Справа № 342/1481/21
Провадження № 2/342/61/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2022 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Федів Л.М.,

з участю: секретаря судового засідання Матієк І.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городенка справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_2 , до Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківська області, ОСОБА_3 про визнання права власності на житловий будинок та господарські будівлі у порядку спадкування за законом, та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/3 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , яка зареєстрована по АДРЕСА_1 , в інтересах якої діє законний представник - ОСОБА_2 , жителька АДРЕСА_2 , звернулася в суд із позовом до Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківська області (вул. Т.Шевченка, 77 м. Городенка Івано-Франківської області), та просить визнати за нею - ОСОБА_1 право власності на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_2 .

Позовні вимоги мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача - ОСОБА_4 , який проживав в селі Раковець Городенківського району Івано-Франківської області. Як вбачається із копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 07.03.2007 відділом реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції в Івано-Франківській області, що ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Раковець, батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на належне йому майно, зокрема і на житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_2 . ОСОБА_4 заповітного розпорядження на випадок своєї смерті не залишив. Таким чином, позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_4 , оскільки фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, так як на день смерті спадкодавця разом з ним проживала та була зареєстрована. В свою чергу позивач після смерті батька продовжувала проживати у вищевказаному будинку, підтримувала його в належному стані, обробляла земельну ділянку для обслуговування господарства, сплачувала комунальні послуги, підтримувала будинок у належному стані та виготовила технічний паспорт на будинок. З метою реалізації своїх спадкових прав, позивач звернулася до Городенківської районної державної нотаріальної контори. Однак, постановою державного нотаріуса Городенківської РДНК Капріян С.В. про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 957/02-31 від 25.08.2021, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_2 після смерті батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з тим, що право власності на вищевказаний житловий будинок не було зареєстроване в органах державної реєстрації, тобто в органах МБТІ. Таким чином, позивач після смерті батька фактично вступила в управління спадщиною - подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, користується спадковим майном на власний розсуд, утримує житловий будинок в належному стані, обробляє земельну ділянку, виготовила технічну документацію за власні кошти, тобто своїми діями фактично прийняла спадщину, однак оформити свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі не може через те, що вищевказаний житловий будинок не було зареєстроване в органах державної реєстрації, що і стало підставою звернення до суду з даним позовом.

30.03.2022 представник позивача - адвокат Ігнатюк Л.В. подала до суду заяву про зміну позовних вимог, в якій, керуючись ст. 49 ЦПК України, просила ухвалити судове рішення, яким визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_3 .

Ухвалою суду від 27 квітня 2022 року залучено до участі в справі в якості співвідповідача: ОСОБА_3 , 1964 року народження, жителя АДРЕСА_2 .

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду на розгляд судді Федів Л.М. передано матеріали справи за зустрічною позовною заявою ОСОБА_3 , до ОСОБА_1 , в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/3 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по АДРЕСА_3 .

Зустрічна позовна заява мотивована тим, що Випискою з інвентаризаційних матеріалів № 9806, виданою 28.07.2021 ОКП «Коломийське МБТІ» доводиться, що згідно архівних даних ОКП «Коломийське МБТІ» право власності на житловий будинок та господарські будівлі по АДРЕСА_3 станом на 31.12.2012 - не зареєстровано. З технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_3 встановлено, що житловий будинок збудований в 1963 році, господарські будівлі та споруди збудовані також в 1963 роках. До складу спадщини входить житлове господарство по АДРЕСА_3 . Облік житлових господарств сільської місцевості та осіб, що в них проживають, проводиться органами місцевого самоврядування у погосподарських книгах. Із наданих суду фотокопій погосподарських книг Раковецької сільської ради вбачається, що житлове господарство по АДРЕСА_3 віднесено до суспільної групи «колгоспний двір». Згідно довідки Раковецького старостинського округу №64 від 14.02.2022 про склад осіб, що були зареєстровані у господарстві станом на 15.04.1991 (на час припинення колгоспних дворів) у житловому господарстві по АДРЕСА_3 проживали ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 . Отже, житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_3 належав трьом членам колгоспного двору по 1/3 частині кожному. ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 . Заповітного розпорядження на випадок своєї смерті вона не залишила. Згідно довідки Раковецького старостинського округу на час смерті разом із нею був зареєстрований та проживав син ОСОБА_4 , який фактично прийняв спадщину, в тому числі і на належну матері 1/3 частку колгоспного двору. Після смерті ОСОБА_4 , що мала місце ІНФОРМАЦІЯ_5 , його спадкоємцем першої черги за законом є його донька ОСОБА_1 , яка претендує на 2/3 частини спадкового житлового господарства. Правовий режим спільної сумісної власності членів колгоспного двору по АДРЕСА_3 випливає з його реєстрації згідно погосподарського обліку Раковецької сільської ради та з приписів Постанови Пленуму Верховного Суду України у постанові від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», за якими ОСОБА_3 належить 1/3 частка житлового господарства. Однак, жодного правовстановлюючого документу на житлове господарство немає. Досудове врегулювання спору в даному випадку неможливе.

