П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2022 року м. Київ

Справа № 759/2690/19

Провадження: № 22-ц/824/11432/2022

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т. О.,

суддів Вербової І. М., Нежури В. А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну ОСОБА_1

на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Мальцева Д. О.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Департамент міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (КМДА), Товариство з обмеженою відповідальністю «Вітекс-компані», про відшкодування шкоди,

у с т а н о в и в:

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що в ніч з 28 травня 2017 року на 29 травня 2017 року працівники КП «Київблагоустрій» незаконно знищили та зруйнували приватні гаражі, які знаходяться в обслуговуючому кооперативі «Кооперативна-3», за адресою: просп. Академіка Корольова 5, м. Київ, у тому числі і його власного гаража № НОМЕР_3. Крім того, невідомі особи вивозили на автомобілях демонтовані гаражні ворота та інші конструкції. У зв`язку з незаконними діями працівників КП «Київблагоустрій» зі знищення та руйнування приватних гаражів за вказаною адресою власники гаражів викликали поліцію на місце події. Працівники поліції зафіксували цю подію та склали протокол. Внаслідок незаконних дій працівників КП «Київблагоустрій» йому, як власнику гаражного бокса № НОМЕР_3, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 завдано збитків на суму 214 860,00 грн, що підтверджується висновком Товариства з обмеженою відповідальністю «Прайм гранд» щодо вартості об`єкта незалежної оцінки від 15 травня 2017 року, сертифікат суб`єкта оціночної діяльності від 11 квітня 2016 року № 290/16. На звернення щодо незаконності дій працівників КП «Київблагоустрій» та прохання надати відповідні приписи на демонтаж, складені адміністративні протоколи, рішення суду про демонтаж та вилучення приватного майна у їх власників, йому повідомлено, що гаражі є самовільним будівництвом. Йому надано тільки можливість сфотографувати договір від 10 травня 2017 року № 68, згідно з яким КП «Київблагоустрій» доручає ТОВ «Вістекс - Компані» надати послуги з демонтажу самовільно розміщених об`єктів на території м. Києва та лист Департаменту міського благоустрою від 23 листопада 2016 року № 064-11370, адресований КП «Київблагоустрій», на знесення гаражів за адресою: АДРЕСА_1 , тобто не за адресою, за якою проводилось знищення приватного майна. Його, позивача, ніхто не попереджав про демонтаж гаража за адресою: АДРЕСА_1 . Окрім того, перед розбиранням, реконструкцією та капітальним ремонтом необхідно було обстежити загальний стан будівлі (споруди), а також фундаменту, стін, колон, склепінь та інших конструкцій, а для надбудов також стан основ, а за результатами обстежень скласти відповідний акт. Відсутність акта обстеження, на підставі якого розробляється проєкт організації будівництва (ПОБ) і проєкт виконання робіт (ПВР) також підтверджує незаконність дій відповідача зі знищення приватного майна. Тобто демонтаж/знесення приватної власності (гаражних боксів) проводився працівниками КП «Київблагоустрій» незаконно шляхом повного руйнування майна. За наведених обставин просив суд стягнути з відповідача 214 860,00 грн у відшкодування майнової шкоди.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2020 рокупозов ОСОБА_1 про відшкодування шкоди залишено без задоволення.

Не погодившись із таким судовим рішення, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позову.

В обґрунтування апеляційної скарги посилався на те, що рішення судом першої інстанції ухвалено без належного дослідження доказів та без встановлення всіх фактичних обставини у справі. Відповідачем не заперечується, що згідно складених актів за наслідками проведеного демонтажу на виконання рішення (доручення) Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу КМР №064-11370 від 23 листопада 2013 року, виконавцем робіт по демонтажу гаражів виступало ТОВ «Вістекс-компані», яке діяло за замовленням КП «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (КМДА),

Ухвалою Київського апеляційного суду від 19 січня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто скаржнику.

Не погодившись з ухвалою Київського апеляційного суду, адвокат Борух С. В. в інтересах ОСОБА_1 подав касаційну скаргу.

