Ухвала

Іменем України

17 листопада 2022 року

м. Київ

справа № 2-1091/09

провадження № 61- 10758ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Воробйової І. А. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А., Черняк Ю. В.,

розглянув касаційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на постанову Одеського апеляційного суду від 13 вересня 2022 року у справі за заявою Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання та про видачу дублікату виконавчого листа у справі за позовом Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2019 року АТ «Державний ощадний банк України» звернулося до суду із заявою, в якій просило поновити строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання та видати дублікат виконавчого листа по справі № 2-1091/09, виданого Іллічівським міським судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість по кредитному договору у розмірі 1 608 035,59 грн та судових витрат у розмірі 865,00 грн.

Заява мотивована тим, що рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 25 червня 2009 року стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість за кредитним договором у сумі 1 608 035,59 грн, судовий збір в розмірі по 850,00 грн.

На виконання вищевказаного рішення суду, 30 липня 2009 року було видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 1 608 035,59 грн заборгованості за кредитним договором.

У зв`язку із тим, що з позовом до суду звертався прокурор м. Іллічівська в інтересах ВАТ «Ощадбанк», а також отримувала виконавчі листи прокуратура, виконавчий лист про стягнення заборгованості з другого відповідача - ОСОБА_2 був втрачений при пересилці, а позивач був позбавлений можливості виконати рішення.

Враховуючи зазначені обставини, заявник вважав, що виконавчий лист було втрачено, а АТ «Ощадбанк» був позбавлений можливості стягнути кошти за рішенням суду та в результаті цього пропущено строк на його пред`явлення до виконання. У зв`язку із цим, заявник був вимушений звернутися до суду з даною заявою.

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 05 жовтня 2021 року заяву АТ «Державний ощадний банк України» задоволено.

Видано АТ «Державний ощадний банк України» дублікат виконавчого листа по справі № 2-1091/09 про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість по кредитному договору в сумі 1 608 035,59 грн та судові витрати у розмірі 865,00 грн.

Поновлено АТ «Державний ощадний банк України» строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа № 2-1091/09 про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість по кредитному договору в сумі 1 608 035,59 грн та судові витрати у розмірі 865,00 грн.

Постановою Одеського апеляційного суду від 13 вересня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.

Ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 05 жовтня 2021 року скасовано.

У задоволенні заяви АТ «Державний ощадний банк України» про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання та про видачу дублікату виконавчого листа у справі за позовом ВАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовлено.

У жовтні 2022 рокуАТ «Державний ощадний банк України», звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Одеського апеляційного суду від 13 вересня 2022 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову Одеського апеляційного суду від 13 вересня 2022 рокута залишити без змін ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 05 жовтня 2021 року.

Касаційна скарга АТ «Державний ощадний банк України» мотивована тим, що втрата оригіналу виконавчого листа відбулась по незалежним від банка причинам, а необхідність вчинення дій щодо одержання дублікату виконавчого листа свідчить про поважність причин пропуску строку пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Касаційна скарга подана до Верховного Суду з пропуском строку на касаційне оскарження, проте заявник просить цей строк поновити, посилаючись на те, що строк пропущено з поважних причин, оскільки копію повного тексту постанови Одеського апеляційного суду від 13 вересня

2022 року було отримано заявником 27 вересня 2022 року.

Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо

в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється

з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Ураховуючи наведені заявником обставини та надані на їх підтвердження докази, Верховний Суд вважає, що строк на касаційне оскарження пропущено з поважних причин, а тому його слід поновити.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження

в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Щодо вимоги про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання

Відповідно до пункту 24 частини першої статті 353 ЦПК України окремо

від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи,

а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити

у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Таким чином, оскарження ухвал суду першої інстанції щодо поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання (пункт 24

частини першої статті 353 ЦПК України), після їх перегляду в апеляційному суді, у наведеній вище статті 389 ЦПК України, яка є спеціальною нормою, що регламентує право касаційного оскарження судових рішень

у касаційному порядку, не передбачено. Так само не підлягає касаційному оскарженню і постанова суду апеляційної інстанції, прийнята за наслідками перегляду такої ухвали.

Зазначене узгоджується з висновками, викладеними у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 337/5253/13-ц (провадження № 61-10084 сво18).

Пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України визначено, що суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Ураховуючи зазначене, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою АТ «Державний ощадний банк України» на постанову Одеського апеляційного суду від 13 вересня 2022 року в частині поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання слід відмовити.

Щодо вимоги про видачу дубліката виконавчого листа

Відповідно до вимог абзацу 6 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених

у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Із касаційної скарги вбачається, що вона є необґрунтованою, а наведені

в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності

та неправильності оскаржуваного судового рішення.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня

1999 року № 606-XIV (у редакції, чинній на момент видачі виконавчих листів) передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень

та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом статті 22 Закону України «Про виконавче провадження»

від 21 квітня 1999 року № 606-XIV виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом. Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Частиною шостою статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (у редакції, чинній на момент подання заяви) передбачено, що стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції. Зазначена норма кореспондується із частиною першою статті 433 ЦПК України.

Підпунктом 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України установлено, що до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся

із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку

з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких обставин виконавчий лист було втрачено, надавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести

ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог

і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У постанові від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11 (провадження

№ 14-308цс19) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, згідно з яким якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Таким чином, суд апеляційної інстанції, правильно виходив із відсутності правових підстав для задоволення заяви АТ «Державний ощадний банк України», та видачі дубліката виконавчого листа, оскільки заявник пропустив строк для пред`явлення його до виконання, і судом апеляційної інстанції не визнані поважними наведені ним причини його пропуску, а також заявником не надано суду належних і допустимих доказів, які б підтверджували факт втрати оригіналу виконавчого листа у справі, а також на підтвердження поважності пропуску строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Під час розгляду справи апеляційний суд дійшов висновку, що у матеріалах справи відсутні належні докази наявності поважних причин, з огляду на які АТ «Державний ощадний банк України» не мав змоги звернутись до виконавчої служби щодо пред`явлення виконавчого листа по справі № 2-1091/09 для виконання протягом десяти років - з 2009 року та доказів того, що виконавчий лист у справі був отриманий прокуратурою м. Іллічівська, а не стягувачем - ВАТ «Державний ощадний банк України», матеріали справи не містять. Також відсутні належні докази того, що оригінал виконавчого листа було втрачено. Таким чином, у заяві АТ «Державний ощадний банк України» про поновлення строку та видачу дублікату виконавчого листа по справі № 2-1091/09 не зазначені будь-які поважні причини пропуску строку пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваного судового рішення в частині вирішення вимог заяви щодо видачі дублікату виконавчого листа убачається, що касаційна скарга АТ «Державний ощадний банк України»

є необґрунтованою, правильне застосовування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують, на законність судових рішень не впливають,

а зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів щодо їх оцінки, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Керуючись статтями 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Клопотання Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити.

Поновити Акціонерному товариству «Державний ощадний банк України» строк на касаційне оскарження постанови Одеського апеляційного суду від 13 вересня 2022 року.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на постанову Одеського апеляційного суду від 13 вересня 2022 року у справі за заявою Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання та про видачу дублікату виконавчого листа у справі за позовом Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді І. А. Воробйова

Р. А. Лідовець

Ю. В. Черняк