Ухвалою суду від 13 травня 2022 року зустрічний позов ОСОБА_3 , до ОСОБА_1 , в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/3 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами (справа №342/342/22) прийнято до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_2 , до Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківська області, ОСОБА_3 про визнання права власності на житловий будинок та господарські будівлі у порядку спадкування за законом (справа № 342/1481/21), присвоєно об`єднаній справі № 342/1481/21.

Учасники справи в судове засідання 01.06.2022 не з`явилися.

Від представника позивача/відповідача - адвоката Ігнатюк Л.В. до суду поступила заява, в якій просила судовий розгляд справи завершувати без її участі. Позовні вимоги ОСОБА_1 підтримує у повному обсязі.

Від відповідача/позивача ОСОБА_3 до суду поступила заява, в якій просив судовий розгляд справи проводити без його участі. Свій зустрічний позов підтримує повністю.

Відповідач Городенківська міська рада до суду подала заяву, в якій просить розглядати справу без участі їх представника за наявними в матеріалах справи документами.

Дії учасників справи не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази, дійшов наступного.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах (ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України).

Згідно ч. 1 ст. 47 ЦПК України здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи.

У відповідності до ч.ч. 2,3 ст. 59 ЦПК України права, свободи та інтереси неповнолітніх осіб віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років, а також осіб, цивільна дієздатність яких обмежена, можуть захищати у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, піклувальники чи інші особи, визначені законом. Суд може залучити до участі в таких справах неповнолітню особу чи особу, цивільна дієздатність якої обмежена. Законні представники можуть доручати ведення справи в суді іншим особам.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 на момент звернення до суду із позовною заявою та під час розгляду справи в суді не досягла ще повноліття.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 є законним представником ОСОБА_1 , що доводиться копією посвідчення № 89, виданого 14 вересня 2020 року Службою у справах дітей Городенківської районної державної адміністрації Івано-Франківської області.

Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (пункт 1 частини другої цієї статті).

Згідно статті 328 ЦК України - право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 41 Конституцією України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно архівних даних ОКП «Коломийське МБТІ» станом на 31.12.2012 право власності на житловий в АДРЕСА_4 не зареєстроване, що стверджується копією виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» Вих. № 9806 від 28.07.2021.

Як вбачається із довідки № 55 від 10.02.2022, виданої Раковецьким старостинським округом Городенківської міської ради, згідно Рішення сесії від 16 вересня 2021 р. № 665-10/2021 Городенківської міської ради 8-го демократичного скликання (десята сесія) АДРЕСА_1 перейменовано на АДРЕСА_2. Перейменування вулиці проведено без зміни номерів об`єктів нерухомого майна.

Із Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 298785823 від 09.02.2022 слідує, що відомості про право власності, інші речові права, іпотеки, обтяження на житловий будинок АДРЕСА_4 , відсутні.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради.

За адресою АДРЕСА_4 земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель становить 0,25 га, що стверджується довідкою № 460, виданою 18.10.2021 Раковецьким старостинським округом Городенківської міської ради.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно із частиною четвертою статті 3 зазначеного Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Тобто, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинними нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (03 серпня 2004 року) нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, як офіційного визнання державою такого права, а не підставою його виникнення.

