Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.12.2022 Справа №607/1866/22

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді - Л.М. Сливки

за участі секретаря судового засідання - М. В. Кілик,

представника позивача Тернопільської міської ради - Ярош Олега Петрович, представника третьої особи Приватного підприємства «Загребелля» - Мукан Ігоря Ярославовича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Тернополі за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом Тернопільської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Приватне підприємство «Загребелля» про виселення без надання іншого житлового приміщення,

УСТАНОВИВ:

Позивач Тернопільська міська рада пред`явив до суду позов до відповідача ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Приватне підприємство «Загребелля», у якому просить виселити ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 05.11.1991 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №311 «Про розмежування державного майна України між загальнодержавною (республіканською) власністю і власністю адміністративно-територіальних одиниць (комунальною) власністю», якою також затверджено перелік державного майна України, що передається у власність адміністративно-територіальних одиниць (комунальної власності). Згідно цього переліку до власності областей передано, зокрема, житловий та нежитловий фонд Рад народних депутатів, житлово-експлуатаційні, житлово-комунальні, ремонтно-будівельні та інші організації, пов`язані з обслуговуванням та експлуатацією цього житлового фонду, аптечні склади, магазини аптечні, інші місцеві підприємства, організації та установи, сім тих, що перебувають у відомчому підпорядкуванні. Керуючись постановою Кабінету Міністрів України від 05.11.1991 № 311, виконавчий комітет Тернопільської обласної Ради народних депутатів прийняв рішення № 300 від 26.12.1991 "Питання розмежування майна між комунальною власністю області, районів і м. Тернополя", яким затвердив перелік державного майна України, що передається до власності адміністративно-територіальних одиниць (комунальної власності), встановивши, що державне майно України, крім майна, яке належить до комунальної власності, є загальнодержавною (республіканською) власністю. Відповідно до затвердженого даним рішенням переліку майна комунальної власності були переданий, зокрема, житловий фонд. 18 грудня 1992 року ухвалою Тернопільської міської ради народних депутатів було затверджено перелік житлового фонду комунальної власності міста Тернополя, до якого включено, зокрема житлово-експлуатаційні контори 1 - 12. Доповнення даного списку житлових будинків, які увійшли до комунальної власності відбулось розпорядженням Тернопільської міської ради народних депутатів від 26 жовтня 1992 року №472. Відповідно до реєстраційного посвідчення №1121 від 04 липня 1996 року, яке видана на підставі рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради №418 від 26 червня 1996 року право власності на житловий будинок по АДРЕСА_2 визнано за Тернопільською міською радою. Згідно пункту 90 рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради 03 квітня 1996 року №197 ОСОБА_2 видано ордер на квартиру АДРЕСА_3 , на склад сім`ї 4 особи. Будинок АДРЕСА_2 перебував в оперативному управлінні ЖЕК №1. Згідно рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради право власності на будинок оформлено за Тернопільською міською радою. Рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 03.04.1996р. №197 надано квартиру АДРЕСА_1 в користування ОСОБА_2 . На підставі вказаних рішень, що є діючими та ніким не скасовані, законним власником квартири АДРЕСА_1 є Тернопільська міська рада, яка здійснює повноваження власника спірного майна шляхом визначення його статусу та надання в користування. Таким чином, Тернопільська міська рада будучи власником майна, яке належить праві власності, має право розпоряджатись належним їй майном на власний розсуд, приймати відповідні розпорядчі рішення, згідно чинного законодавства та наявних повноважень. Користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. У силу статей 1, 3, 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" приватизація державного житлового фонду здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина, який постійно мешкає у квартирі (будинку), відносно якої вирішується питання про передачу власність. Отже, право на приватизацію квартири, яка належить до державного житлового фонду, мають особи, які постійно проживають у цій квартирі. Для отримання права власності на житло особа повинна звернутись до відповідного органу приватизації з належно оформленою заявою, яка підлягає розгляду вказаним органом у строк, передбачений чинним законодавством. З листа TOB «Міське бюро технічної інвентаризації» від 20 грудня 2021 року вбачається, що ні ОСОБА_2 , ні будь яка інша особа не звертався до органу приватизації, в порядку Закону України «Про приватизацію житлового фонду» з приводу передачі їм в приватну власність квартири АДРЕСА_1 . Те, що право власності на спірну квартиру не оформлено підтверджується даними з Державного реєстру речових прав. Таким чином, квартира АДРЕСА_1 не вибувала з комунальної власності. Згідно інформації ПП «Загребелля» від 11.03.2021 №27 вбачається, що мешканець квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_2 заборгував за управлінням будинку 23545 гривень. Всього борг за наданні комунальні послуги складає 166717 гривень (водопостачання, опалення електроенергія). У ході комісійного обстеження зазначеного житлового помешкання встановлено, що в квартирі проживає без реєстрації стороння особа. Через несплату за комунальні послуги відключено електропостачання, водопостачання. Квартира перебуває в занедбаному стані. Також встановлено, що ОСОБА_2 , власник особового рахунку помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . В результаті проведеної перевірки паспортного режиму проживання, встановлено, що в квартирі АДРЕСА_1 проживає без реєстрації ОСОБА_1 (акти балансоутримувача будинку ПП « Загребелля » від 03.08.2020, 09.02.2021, 07.12.21 додаються). На неодноразові вимоги про звільнення квартири ОСОБА_4 не реагував. При цьому, Тернопільська міська рада зазначає, що рішення про надання квартири АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_2 не приймалося і ордер не видавався. З наданих приватним підприємством «Загребелля» документів, зокрема копії побудинкової книги, довідки від 13.12.2021 №282 власник особового рахунку ОСОБА_2 помер. Зареєстровані особи в даному житлі відсутні. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 116 Житлового кодексу УРСР виселення осіб, які систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання громадського впливу виявились безрезультатними, або осіб, які самоправно зайняли приміщення провадиться без надання іншого жилого приміщення. Під час візитів представників ПП «Загребелля», в квартирі перебуває група людей без визначеного місця проживання, неохайному зовнішньому вигляді, в синцях і стійких стороннім запахом. Обігрівання квартирі особи проводять за рахунок розпалу сміття, чим ставлять в загрозу безпеку жити інших мешканців будинку. Неодноразово з огляду на дану ситуацію відбувалися зібрання мешканців будинку, балансоутримувача. Заходи громадського впливу (зустрічі, розмови) відповідача не дали позитивних результатів. За вказаних обставин позивач стверджує, що відповідач є таким, що самоправно зайняв жиле приміщення, оскільки вселився в нього самовільно без будь-яких підстав, без відповідного рішення про надання йому цього приміщення та ордера на житлове приміщення. За вказаних обставин просять позов задовольнити.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 лютого 2022 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Відзиву на позов відповідач ОСОБА_1 до суду не подавав.

