаточного рішення у судовій справі заборгованість за необлікований (донарахований) об`єм природного газу не вважається простроченою.

Пунктом 3.4 Положення про проведення експертизи лічильників газу, установлених у споживачів і призначених для обліку природного газу в побуті, затвердженого наказом Міністерства палива та енергетики України від 27 грудня 2005 року № 619, визначено, що у разі незгоди будь-якої сторони з висновками комісії по газопостачальній (газотранспортній) організації спірні питання вирішуються у судовому порядку.

Порядок періодичної повірки засобів вимірювальної техніки по об`єктах побутових споживачів (населенню), вузлів обліку та їх складових врегульовано главою 8, 9 розділу Х Кодексу газорозподільних систем, Положенням про проведення експертизи лічильників газу, установлених у споживачів і призначених для обліку природного газу в побуті, затвердженим наказом Міністерства палива та енергетики України від 27 грудня 2005 року № 619 (далі - Положення), Типовим договором розподілу природного газу, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2498.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» засоби вимірювальної техніки - це засоби вимірювань, вимірювальні системи, матеріальні міри, стандартні зразки та будь-які частини засобів вимірювань або вимірювальних систем, якщо ці частини можуть бути об`єктом спеціальних вимог та окремого оцінювання відповідності.

Отже, засобом вимірювальної техніки є технічний засіб, який застосовується під час вимірювань фізичних величин і має нормовані метрологічні характеристики.

Частиною першою статті 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» передбачено, що законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту.

Періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну і теплову енергію, газ і воду), що є власністю фізичних осіб, здійснюються за рахунок суб`єктів господарювання, що надають послуги з електро-, тепло-, газо- і водопостачання. Періодична повірка проводиться за рахунок тарифів на електро-, тепло-, газо- і водопостачання (частина четверта статті 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність»).

Пунктом 4 глави 9 розділу Х Кодексу газорозподільних систем встановлено, що оператор газорозподільної системи при проведенні контрольного огляду вузла обліку має право:

- оглядати комерційний вузол обліку природного газу та його складові на предмет відсутності ознак пошкодження засобу вимірювальної техніки, пошкодження пломб, несанкціонованого втручання в засіб вимірювальної техніки, несанкціонованого газопроводу та/або несанкціонованого підключення газових приладів, внаслідок чого може перевищуватися діапазон обчислення лічильника газу (сумарна номінальна потужність газових приладів і пристроїв перевищує діапазон обчислення лічильником газу);

- здійснювати перевірку параметрів параметризації обчислювача чи коректора об`єму газу (за їх наявності);

- перевіряти наявність діючих свідоцтв про повірку засобів вимірювальної техніки (відміток про повірку в паспортах засобів вимірювальної техніки), що входять до складу комерційного вузла обліку природного газу.

До порушень споживача, які кваліфікуються як несанкціонований відбір природного газу з газорозподільних систем (крадіжка газу) та внаслідок яких щодо них здійснюється нарахування необлікованих об`ємів (обсягів) природного газу, належать: 1) наявність несанкціонованого газопроводу; 2) несанкціоноване відновлення газоспоживання; 3) несанкціоноване втручання в роботу засобів вимірювальної техніки (комерційного вузла обліку природного газу, зокрема, лічильника газу); 4) несанкціоноване підключення газових приладів на об`єкті споживача, який обліковується за нормами споживання; 5) несанкціоноване підключення газових приладів, внаслідок якого перевищується діапазон обчислення вузла обліку (сумарна номінальна потужність газових приладів і пристроїв перевищує діапазон обчислення вузла обліку); 6) використання природного газу споживачем за відсутності чи після розірвання договору розподілу природного газу.

При виявленні ознак пошкодження пломб (крім факту їх відсутності чи розірвання пломбувального матеріалу, на якому встановлено пломбу) та/або несанкціонованого втручання у засіб вимірювальної техніки, що має бути зазначено в акті про порушення, за домовленістю сторін або за ініціативою оператора газорозподільної системи чи споживача (суміжного суб`єкта ринку природного газу) може бути ініційована їх експертиза, порядок проведення якої передбачено Кодексом газорозподільних систем та пунктом 3.3 Положення.

Пунктом 3.3.1 Положення передбачено, що експертизу лічильника газу проводить комісія, яка призначається наказом по газопостачальній (газотранспортній) організації. До складу комісії повинні входити представники газопостачальної (газотранспортної) організації та територіального органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади у сфері метрології.

Комісія проводить зовнішній огляд лічильника газу на предмет відповідності фактичного стану лічильника ознакам, зазначеним в акті про демонтаж лічильника газу. Після зовнішнього огляду комісією перевіряються: відповідність місць фактичного розташування пломб місцям, зазначеним в акті про демонтаж лічильника газу; цілісність та місцезнаходження пломб, а також ознак порушень, зазначених в акті про зняття лічильника газу; цілісність заводського та повірчого тавра на лічильнику газу; цілісність відлікового механізму та корпусу лічильника газу; цілісність конструктивних елементів вихідного патрубка лічильника газу; наявність сторонніх предметів у середині лічильника газу; відповідність маркування лічильника газу нормативно-технічній документації. Після виконання цих робіт проводиться позачергова повірка лічильника згідно з ДСТУ 2708-99 «Метрологія. Повірка засобів вимірювальної техніки. Організація та порядок проведення». Результати огляду та позачергової повірки фіксуються в акті експертизи (пункти 3.3.3.1-3.3.3.4 Положення).