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Крім того, згідно з частинами першою та другою статті 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

До 05 серпня 1992 року закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення», яка втратила чинність 30 грудня 2004 року, було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва, при цьому введення приватнихжитлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності, збудованих до 05 серпня 1992 року, не передбачалося.

Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації (лист Міністерства юстиції України від 23 лютого 2016 року № 8.4-35//18/1).

У частині третій статті 12, частині першій статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Згідно з частинами першою, другою статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Частиною другою статті 89 ЦПК України встановлено, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_4 встановлено, що житловий будинок, господарські будівлі та споруди споруджено в 1963 році.

Згідно Звіту житлового будинку з надвірними спорудами, складеного ЕТВО "Придністров`я" на підставі договору № 410 від 29.08.2021, ринкова вартість житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_4 станом на 30.08.2021 становить - 96460 грн.

Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69.

Цими Вказівками передбачено, що суспільна група господарства визначалась сільською радою залежно від роду занять голови господарства (сім`ї).

Згідно ксерокопії витягів з по господарських книг за 1967-1969 роки (особовий рахунок № НОМЕР_2 ), за 1971-1973 роки (особовий рахунок № НОМЕР_3 ), за 1974-1976 роки (особовий рахунок № НОМЕР_2 ), за 1977-1979 роки (особовий рахунок № НОМЕР_4 ), за 1980-1982 роки (особовий рахунок № НОМЕР_5 ), за 1983-1985 роки (особовий рахунок № НОМЕР_6 ), за 1986-1990 роки (особовий рахунок № НОМЕР_3 ), за 1991-1995 роки (особовий рахунок № НОМЕР_7 ), виданих Раковецьким старостинським округом Городенківської міської ради, суспільна група господарства - колгосп., голова сім`ї - ОСОБА_7 , 1923 р.н., помер ІНФОРМАЦІЯ_8 , дружина ОСОБА_6 , 1925 р.н., зять ОСОБА_8 , 1944 р.н., вибув в 1971 році, внук ОСОБА_9 , 1969 р.н., вибув в 1971 році, внука ОСОБА_10 , 1970 р.н., вибула в 1971 році, внука ОСОБА_11 , 1971 р.н., вибула в 1971 році, син ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , вибув в 1975 році, син ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , вибув в 1985 році, син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , вибув 26.10.1991 в господарство № 4, син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , невістка ОСОБА_14 , 1965 р.н., вибула в 1985 році в господарство № 126, дочка ОСОБА_15 , 1954 р.н., вибула в м. Городенку в 1987 році, внука ОСОБА_16 , 1985 р.н., вибула в 1985 році в господарство № 126.

На час смерті ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 , актовий запис № 12, разом із ним по АДРЕСА_4 проживали і були зареєстровані: дружина ОСОБА_6 , 1925 р.н., дочка ОСОБА_15 , 1954 р.н., син ОСОБА_13 , 1962 р.н., син ОСОБА_3 , 1964 р.н., син ОСОБА_4 , 1967 р.н., невістка ОСОБА_14 , 1965 р.н., що стверджується довідкою № 63 від 14.02.2022 виданою Раковецьким старостинським округом Городенківської міської ради.

Повідомленням Городенківської державної нотаріальної контори Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Івано-Франківськ) № 407/01-16 від 04.05.2022 та Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 68879589 від 03.05.2022, стверджується, що спадкова справа після смерті ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 , не заведена.

У зв`язку із набранням чинності Закону України «Про власність», з 15 квітня 1991 року колгоспні двори припинили своє існування, а правовідносини щодо майна колгоспного двору змінилися, оскільки належне на праві сумісної власності майно колгоспного двору трансформувалося у спільну часткову власність колишніх членів колгоспного двору.

За ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності.

Отже, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Колгоспні двори, виникнення та існування яких пов`язувалося зі спільним вкладом у створення даного майна членами колгоспного двору, належали до спільної сумісної власності членів колгоспного двору.

Станом на 15.04.1991 в господарстві за адресою: АДРЕСА_4 були зареєстровані: голова господарства ОСОБА_6 , 1925 р.н., син ОСОБА_3 , 1964 р.н., син ОСОБА_4 , 1967 р.н., що доводиться довідкою № 64 від 14.02.2022, виданою Раковецьким старостинським округом Городенківської міської ради.

