Провадження № 2/521/1718/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2022 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

Головуючого судді Роїк Д.М.,

за участю секретаря Примакіної С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» в особі Одеської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру», про стягнення заборгованості по заробітній платі, не виплаченій при звільненні, середньому заробітку за період прострочення, вихідній допомозі, компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати та грошової компенсації за всі не використані Позивачем дні щорічної відпустки, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2021 року позивач звернулась до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» про стягнення заборгованості по заробітній платі, не виплаченій при звільненні, середньому заробітку за період прострочення, вихідній допомозі, компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати та грошової компенсації за всі не використані Позивачем дні щорічної відпустки.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 02 січня 2004 року позивач була прийнята на роботу в Одеську регіональну філію Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» на посаду інженера ІІІ категорії виробничого відділу №6 в порядку переведення із ДП «Одеський центр ДЗК».

Згідно з наказом № 49-к від 10.06.2021, ОСОБА_1 було звільнено з посади провідного інженера-землевпорядника відділу землеоціночних робіт 14 червня 2021 року на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України, у зв`язку з припиненням підприємства шляхом ліквідації.

Позивач стверджує, що в день звільнення позивача 14.06.2021 р., Філія не повідомила її про нараховані суми належні при звільненні, не надала розрахунок про розмір нарахованих сум та не здійснила виплату належних коштів, що є грубим порушенням ч.1 ст. 116 КЗпП України.

Позивач зазначає, що у зв`язку з відсутністю комунікації з Філією, отримати розрахунки щодо заборгованості Філії перед позивачем немає можливості. У свою чергу вказану інформацію та розрахунки не вбачається отримати і від відповідача, який посилається на неможливість надання запитуваної інформації у зв`язку з перебуванням Філії у процесі припинення. На підставі відомостей, отриманих з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків ДПС Українита Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, позивачем було здійснено розрахунок заборгованості відповідача перед позивачем.

Враховуючи викладене, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем складає 33 339,65 грн. (нарахована, але не виплачена заробітна плата) + 52 396,16 грн. (заборгованість по середньому заробітку) + 3 391,14 грн. (вихідна допомога при звільненні) + 1 692,27 грн. (грошова компенсацію за всі не використані Позивачем дні щорічної відпустки) + 10 376, 76 грн. (сума компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати) = 101 195,98 грн.

10.12.2021 року ухвалою суду відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

10.01.2022 вирішено питання щодо витребування доказів.

04.08.2022 року Відповідач подав відзив на позовну заяву.У своєму відзиві на позов сторона відповідача зазначала, що при розрахунку заборгованості по заробітній платі адвокатом була визначена заборгованість відповідно до звітів, поданих Одеською РФ до органів ДПІ та Пенсійного фонду, але не враховано, що у звітності вказується нарахована заробітна плата, яка включає податок на доходи фізичних осіб та військовий збір, а не сума «до виплати» за мінусом вказаних податків та зборів, таким чином у позові сума заборгованості по заробітній платі завищена на 15 672,60 грн. У зв`язку з цим, відповідач вказує, що невірно розрахована сума вихідної допомоги при звільненні та компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, так як вони включають податок на доходи фізичних осіб та військовий збір. При цьому, як стверджує відповідач, при розрахунку вихідної допомоги при звільненні адвокатом не враховано те, що у квітні та травні 2021 року ОСОБА_1 перебувала у відпустці, а для розрахунку потрібно брати тільки відпрацьовані дні та нараховану заробітну плату за відпрацьований час, а дні відпустки та відпускні не враховуються для виплати вихідної допомоги, таким чином сума заборгованості по вихідній допомозі завищена на 1819,82 грн.

31 серпня 2022 року від позивача до Малиновського районного суду м. Одеси надійшла заява про збільшення позовних вимог, у зв`язку з тим, що наданий у позовній заяві розрахунок заборгованості відповідача перед позивачем без вирахування ПДФО 18% та військового збору 1,5%, зазначення відповідачем у відзиві на позовну заяву кількість днів невикористаної відпустки, а також необхідності перерахунку заборгованості по середньому заробітку, який виплачується своєму працівникові по день фактичного розрахунку та перерахунку компенсації втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків їх виплати, враховуючи, що з моменту подання позову пройшло 8 місяців та відповідно збільшення розміру заборгованості перед позивачем.

При цьому, у вказаній заяві позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у сумі 101 195,98 грн., яка складається із заборгованості по заробітній платі у розмірі 33 339,65 грн., по середньому заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, що на момент подачі заяви про збільшення позовних вимог складає 52 396,16 грн., по вихідній допомозі при звільненні 3 391,14 грн., грошову компенсацію за всі невикористані дні щорічної відпустки 1 692,27 грн., компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів її виплати 10 376, 76 грн., а також судові витрати.