Постановою Верховного Суду від 31 серпня 2022 року касаційну скаргу адвоката Боруха С. В. в інтересах ОСОБА_1 задоволено, ухвалу Київського апеляційного суду від 19 січня 2021 року скасовано, справу направлено до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Ухвалами Київського апеляційного суду від 31 жовтня 2022 року відкрито апеляційне провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Кіряков А. С. в інтересах КП заперечував проти апеляційної скарги та вказав, що постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 грудня 2017 року у справі № 826/734/17 було задоволено адміністративний позов обслуговуючого кооперативу «Кооперативна-3» до Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради. Визнано протиправними дії Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради щодо видачі доручення №064-11370 від 23 листопада 2016 року. Скасовано доручення Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради № 064-11370 від 23 листопада 2016 року. Суд адміністративної юрисдикції визнав протиправними дії Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради щодо прийняття рішення про демонтаж гаражів по АДРЕСА_1 . Позивачем не доведено, що гаражний бокс позивача демонтовано внаслідок протиправних дій КП «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), а прийняті рішення ґрунтуються виключно на припущеннях. Згідно складених актів за наслідками проведеного демонтажу на підставі рішення Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради № 064-11370 від 23 листопада 2016 року виконавцем таких робіт є ТОВ «Вістекс-компані». КП «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради не вчиняло жодних дій на виконання рішення Департаменту міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради. Саме ТОВ «Вістекс-компані» було підприємством, що здійснювало демонтаж згідно рішення Департаменту міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради. Матеріали справи не містять жодних доказів, які б підтверджували факт вчинення КП «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) будь-яких дій із демонтажу гаражів по АДРЕСА_1 . Матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували, що належне позивачу майно є знищеним.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Як убачається із матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_1 є власником гаражного боксу АДРЕСА_2 (т. 1 а. с. 9).

Листом Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу КМР (КМДА) від 23.11.2016 доручено КП «Київблагоустрій» вжити заходи шляхом демонтажу самовільно встановлених елементів благоустрою, а саме, гаражів по АДРЕСА_1 .

10 травня 2017 року між КП «Київблагоустрій» (замовник) та ТОВ «Вістекс-компані» (виконавець) укладено договір №68 згідно до п.1.1 якого замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов`язання з надання послуг з демонтажу самовільно розміщених та території міста Києва об`єктів (будівель, споруд, елементів благоустрою, залишків будівельних матеріалів, безхазяйного майна тощо) та доставкою таких об`єктів (або їх конструктивних елементів) на майданчик тимчасового зберігання, а КП «Київблагоустрій», в свою чергу, зобов`язувався оплатити надані послуги.

Згідно акту про знищення (руйнування) гаражних боксів від 30.05.2017 року, в ніч з 28.05.2017 року по 29.05.2017 року працівниками КП «Київблагоустрій» виконавчого органу КМР (КМДА) проводились незаконні дії по знищенню та руйнуванню приватних гаражів, які знаходяться в обслуговуючому кооперативі «Кооперативна-3» за адресою: проспект Корольова, 5 в м. Києві, а також невідомі особи вивозили на автомобілях демонтовані гаражні ворота та інші конструкції. Відбулось знищення приватного гаража НОМЕР_3.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 14.12.2017 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 14.03.2018 року, встановлено, що руйнування будівлі, а саме, гаражу позивача, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , відбулось на підставі рішення (доручення) Департаменту від 23.11.2016 року за №064-11370. Даною постановою визнано протиправними дії Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища, виконавчого органу КМР (КМДА) щодо видачі доручення №064-11370 від 23.11.2016 року. Скасовано доручення Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища, виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) щодо видачі доручення №064-11370 від 23.11.2016.

Відповідно до звіту оцінку майна від 15.05.2017, ринкова вартість гаражного боксу НОМЕР_3, загальною площею 28,7 кв.м., становить 214 860,00 грн (т. 1 а. с. 16-23).