Залежно від результатів експертизи до акта експертизи додається довідка про непридатність засобу вимірювальної техніки або свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки згідно з ДСТУ 2708-99. Лічильник газу запаковується в поліетиленовий пакет, який пломбується пломбою газопостачальної (газотранспортної) організації і направляється: на встановлення у споживача - у разі визнання комісією лічильника газу придатним до застосування; на ремонт - у разі висновків комісії про непридатність лічильника газу до застосування та рекомендації щодо проведення ремонту лічильника газу. У разі висновків комісії про непридатність лічильника газу до застосування та висновків щодо неможливості проведення ремонту, лічильник газу передається споживачеві.

Системний аналіз цих положень законодавства дає підстави для висновку про те, що у разі встановлення непридатності лічильника до використання про це прямо вказується у акті експертизи із зазначенням виявлених у його роботі недоліків.

Несанкціоноване втручання у роботу засобу вимірювальної техніки/лічильника газу - це втручання в роботу або конструкцію чи складові комерційного вузла обліку (зокрема лічильника газу), у тому числі шляхом їх підробки, пошкодження чи пошкодження на них пломб, впливу дії спрямованого постійного магнітного поля або зміни конфігурації даних обчислювача/коректора об`єму газу (первинного програмування чи протоколу параметризації), внаслідок чого витрата (споживання) природного газу комерційним вузлом обліку не обліковується (обліковується частково чи з порушенням законодавства), та інші дії, що призводять до викривлення даних обліку природного газу (пункт 4 глави 1 розділ І Кодексу газорозподільних систем).

Отже, для покладення на споживача відповідальності у виді нарахування вартості необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу вимагається встановлення факту, а не можливості, несанкціонованого відбору природного газу з газорозподільних систем (крадіжка газу), про що може свідчити встановлений факт несанкціонованого втручання споживача у роботу засобу вимірювальної техніки (лічильника).

Відповідно до ч. 5 ст. 411 ЦПК України висновки суду касаційної інстанції, в зв`язку з якими скасовано судові рішення, є обов`язковими для суду першої чи апеляційної інстанції під час нового розгляду справи.

Скасовуючи постанову Запорізького апеляційного суду від 02 грудня 2020 року з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, Верховний Суд в постанові від 07 квітня 2021 року зазначив, що судом апеляційної інстанції не було враховано, що сам по собі факт пошкодження пломби не є підтвердженням несанкціонованого відбору природного газу з газорозподільних систем (крадіжка газу).

При новому розгляді справи ухвалою Запорізького апеляційного суду від 03 серпня 2021 року клопотання ОСОБА_1 про призначення повторної судово-трасологічної експертизи задоволено частково. Призначено в справі повторну судово-трасологічну експертизу лічильника газу G-4 САМГАЗ, заводський №3246410, який був встановлений для обчислення обліку газу будинку АДРЕСА_1 , на вирішення якої поставлено наступні питання:

1. Чи можливий механічний вплив на деталі відлікового пристрою G-4 САМГАЗ, заводський №3246410, без порушення цілісності його корпусу та пломб заводу виробника та державного повірника, або руйнації однієї з вказаних пломб?

2. Чи можливе спотворення обліку газу шляхом впливу на деталі облікового механізму G-4 САМГАЗ, заводський №3246410, при вилучені гвинта, який розташований під пошкодженою пломбою, згідно акту експертизи від 12 березня 2018 року №?

Проведення експертизи доручено експертам Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз (49000, м. Дніпро, вул. Січеславська Набережна, 17, офіс 361).

Згідно з висновком експерта за результатами проведення судової трасо логічної експертизи № 4157-21 від 14 січня 2022 року, проведеної на виконання ухвали Запорізького апеляційного суду від 03 серпня 2021 року механічний вплив на деталі відлікового пристрою лічильника обліку газу G-4 САМГАЗ, заводський №3246410, при наявній пломбі та закрученому пломбувальному гвинті - неможливий. За відсутності пломбу вального гвинта, корпус лічильного пристрою лічильника обліку газу G-4 САМГАЗ, заводський №3246410, частково піднімається над корпусом лічильника на висоту 4,0 мм. Даний зазор розміром 4,0 мм дозволяє вводити всередину лічильного пристрою тонкі тверді предмети на кшталт такі, як лезо, дріт та ін. Поряд із тим треба зазначити, що огляд та візуальний доступ до внутрішніх частин механізму лічильного пристрою обмежений. Тобто при такому зазорі неможливо побачити внутрішні деталі. Тобто, імовірніше за все, при обмеженому доступі та за відсутності обзору внутрішніх деталей, спотворення обліку газу шляхом впливу на деталі облікового механізму, неможливий. Враховуючи те, що лічильник надано після проведення експертних досліджень, встановити причини виникнення даного зазору не уявляється можливим.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як передбачено ст.ст. 76,77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст.ст. 79, 80 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Як установлено ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчинення нею процесуальних дій.

