№ провадження 2/646/1260/2022
Справа № 646/1119/22
У Х В А Л А

02 грудня 2022 року м. Харків

Суддя Червонозаводського районного суду м. Харкова Барабанова В.В., розглянувши заяву адвоката Конопатського Миколи Миколайовича про забезпечення позову у цивільній справі за позовом Колективного сільськогосподарського підприємства «Гвоздика», представник позивача адвокат Конопатський М.М. до ОСОБА_1 про розірвання договору купівлі-продажу, ціна позову 327 000,00 грн., -

встановив:

Колективне сільськогосподарське підприємство «Гвоздика» через свого представника адвоката Конопатського М.М. звернулось до Червонозаводського районного суду м. Харкова із заявою про забезпечення позову у цивільній справі за позовом Колективного сільськогосподарського підприємства «Гвоздика», представник позивача адвокат Конопатський М.М. до ОСОБА_1 про розірвання договору купівлі-продажу, ціна позову 327 000,00 грн., в якій просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на праві приватної власності житловий садибного типу літ. П-2, загальною площею 241,4 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 01), а також заборонити вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо даного нерухомого майна.

В обґрунтування заяви зазначено, що Протоколом загальних зборів членів колективного сільськогосподарського підприємства «Гвоздика» (далі КСП «Гвоздика») від 05 травня 2010 року було прийнято рішення про продаж житлового будинку садибного типу літ.П-2, загальною площею 241,4 кв.м., розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 за 327 000 (триста двадцять сім тисяч) гривень.

За договором купівлі-продажу від 20 травня 2010 року, який зареєстровано в реєстрі за №664, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Попрас Ю.В., колективним сільськогосподарським підприємством «Гвоздика», ідентифікаційний код юридичної особи: 25187809, місцезнаходження юридичної особи: Україна, 61009, Харківська обл., м. Харків, вул. Агрономічна, буд.1, було продано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , - цегляний житловий будинок садибного типу літ. «П-2», загальною площею 241,4 кв.м., житловою площею 110,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно пункту 4 Договору, «Продаж, що є дійсним наміром сторін, вчинено за 327 000 (триста двадцять сім тисяч) гривень. Ці гроші мають бути сплачені Покупцем на розрахунковий рахунок Продавця протягом 180-ти діб з моменту укладання цього договору. ПДВ не передбачено».

Таким чином, кінцевим терміном сплати обумовленої сторонами вартості проданого нерухомого майна було 16 листопада 2010 року. Проте, у вказаний період Покупцем грошові кошти сплачені не були, чим порушено п.4 Договору.

Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (інформаційна довідка №294181674 від 11.01.2022 р.) 06.04.2021 Відповідач відчужив житловий будинок, що є предметом спірного договору купівлі-продажу, своїй матері ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , уклавши з останньою договір купівлі-продажу від 06.04.2021, серія та номер: 2291, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області І.О.Ємець.

Зі спливом місяця, ОСОБА_2 подарувала щойно придбаний будинок своєму сину ОСОБА_1 (Відповідачу по справі), уклавши договір дарування від 11.05.2021, серія та номер: 3037, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області І.О.Ємець.

Таким чином, кінцевим володільцем житлового будинку, який є предметом спірного Договору купівлі-продажу, наразі є ОСОБА_1 (Відповідач), тільки підставою для державної реєстрації права власності тепер є не договір купівлі-продажу від 20.05.2010 №664, а договір дарування від 11.05.2021 №3037.

Отже, Відповідач вчиняє заходи, спрямовані на відчуження майна, що є предметом спірного договору купівлі-продажу, який Позивач просить розірвати. Враховуючи таку поведінку Відповідача, Позивач не виключає, що Відповідач може повторити відчуження будинку, що є предметом спірного Договору, з метою ускладнення поновлення порушених прав Позивача. Адже, у випадку задоволення позовних вимог та розірвання оспорюваного договору, Позивач буде позбавлений можливості зареєструвати право власності на майно та відновити порушені права. У разі не вжиття судом заходів забезпечення позову та відчуження майна, що є предметом оспорюваного договору, КСП «Гвоздика» змушене буде звертатись з вимогою про витребування майна до нового власника, що призведе до затягування у вирішенні питання щодо відновлення порушених прав Позивача та призведе до додаткових витрат.

За таких обставин, не вжиття заходів забезпечення позову призведе не тільки до затягування відновлення законних прав Позивача, а й збільшить його витрати, що може взагалі унеможливити відновлення порушених прав КСП «Гвоздика».

Відповідно до вимог ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Суд вважає за можливе розглянути заяву про забезпечення позову без виклику сторін.

Перевіривши подану заяву про забезпечення позову, суд дійшов висновку про задоволення заяви з наступних підстав.

Частиною 1,2 ст. 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити, передбачених цим Кодексом, заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.п. 1,4 ч. 1 cт. 150 ЦПК України позов забезпечується зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, а також забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмету спору.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Також суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду, а також є необхідними і для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів та безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Судом встановлено, що позивач звернувся до суду із позовом про розірвання договору купівлі-продажу.

Ухвалою суду від 02.11.2022 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

Враховуючи викладене, з наведених у заяві про забезпечення позову фактів та обґрунтувань вбачається, що предмет позову у даній справі щодо розірвання договору купівлі-продажу взаємопов`язаний зі способом забезпечення позову і невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Позивачем обґрунтовано наявність зв`язку між заходом забезпечення позову та предметом позовних вимог, оскільки застосування такого заходу забезпечення позову спроможне забезпечити ефективний захист його порушеного права та поновлення порушених прав та інтересів позивача.

Враховуючи предмет даного позову, наведені заявником докази та обґрунтування заявлених вимог у заяві про забезпечення позову, їх розумність та адекватність, наявність зв`язку між заходами забезпечення позову та предметом позовних вимог, з метою запобігання порушенню прав та охоронюваних законом інтересів позивача, суд вважає за можливе вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на праві приватної власності житловий садибного типу літ. П-2, загальною площею 241,4 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 01), а також заборонити вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо даного нерухомого майна.

Строк дії заходів забезпечення позову унормовано в ч.ч. 7-10 ст. 158 ЦПК України, зокрема: у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи; якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення; у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову; у такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

Станом на час розгляду заяви про забезпечення позову, відсутні підстави вважати, що існують обставини, з якими законодавець встановив обов`язок суду щодо застосування зустрічного забезпечення згідно з ч. 3 ст. 154 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 149-153 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Заяву адвоката Конопатського Миколи Миколайовича про забезпечення позову у цивільній справі за позовом Колективного сільськогосподарського підприємства «Гвоздика», представник позивача адвокат Конопатський М.М. до ОСОБА_1 про розірвання договору купівлі-продажу, ціна позову 327 000,00 грн. задовольнити.

Накласти арешт на нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на праві приватної власності, а саме: житловий садибного типу літ. П-2, загальною площею 241,4 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 01) та заборонити вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо даного нерухомого майна.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду в 15-денний строк з дня її проголошення, або в порядку ч.2 ст. 354 ЦПК України.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Ухвала набирає чинності після закінчення строків на її оскарження.

Суддя: В.В. Барабанова