У відкрите судове засідання позивач не з`явилась, до суду її представник надав заяву про розгляд справи за відсутності позивача та її представника, позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що заявлені вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що згідно з копією трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_1 , наказом №1/К від 02.01.2004 року, 02 січня 2004 року позивач була прийнята на роботу в Одеську регіональну філію Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» (25.02.2009 року перейменовано у Одеську регіональну філію ДП «Центр державного земельного кадастру») на посаду інженера ІІІ категорії виробничого відділу №6 в порядку переведення із ДП «Одеський центр ДЗК».

В подальшому позивач працювала у вказаній Філії на посадах інженера 2 категорії відділу землевпорядних та землеоціночних робіт департаменту землевпорядних та землеоціночних робіт, інженера 1 категорії відділу землевпорядних та землеоціночних робіт департаменту землевпорядних та землеоціночних робіт, провідного інженера відділу землеоціночних робіт, провідного інженера відділу землевпорядних та землеоціночних робіт, заступника начальника відділу землевпорядних робіт з юридичними особами, провідного інженера-землевпорядника відділу землеоціночних робіт, що вбачається з копії Трудової книжки НОМЕР_1 .

Згідно з наказом № 49-к від 10.06.2021 ОСОБА_1 було звільнено з посади провідного інженера-землевпорядника відділу землеоціночних робіт 14 червня 2021 року на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України, у зв`язку з припиненням підприємства шляхом ліквідації.

Зазначеним наказом також наказано відділу бухгалтерського обліку та аналізу господарської діяльності здійснити остаточний розрахунок згідно законодавства та виплатити компенсацію за невикористану щорічну відпустку.

Суд приходить до висновку про наявність порушеного з боку відповідача прав позивача на оплату праці, оскільки відповідачем не було надано доказів того, що в день звільнення позивача 14.06.2021 р., Філія повідомила її про нараховані суми належні при звільненні, надала розрахунок про розмір нарахованих сум та здійснила виплату належних коштів.

Частиною 1 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Роботодавець обов`язок закріплений у ч.1 ст. 47 КЗпП України не виконав, у зв`язку з цим у відповідача перед позивачем виникла заборгованість.

Судом досліджені відомості, отримані з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків ДПС України, Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та виписка по картці ПриватБанку ОСОБА_1 за період з 01.01.2020 року до 20.10.2021 року.

З наданої копії виписки ПриватБанку по картці ОСОБА_1 вбачається, що останнє нарахування заробітної плати Одеською регіональною філією ДП «Центр ДЗК» було здійснено 12.05.2021 року.

Відповідно до приписів ч.1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначенні суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

При винесені рішення суд враховує розрахунки подані позивачем у заяві про збільшення позовних вимог, на підставі наступного.

З урахуванням фактично виплаченої заробітної плати в період з січня 2020 року по червень 2021 року, яка складає 31 360,22 грн., що підтверджується наданою копії виписки по картці позивача, ОСОБА_1 відповідачем не було доплачено заробітну плату за період з січня 2020 року по 14 червня 2021 року у сумі 33 339,65 грн.

Середньоденна заробітна склала 210,63 грн. (4 423,52 грн. нарахована заробітна плата за квітень 2021 року + 4 001,76 грн. нарахована заробітна плата за травень 2021 року/2), керуючись якою були розраховані суми заборгованості

-по середньому заробітку (210,63 грн. * 309 днів (між датою звільнення та датою звернення з заявою про збільшення позовних вимог), з вирахуванням ПДФО 18% та військового збору 1,5%, що складає 52 396,16 грн.;

-по вихідній допомозі (210,63 грн. * 40 (кількість відпрацьованих робочих днів у квітні та травні 20221 року) /2) з вирахуванням ПДФО 18% та військового збору 1,5%, що складає 3 391,14 грн.

Грошова компенсації за всі не використані позивачем дні щорічної відпустки (67 654,54 грн. (заробітна плата за останні 12 календарних місяців роботи (з 01.06.2020 по 14.06.2021) / 354 (кількість днів за відпрацьований період) * 11 (кількість днів невикористаної відпустки) з вирахуванням ПДФО 18% та військового збору 1,5%, складає 1 692,27 грн.

Компенсація втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати 9 995, 22 грн. (компенсація втрати частини заробітної плати) + 381,54 грн. (компенсація за всі не використані дні щорічної відпустки), складає 10 376,76 грн.

Отже, загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем складає 101 195,98 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Частином 1 ст. 117 КЗпП України передбачено, що в разі не виплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначенні в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити своєму працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до п.1 Розділу І Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. №100, цей Порядок обчислення середньої заробітної плати застосовується у випадках, зокрема, виплати вихідної допомоги; інших випадках, коли згідно з чинним законодавством виплати провадяться виходячи із середньої заробітної плати.