Залишаючи позов без задоволення, суд першої інстанції виходив з того, що виконавцем дій щодо демонтажу гаража № НОМЕР_3 було ТОВ «Вістекс-Компані», а тому шкоду має відшкодовувати це товариство. ОСОБА_1 пред`явив позов до КП «Київблагоустрій», яке є неналежним відповідачем у справі.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Статтею 41 Конституції України установлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Відповідно до частини 1 статтей 316, 317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України).

Відповідно до ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Згідно з положеннями статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди (п.п. 8, 9, ч. 2, ст. 16 ЦК України).

Стаття 22 ЦК України передбачає, що збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до частини 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини (частина друга статті 1166 ЦК України).

Відповідно до частини 2 статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Такий правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду України від 3 грудня 2014 року у справі № 6-183цс14 та Верховного Суду від 11 грудня 2018 року у справі № 759/4781/16-ц, від 11 вересня 2019 року у справі № 203/2378/14-ц та від 28 серпня 2019 року у справі № 638/20603/16.

З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Процесуальний закон містить вимоги до доказів, на підставі яких суд встановлює обставини справи, а саме: докази повинні бути належними (стаття 77 ЦПК), допустимими (стаття 78 ЦПК), достовірними (стаття 79 ЦПК), а у своїй сукупності - достатніми (стаття 80 ЦПК ).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина 1 статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 4 ст. 82 ЦПК України).

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до положень п.13.1.1 Правил благоустрою міста Києва, затверджених рішенням Київської міської ради від 25 грудня 2008 року, порядок розміщення малих архітектурних, форм та тимчасових споруд визначений Єдиними правилами ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 1994 року, Положенням про розміщення малих архітектурних форм та тимчасових споруд у м. Києві, затвердженим рішенням Київської міської ради від 27 листопада 2008 року, Правилами забудови м. Києва, затвердженими рішенням Київської міської ради від 27 січня 2005 року, правилами (положеннями), встановленими Київською міською радою.

В силу п. 13.3.2. Правил благоустрою м. Києва, у разі якщо власники (користувачі або особи, які здійснили розміщення (встановлення)) малої архітектурної форми, тимчасової споруди торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності, об`єкта сезонної дрібнороздрібної торговельної мережі не здійснили демонтаж в строки, зазначені в приписі, Департамент міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), районні в місті Києві державні адміністрації вживають заходів щодо демонтажу самовільно розміщеної (встановленої) малої архітектурної форми, тимчасової споруди торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності, об`єкта сезонної дрібнороздрібної торговельної мережі, а Департамент промисловості та розвитку підприємництва - щодо демонтажу об`єкта сезонної дрібнороздрібної торговельної мережі на підставі рішень, зазначених у підпункті 13.3.3 пункту 13.3 цих Правил, за кошти міського бюджету або з інших джерел, не заборонених законодавством, з наступним відшкодуванням усіх витрат згідно з абзацом З цього підпункту.

Пунктом 20.2.11. вказаних правил передбачено, що у разі виявлення силами Головного управління контролю за благоустроєм м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) самовільно встановлених елементів благоустрою, його власнику вноситься припис з вимогою усунення порушень шляхом проведення демонтажу у триденний термін.

Вказаними нормативними актами врегульовано порядок дій органів місцевого самоврядування та відповідних комунальних підприємств відносно проведення демонтажу самовільно встановлених елементів благоустрою, з попереднім внесенням його власнику припису з вимогою усунення порушень.

Виходячи з наведених вище положень закону та встановлених обставин, в тому числі, які встановлені постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 грудня 2017 року у справі № 826/734/17, колегія суддів доходить висновку про те, що діями КП «Київблагоустрій» позивачу було завдано майнову шкоду внаслідок знищення його майна.

Суд першої інстанції, встановивши, що належний позивачу на праві власності гаражний бокс № НОМЕР_3 був зруйнований відповідачемКП «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), вирішуючи спір, дійшов помилкового висновку про те, що обов`язок з відшкодування завданої позивачу майнової й моральної шкоди повинен покладатись на ТОВ «Вітекс-Комапні».