З огляду на зазначене, колегія суддів дійшла висновку про спростування належними доказами наявності саме факту несанкціонованого відбору природного газу з газорозподільних систем (крадіжка газу), а отже, відсутні підстави для покладання на ОСОБА_1 відповідальності у виді нарахування вартості необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що в один день 27 лютого 2018 року було складено акти про порушення № 1052704 та № , які містять суперечливу інформацію щодо допущених, на думку старшого контролера ПАТ «Запоріжгаз» ОСОБА_2 , ОСОБА_1 порушень Кодексу газорозподільних систем.

Також, згідно з актом №0316 експертизи лічильника газу від 12 березня 2018 року виявлено пошкодження пломби, проте вказані акти про порушення № 1052704 та № від 27 лютого 2018 року фіксування такого порушення не містять, в той час як пошкодження пломби не є тим порушенням, яке не може бути виявлено при візуальному огляді, а лише під час проведення експертизи лічильника газу.

На підставі зазначеного колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення комісії Публічного акціонерного товариства «Запоріжгаз», оформлене протоколом від 14 березня 2018 року № 500, про затвердження акту про порушення від 27 лютого 2018 року, не відповідає вимогам чинного законодавства.

Таким чином, позовні вимоги про визнання незаконним рішення комісії Публічного акціонерного товариства «Запоріжгаз», оформлене протоколом від 14 березня 2018 року № 500, про затвердження акту про порушення від 27 лютого 2018 року, підлягають задоволенню.

Стосовно позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди колегія суддів виходить з наступного.

Частиною 3 ст. 23 ЦК України встановлено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

За приписами статті 1167 ЦК України для покладення відповідальності на заподіювача моральної шкоди необхідна сукупність таких обов`язкових умов: наявність шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою заподіювача і шкодою, вина в заподіянні шкоди.

Таким чином, деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

Юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є: шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою, вина. Відсутність хоча б одного з цих же елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Положеннями п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань з урахуванням у кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин. Зокрема, ураховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках.

За приписами частин першої та шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, що дії ПАТ «Запоріжгаз» негативно вплинули на уклад його життя, стан здоров`я, сама по собі конфліктна ситуація з постачальником комунальних послуг не підтверджує ці обставини, колегія суддів дійшла висновку про те, що позивач не довів факт завдання йому моральної шкоди, у зв`язку з чим саме відсутні підстави для її відшкодування через недоведеність, а не через похідність вимог, як зазначив суд першої інстанції.

Також, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про повернення виплаченої суми в розмірі 49579,50 грн., оскільки, як зазначав ОСОБА_1 в позовній заяві, вказана сума була сплачена ним на виконання умов договору реструктуризації заборгованості не облікованого (донарахованого) об`єму (обсягу) природного газу № 1052704 від 02 липня 2018 року.

У статті 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину, за якою, кожний вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права та обов`язки, доки презумпція не буде спростована.

Презумпція правомірності правочину означає те, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що зумовлює набуття, зміну чи припинення породжує, змінює або припиняє цивільні права та обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована. Таким чином, до спростування презумпції правомірності правочину всі права, набуті сторонами за ним, можуть безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Спростування презумпції правомірності правочину відбувається тоді: коли недійсність правочину прямо встановлена законом (тобто має місце його нікчемність); якщо він визнаний судом недійсним, тобто існує рішення суду, яке набрало законної сили (тобто оспорюваний правочин визнаний судом недійсним).

Матеріали справи не містять доказів оспорення позивачем договору реструктуризації заборгованості не облікованого (донарахованого) об`єму (обсягу) природного газу № 1052704 від 02 липня 2018 року.

Отже, до спростування презумпції правомірності вказаного договору всі права, набуті сторонами за цим договором, можуть безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки - підлягають виконанню.

Аналогічний висновок міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 (провадження №14-308цс18).

Враховуючи викладене, рішення суду згідно з п.п. 3,4 ч.1 ст.376 ЦПК України підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про визнання незаконним рішення комісії ПАТ «Запоріжгаз», оформлене протоколом від 14 березня 2018 року № 500, про затвердження акту про порушення від 27 лютого 2018 року. В іншій частині позов підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 08 липня 2020 року у цій справі скасувати та ухвалити нову постанову наступного змісту.

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз», про захист прав споживача, визнання незаконним рішення комісії, зобов`язання повернути сплачену суму коштів та стягнення моральної шкоди - задовольнити частково.

Визнати незаконним рішення комісії Публічного акціонерного товариства «Запоріжгаз», оформлене протоколом від 14 березня 2018 року № 500, про затвердження акту про порушення від 27 лютого 2018 року.

В іншій частині позов залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 02 червня 2022 року.

Головуючий А.В. Дашковська

Судді: О.М. Кримська

І.В. Кочеткова