20 травня 2022 року судом закрито підготовче провадження у вказаній цивільній справі та призначено її до судового розгляду по суті, про що постановлено ухвалу суду, занесену до протоколу судового засідання.

Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Приватного підприємства «Загребелля» надійшли до суду письмові пояснення, у яких вказують, що відповідно до реєстраційного посвідчення №1121 від 04 липня 1996 року, яке видано на підставі рішення виконкому Тернопільської міської ради №418 від 26.06.1996 року, право власності на житловий будинок АДРЕСА_2 визнано за Тернопільською міською радою. Відповідно до п.90 рішення виконавчого комітету TMP від 03.04.1996 р. №197 ОСОБА_2 видано ордер на квартиру АДРЕСА_4 , площею 67,73 кв.м. Приватне підприємство «Загребелля» є самостійним суб`єктом господарювання, що відповідно до рішення Тернопільської міської ради від 30.12.2005 р. було створено з метою утримання будинків та прибудинкових територій, надання послуг з ліквідації аварій у житлово-комунальній сфері та забезпечення укладання договорів щодо споживання тепла, водопостачання та водовідведення з виробниками та споживачами таких послуг. Додатком №1 до рішення є перелік будинків, що передається на утримання і обслуговування приватному підприємству. До даного переліку входить будинок АДРЕСА_2 . Під час забезпечення надання послуги з утримання будинків та прибудинкових територій мешканцям, ПП «Загребелля» проводить моніторинг заборгованості по оплаті наданих послуг. При черговому моніторингу заборгованостей виявлено значний борг за надані послуги по бульварі АДРЕСА_5 . Квартиронаймач ОСОБА_2 , станом на березень 2021 року, заборгував за послугу управління будинком 23545 гривень, що також підтверджується єдиною платіжною системою EPS м. Тернополя. Загальний борг за надані послуги по кв. АДРЕСА_1 становить 166 717 гривень. Проаналізувавши причини та умови, що сприяли виникненню значного боргу, встановлено, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Разом із тим, в ході обстеження комісією приватного підприємства «Загребелля» даної квартири, встановлено, що в ній проживає без реєстрації - син покійного квартиронаймача ОСОБА_1 . Упродовж двадцяти одного року ОСОБА_1 користується квартирою АДРЕСА_1 , без будь яких правових підстав та без попередньої домовленості з власником даного нерухомого майна. Також при обстеженні вищезгаданої квартири, виявлено, що квартира знаходиться у занедбаному стані. Через відключення води та електрики (за не оплату даних послуг) помешкання в антисанітарному стані, обігрів квартири проводиться за рахунок розпалу сміття, чим ставить під загрозу безпеку життя інших мешканців будинку. З огляду на ситуацію, що склалася в будинку АДРЕСА_2 , неодноразово відбувалися збори мешканців та представників ПП «Загребелля», але заходи громадського впливу не дали жодних результатів. За вказаних обставин просили позов задовольнити.