Судом встановлено, що колишнім членам колгоспного двору ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на праві спільної часткової власності належало по 1/3 частині житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 .

Згідно статті 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», та в підпункті «г» пункту 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила статті 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після ІНФОРМАЦІЯ_14 спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів.

Голова колишнього колгоспного двору (член колишнього колгоспного двору) ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 у с. Раковець Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 22 від 01.12.1998, що стверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_8 , виданого 01.12.1998. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо.

Оскільки ОСОБА_6 померла до 1 січня 2004 року, застосовується Цивільний кодекс УРСР 1963 р. Згідно з ст. 524 згаданого кодексу спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті (ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР). Відповідно до вимог ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Згідно зі ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно ст.526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Відповідно до ст.525 згаданого кодексу часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Згідно ст. 560 ЦК УРСР спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину.

На час смерті ОСОБА_6 , 1925 р.н., яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 актовий запис № 22 від 01.12.1998, разом із нею по АДРЕСА_4 проживав і був зареєстрований син ОСОБА_4 , 1967 р.н., що стверджується довідкою № 66 від 14.02.2022, виданою Раковецьким старостинським округом Городенківської міської ради.

Те, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_12 є сином ОСОБА_7 та ОСОБА_6 доводиться копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_9 , виданого 27.07.1967.

Судом встановлено, що спадкоємцем першої черги за законом спадкодавця ОСОБА_6 , який прийняв спадщину після її смерті, вступив в управління та володіння спадковим майном є її син ОСОБА_4 .

Із копії спадкової справи № 39/2002 (номер у Спадковому реєстрі № 1891266), наданої суду Городенківською державною нотаріальною конторою Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області вбачається, що за заявою спадкоємця першої черги за законом ОСОБА_4 заведена спадкова справа після смерті ОСОБА_6 .

ОСОБА_4 державним нотаріусом Городенківської районної державної нотаріальної контори Паньків Д.М. видано 2 (два) свідоцтва про право на спадщину за законом на: право на пайовий фонд майна колективного с/г підприємства с/с «Червона калина» (№ 2030 від 03.09.2008), грошовий вклад у Ощадбанку (№ 127 від 09.02.2002), що належали померлій ОСОБА_6 .

Як встановлено судом, ОСОБА_4 успадкував після смерті матері ОСОБА_6 1/3 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , що належала спадкодавцю як колишньому члену колгоспного двору, однак не оформлено документи про спадкування.

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Городенка Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис за № 12 від 05.06.2012, що стверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_10 від 05.06.2012. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядуваннязаяви про прийняття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України.

На час смерті ОСОБА_4 , 1967 р.н., який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 актовий запис № 12 від 05.06.2012, разом із ним по АДРЕСА_4 проживали і були зареєстровані: дочка ОСОБА_1 , 2004 р.н., співмешканка ОСОБА_5 , 1980 р.н., дочка співмешканки ОСОБА_17 , 1999 р.н., що стверджується довідкою № 400 від 04.10.2021, виданою Раковецьким старостинським округом Городенківської міської ради.

ОСОБА_4 , 1967 р.н., який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 а/з № 12 від 05.06.2012, згідно даних Раковецької сільської ради у шлюбі не перебував, що вбачається із довідки № 462 від 18.10.2021, виданої Раковецьким старостинським округом Городенківської міської ради.

Про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є дочкою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 стверджується копією свідоцтва про народження (повторне) серія НОМЕР_1 від 07.03.2007, актовий запис № 16 від 30.08.2004.

Судом встановлено, що спадкоємцем першої черги за законом ОСОБА_4 є його дочка ОСОБА_1 , яка прийняла спадщинупісля його смерті, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Із копії спадкової справи № 463/2018, наданої суду Городенківською державною нотаріальною конторою вбачається, що за заявою спадкоємця першої черги за законом ОСОБА_1 (позивач) заведена спадкова справа після смерті ОСОБА_4 . Копією Витягу № 53835950 про реєстрацію в Спадковому реєстрі, виданого 26.10.2018 підтверджується, що до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи № 63215777 (номер у нотаріуса 463/2018).