Згідно цього Порядку у всіх інших випадках середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата.

Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Відповідно до ст. 44 КЗпП, зокрема, при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку.

Відповідно до п.2 розділу ІІ Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. №100, Обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток або для виплати компенсації за невикористані відпустки проводиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки.

Працівникові, який пропрацював на підприємстві, в установі, організації чи у фізичної особи - підприємця або фізичної особи, які в межах трудових відносин використовують працю найманих працівників, менше року, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактичний час роботи, тобто з першого числа місяця після оформлення на роботу до першого числа місяця, в якому надається відпустка або виплачується компенсація за невикористану відпустку. Якщо працівника прийнято (оформлено) на роботу не з першого числа місяця, проте дата прийняття на роботу є першим робочим днем місяця, то цей місяць враховується до розрахункового періоду як повний місяць.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» № 2050 від 19 жовтня 2000 року, підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Згідно ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 2 Закону України «Про оплату праці» компенсаційні виплати входять до структури заробітної плати.

Згідно з ст. 34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

Порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати в зв`язку з порушенням термінів її виплати визначений постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159 з наступними змінами. Відповідно до п. 4 постанови Кабінету міністрів України № 159 від 21 лютого 2001 року сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але не виплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків та обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

У відзиві на позов відповідач посилається на постанову Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі №761/9584/15-ц (провадження №14-623цс18) відповідно до п. 89 якої Велика Палата Верховного Суду погоджується з таким висновком у тому, що суд може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України, і що таке зменшення має залежати від розміру недоплаченої суми.

Однак, у даному випадку, стягнення з відповідача середнього заробітку за весь час затримки по день звернення до суду з заявою про збільшення позовних вимог є виправданим, у зв`язку з тим, що матеріалами справи підтверджується, що позивач звернулась до адвоката 06 жовтня 2021 року, після цього для розрахунку заборгованості та подання позову були складені та направлені адвокатські запити, у свою чергу, інформацію щодо розрахунку заборгованості Відповідач не надавав, у зв`язку з чим виникла необхідність дізнаватися про вказаний розмір з інших джерел та самостійно робити розрахунки.

Крім того, копією виписки по картці позивача підтверджується, що заробітна плата позивачеві з січня 2020 року виплачувалась періодично та частинами, а тому позивач зазнав значних майнових втрат при звільненні у червні 2021 року.

Тому суд приходить до висновку, що у даному випадку зменшення розміру середнього заробітку є необґрунтованим.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Згідно з частинами 1-2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Позивач звільнена від сплати судового збору.

А тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1011.96 грн.

Керуючись ст. ст. 44, 47, 83, 116, 117 КЗпП України, ст.ст.2, 3, 48, 76-81, 95,133, 141, 263-265, 267, 268 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) до ДЕРЖАВНОГО ПІДПРИЄМСТВА "ЦЕНТР ДЕРЖАВНОГО ЗЕМЕЛЬНОГО КАДАСТРУ" (Код ), про стягнення заборгованості по заробітній платі, не виплаченій при звільненні, середньому заробітку за період прострочення, вихідній допомозі, компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати та грошової компенсації за всі не використані Позивачем дні щорічної відпустки.

Стягнути з ДЕРЖАВНОГО ПІДПРИЄМСТВА "ЦЕНТР ДЕРЖАВНОГО ЗЕМЕЛЬНОГО КАДАСТРУ" (Код ЄДРПОУ: 21616582) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) заборгованість у сумі 101 195,98 грн. (сто одна тисяча сто дев`яносто п`ять гривень 98 копійки), яка складається із заборгованості по заробітній платі у розмірі 33 339,65 грн. (тридцять три тисячі триста тридцять дев`ять гривень, 65 копійок), по середньому заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, що на момент подачі заяви про збільшення позовних вимог складає 52 396,16 грн. (п`ятдесят дві тисячі триста дев`яносто шість гривень, 16 копійок), по вихідній допомозі при звільненні 3 391,14 грн. (три тисячі триста дев`яносто одна гривня 14 копійок), по грошовій компенсації за всі не використані дні щорічної відпустки 1 692,27 грн. (одна тисяча шістсот дев`яносто дві гривні, 27 копійок), втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів її виплати 10 376, 76 грн. (десять тисяч триста сімдесят шість гривень 76 копійок).

Стягнути з ДЕРЖАВНОГО ПІДПРИЄМСТВА "ЦЕНТР ДЕРЖАВНОГО ЗЕМЕЛЬНОГО КАДАСТРУ" (Код ЄДРПОУ: 21616582) на користь держави, судовий збір, у розмірі 1011.96 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: Д.Я. Роїк