У судовому засіданні представник позивача Тернопільської міської ради - Ярош О.П. позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити, не заперечив проти заочного розгляду справи.

Представник третьої особи Приватного підприємства «Загребелля» - Мукан І. Я. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 повторно у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місця розгляду справи повідомлявся належним чином, заяв про розгляд справи за його відсутності чи відкладення розгляду справи до суду не подавав.

За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки відповідач був належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, повторно не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, не подав відзиву, а представник позивача не заперечив проти заочного вирішення справи.

Судом установлено:

Згідно Реєстраційного посвідчення, виданого 04 липня 1996 року Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації на підставі рішення виконкому Тернопільської міської ради народних депутатів №418 від 26 червня 1996 року, цілий житловий будинок, що розташований в АДРЕСА_2 зареєстровано на праві державної власності за виконкомом Тернопільської міської ради народних депутатів і знаходиться в оперативному управлінні ЖЕК 1. (а.с.16)

Рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 03 квітня 1996 року №197 ОСОБА_2 видано ордер на квартиру АДРЕСА_3 , на склад сім`ї 4 особи. (а.с. 12-13)

Як убачається із Довідки №282, виданої 13 грудня 2021 року Приватним підприємством «Загребелля», житловий будинок АДРЕСА_2 знаходиться на балансі ПП «Загребелля». Власником особового рахунку житлової площі за адресою: АДРЕСА_5 є ОСОБА_2 , знятий з реєстраційного обліку 01 січня 2000 року, у зв`язку із смертю.

Згідно Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 06 березня 2000 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільської міської ради, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що складено актовий запис №333 Відділу реєстрації актів громадянського стану Тернопільської міської ради від 06 березня 2000 року. (а.с.15).

Відповідно до Інформації ПП «Загребелля» №59 від 15 квітня 2021 року, основним наймачем квартири АДРЕСА_1 являвся ОСОБА_2 , який за даною адресою проживав без реєстрації, помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . На теперішній час за вказаною адресою зареєстрованих осіб немає.

Як убачається із інформації про особистий кабінет споживача за адресою АДРЕСА_5 від 05 серпня 2021 року, сума заборгованості зі сплати комунальних послуг за вказаною адресою становить 190241,14 гривень. (а.с.14)

Згідно інформації Товариства з обмеженою відповідальністю «Міське бюро технічної інвентаризації» №3198 від 20 грудня 2021 року, згідно обліку технічної інвентаризації станом на 29 грудня 2012 року, квартира АДРЕСА_1 в бюро не зареєстрована.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 17 грудня 2021 року за №290895546, інформація про право власності на квартиру АДРЕСА_1 - відсутня. (а.с.4).

Як убачається із Акта перевірки паспортного режиму квартири АДРЕСА_1 , складеного 03 серпня 2020 року комісією в складі паспортиста ПП «Загребелля» ОСОБА_5 , майстра технічної дільниці ОСОБА_6 , дільничого офіцера поліції ОСОБА_7 , затвердженого директором ПП «Загребелля» ОСОБА_13, при обстеженні житла встановлено, що у квартирі АДРЕСА_1 проживає без реєстрації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до Акта перевірки паспортного режиму квартири АДРЕСА_1 , складеного 09 лютого 2021 року комісією в складі паспортиста ПП «Загребелля» ОСОБА_5 , майстра технічної дільниці ОСОБА_6 , дільничого ТРУП ОСОБА_8 затвердженого директором ПП «Загребелля» ОСОБА_13, при обстеженні житла встановлено, що у квартирі АДРЕСА_1 проживає без реєстрації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно Акта перевірки паспортного режиму квартири АДРЕСА_1 , складеного 07 грудня 2021 року комісією в складі паспортиста ПП «Загребелля» ОСОБА_5 , майстра технічної дільниці ОСОБА_9 , лейтенанта поліції, затвердженого директором ПП «Загребелля» ОСОБА_13, при обстеженні житла встановлено, що у квартирі АДРЕСА_1 проживає без реєстрації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 вказав, що проживає на поверх нижче у тому ж будинку, де і відповідач ОСОБА_1 на АДРЕСА_2 . У вказаному житловому будинку мешкає із 1995 року, знав батька відповідача - ОСОБА_11 , який помер у 2000 році. Відповідач ОСОБА_1 заселився у квартиру АДРЕСА_4 , у якій мешкав його померлий батько. Знає, що через заборгованість за несплату комунальних послуг, квартиру, у якій проживає відповідач від`єднали від електропостачання та водопостачання.

Свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні вказала, що була у квартирі АДРЕСА_1 , як член комісії, яка здійснювала обстеження житла. Повідомила, що квартира знаходиться в аварійному зруйнованому стані, від`єднана від електро- та водопостачання. Їй відомо, що відповідач зловживає алкогольними напоями, не має постійного місця праці. Зазначила, що на даний час, квартира не придатна для проживання.

Проаналізувавши в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі.

Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до п.п. 1 п. а ч. 1 ст. 29 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження , а саме управління в межах, визначених радою, майном, що належить до комунальної власності відповідних територіальних громад.

Статтями 317, 319, 321, 327 Цивільного кодексу України передбачено, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження майном та використовувати ці права на свій розсуд. Право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У комунальної власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить територіальній громаді, а управління цим майном здійснює безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.

Судом установлено, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві комунальної власності Тернопільській міській раді.

Статтею 51 Житлового кодексу Української РСР визначено, що жилі приміщення в будинках житлового фонду місцевих Рад народних депутатів надаються громадянам виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів за участю громадської комісії з житлових питань, створюваної при виконавчому комітеті з депутатів Рад, представників громадських організацій, трудових колективів.

Відповідно до ст. 58 Житлового кодексу України, єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення є ордер, який видається громадянину на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчого комітету районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів.

Згідно ст. 61 Житлового Кодексу УРСР користування житлом в будинках державного та громадського фондів здійснюється відповідно до договору найму житлового приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордеру на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер.

Судом установлено, що квартира АДРЕСА_1 не приватизована та належить на праві комунальної власності Тернопільській міській раді. Виконавчим комітетом Тернопільської міської ради не приймалось рішення щодо надання відповідачу ОСОБА_1 жилого. Між позивачем та відповідачем відсутні будь-які договірні відносини з приводу спірного житла - квартири АДРЕСА_1 . Також не видавався відповідачу ордер на вказану квартиру, який відповідно до вимог ст. 58 Житлового кодексу Української РСР є єдиною підставою для заселення в надане жиле приміщення.

Відтак, відповідач ОСОБА_1 самовільно зайняв квартиру АДРЕСА_1 .

Згідно ч. 3 ст. 116 ЖК Української РСР визначено, що осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

Крім цього, у правовому висновку Верховного Суду України, який викладений у постанові від 22 червня 2017 року у справі № 6-2010цс16, зазначено, що відповідно до частини першої статті 109 ЖК Української РСР виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. У частині третій статті 116 ЖК Української РСР передбачено, що осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Такими, що самоправно зайняли жиле приміщення, вважаються особи, які вселилися до нього самовільно без будь-яких підстав, а саме без відповідного рішення про надання їм цього приміщення та відповідного ордера на житлове приміщення. Виселення цих осіб пов`язане з відсутністю у них будь-яких підстав для зайняття жилої площі.

Таким чином, самовільне вселення відповідача ОСОБА_1 та проживання у спірній квартирі порушує права позивача Тернопільської міської ради, яка є законним власником квартири АДРЕСА_1 , на володіння, користування та розпорядження зазначеним об`єктом нерухомого майна.

Пункт 2 статті 8 Конвенції Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року чітко визначає підстави, за яких втручання держави у використання особою прав, зазначених у пункті 1 цієї статті, є виправданим. Таке втручання має бути передбачене законом і необхідне в демократичному суспільстві, а також здійснюватися в інтересах національної і громадської безпеки або економічного добробуту країни, для охорони порядку і запобігання злочинності, охорони здоров`я чи моралі, захисту прав і свобод інших осіб. Цей перелік підстав для втручання є вичерпним і не підлягає розширеному тлумаченню. Водночас державі надаються широкі межі розсуду, які не є однаковими і в кожному конкретному випадку залежать від цілей, зазначених у пункті 2 статті 8 Конвенції.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідачем не надано суду жодних доказів на спростування позовних вимог та викладених у позові обставин.

Аналізуючи в сукупності викладені обставини і визначені відповідно до них правовідносини сторін, положення закону, якими вони регулюються, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є підставними та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відтак, із відповідача на користь позивача слід стягнути суму судового збору у розмірі 2481 гривень.

На підставі наведеного та керуючись ст. 4, 12, 81, 141, 259, 263, 265, 268, 273, 280-282, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов Тернопільської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Приватне підприємство «Загребелля» про виселення без надання іншого житлового приміщення - задовольнити.

Виселити ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення.

Стягнути із ОСОБА_1 в дохід держави 2481 гривень судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем у загальному порядку безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 15 грудня складено 2022 року.

Реквізити сторін:

Позивач: Тернопільська міська рада, адреса місцезнаходження - вул. Листопадова, 5, м. Тернопіль, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса місця проживання - АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - невідомий.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Приватне підприємство «Загребелля», адреса місцезнаходження - вул. Миколи Карпенка, 12, м. Тернопіль.

Головуючий суддяЛ. М. Сливка