Так, матеріали справи свідчать, що гараж, який належав позивачу на праві власності, за адресою: АДРЕСА_1 , було знесено ТОВ «Вістекс-компані», яке діяло на виконання договору від 10 травня 2017 року, який було укладено між КП «Київблагоустрій», як замовником, та ТОВ «Вістекс-компані», як виконавцем (підрядником). При цьому, жодних повідомлень чи приписів про усунення порушень позивачу вручено не було, а рішення Департаменту міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради про демонтаж гаражів від 23 листопада 2016 року, яке було скасоване постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 грудня 2017 року у справі № 826/734/17, було прийнято щодо іншої адреси: АДРЕСА_1 .

Відповідачем не заперечується, що згідно складених актів за наслідками проведеного демонтажу на виконання рішення (доручення) Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради № 064-11370 від 23 листопада 2016 року, виконавцем робіт по демонтажу гаражів виступало ТОВ «Вістекс-компані», яке діяло за замовленням КП «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

При цьому, відповідач не надав суду доказів, які б свідчили про спростування тверджень позивача щодо неправомірності дій по знесенню гаражу, а також доказів на спростування розміру завданої майнової та моральної шкоди.

Посилання відповідача на те, що рішення про знесення гаражу приймалося Департаментом міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради, також не заслуговують на увагу, оскільки суди правильно встановили, що відповідне рішення було прийнято відносно гаражів за іншою адресою: АДРЕСА_1 , у той час як належний позивачу гараж знаходився за адресою: АДРЕСА_1 .

Наведене вище у своїй сукупності свідчить про доведеність позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення.

Порушуючи перед судом питання про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок знищення належного йому нерухомого майна, ОСОБА_1 посилався на звіт про проведення незалежної оцінки вартості гаражного боксу НОМЕР_3, проведеного ТОВ «Прайм Гранд», відповідно до якого ринкова вартість вказаного боксу станом на 15 травня 2017 року становить 214 860 грн.

Заявлений до стягнення розмір майнової шкоди відповідачем у встановленому процесуальним законом порядку не спростований.

Слід відмітити, що аналогічні висновки щодо розгляду вказаної категорії справ були висловлені Верховним Судом у постановах від 31 липня 2019 року у справі № 759/17785/17, 06 квітня 2020 року у справі № 759/13924/18, 08 квітня 2020 року у справі № 759/17788/17, що свідчить про те, що судова практика у даній категорії справ є сталою.

Колегія суддів вважає, що висновки суду не відповідають наданим сторонами доказам, судом неправильно застосовано норми матеріального права, а тому висновок суду першої інстанції про відмову в позові не може вважатись правильним.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення у відповідності з вимогами ч.1 ст.376 ЦПК України є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За наведених підстав, колегія суддів доходить висновку про задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 та скасування рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2020 року з ухваленням у справі нового судового рішення про задоволення позову.

Згідно з вимогами п. п. в) п. 4 ч.1 ст. 382 ЦПК України у резолютивній частині постанови апеляційного суду зазначається щодо розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч. 13 ст. 141 ЦПК України).

Згідно ч.ч. 1,2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

На підставі статті 141 ЦПК України, з КП «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 5371,50 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Стягнути з Комунального підприємства «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (, місцезнаходження: 03057, м. Київ, вул. Дегтярівська, 31, корп. 2) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 ) 214 860 (двісті чотирнадцять тисяч вісімсот шістдесят) грн на відшкодування матеріальної шкоди.

Стягнути з Комунального підприємства «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (, місцезнаходження: 03057, м. Київ, вул. Дегтярівська, 31, корп. 2) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 5371,50 (п`ять тисяч триста сімдесят одна) грн. 50 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції з підстав, визначених ч. 2 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Т. О. Невідома

Судді І. М. Вербова

В. А. Нежура