ОСОБА_1 16.03.2020 державним нотаріусом Городенківської районної державної нотаріальної контори Капріян С.В. видано 6 (шість) свідоцтв про право на спадщину за законом, зареєстровані в реєстрі за № 488, 489, 490, 491, 492, 493, на земельні ділянки, площею 0,0949 га, 0,3954 га, 0,0949 га, 0,3952 га, 0,1756 га, 0,1756 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належали спадкодавцю ОСОБА_4 .

До складу спадщини ОСОБА_4 входить також 2/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 : 1/3 частина даного житлового господарства належала спадкодавцю як колишньому члену колгоспного двору, та 1/3 частина успадкована ним після смерті матері ОСОБА_6 , однак не оформлено документи про спадкування.

Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст.1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Постановою державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори С.В. Капріян від 25.08.2021 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , на житловий будинок АДРЕСА_5 . Причиною відмови нотаріуса є те, що право власності на вищезгаданий житловий будинок не було зареєстровано спадкодавцем за життя в органах державної реєстрації, тобто в органах МБТІ.

Відповідно до положень ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном.

Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права в установленому законодавством України порядку.

Для набуття права власності в установленому законом порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав, зокрема, в нотаріальному порядку.

Згідно п.2 ч.1 ст. 346 ЦК України однією з підстав припинення права власності є відмова власника від права власності. Згідно ст. 347 ЦК України особа може відмовитися від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності. У разі відмови від права власності на майно, права на яке не підлягають державній реєстрації, право власності на нього припиняється з моменту вчинення дії, яка свідчить про таку відмову. У разі відмови від права власності на майно, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на нього припиняється з моменту внесення за заявою власника відповідного запису до державного реєстру.

З матеріалів справи вбачається, що спадковий житловий будинок по АДРЕСА_4 належав до колгоспного двору, головою якого була ОСОБА_6 ; станом на 15.04.1991 були зареєстровані та проживали: ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 . Кожному із них належала частка в спадковому житловому будинку. Проте, частки в колгоспному дворі не виділялися. Копіями спадкових справ, наданих суду Городенківською державною нотаріальною конторою Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області стверджується, що: після смерті ОСОБА_6 спадщину прийняв спадкоємець першої черги за законом ОСОБА_4 ; після смерті ОСОБА_4 спадщину прийняла спадкоємець першої черги за законом ОСОБА_1 .

Позивач/відповідач ОСОБА_1 як спадкоємець першої черги за законом після смерті батька ОСОБА_4 , фактично стала власником 2/3 частини вищезгаданого житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, користується ними. Однак, через відсутність правовстановлюючого документу, що підтверджує право власності спадкодавця на спадковий житловий будинок та реєстрацію житлового будинку як колгоспного двору, позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, - визначено ч.3 ст. 1296 ЦК України.

Як вбачається із роз`яснень ч.ч.2, 3 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 р. "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Таким чином суд, належно оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що:

- позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до часткового задоволення, а саме за позивачем/відповідачем слід визнати право власності на 2/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , що успадковано після смерті батька ОСОБА_4 ;в іншій частині позовних вимог слід відмовити;

- зустрічний позовОСОБА_3 підлягає до задоволення, а саме за відповідачем/позивачем слід визнати право власності на 1/3 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , належну йому як колишньому члену колгоспного двору.

При винесенні рішення судом враховується те, що відповідно до вимог Постанови Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» № 807-ІХ від 17.07.2020 територія колишнього Городенківського району Івано-Франківської області на даний час відноситься до Коломийського району Івано-Франківської області.

На підставі ст.ст. 120, 123, 563, 524, 529, 548, 549 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316, 317, 328, 392, 1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1261, 1268-1270, 1296-1297 ЦК України, керуючись ст.ст. 193, 206, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 право власності на 2/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

В іншій частині позовуОСОБА_1 відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_15 право власності на 1/3 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Місце проживання позивача/відповідача ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_11 .

Місце проживання відповідача/позивача ОСОБА_3 - АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_12 .

Місцезнаходження відповідача Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області - вул. Шевченка, 77 м. Городенка Івано-Франківської області.

Судове рішення складене 01.06.2022.

Суддя: Федів Л. М.