Справа № 317/663/19
№/п 2/317/6/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2022 р.

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді -Ачкасова О.М.,

при секретарі -Дмитрієвій І.Е.,

за участю позивачки - ОСОБА_1 ,

представника позивачки -адвоката Нінчук-Худякової О.М.,

представника відповідача -адвоката Білицького Є.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Запоріжжя у загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про поділ майна,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , про поділ майна, зменшивши позовні вимоги, посилалась на те, що сторони перебували у шлюбі з 11.10.2002 року, від шлюбу спільних дітей не мають, шлюб між сторонами розірвано. Після фактичного припинення шлюбних відносин (з червня 2018 року) відповідач став перешкоджати позивачці у користуванні спільним майном, чинить перешкоди в користуванні будинком, побудованим сторонами під час шлюбу, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , у якому позивачка зареєстрована. Вірішити спірні питання мирним шляхом відповідач відмовляється та намагається створити перешкоди позивачці, а тому позивачка була вимушена звернутись до суду з позовом та просила суд визнати за нею право власності на 1/2 частину домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та стягнути з відповідача судові витрати.

Позивачка та її представник у судовому засіданні підтримали позов у повному обсязі, просили суд його задовольнити, визнати за ОСОБА_1 в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на 1/2 частину домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та просила стягнути з відповідача судові витрати.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, раніше надав суду відзив на позов та у судовому засіданні пояснення, у яких позов не визнав, зазначав, що привіз позивачку у будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , за два місяці до шлюбу та проживали там, зазначив, що спірний будинок набув до шлюбу. У 2018 році припинили шлюбні відносини. Вказав,що працював прокурором Хортицького району м.Запоріжжя, заробітна плата була хороша та він вже отримував пенсію.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав, зазначив, що земельна ділянка виділялася відповідачу у 1995 році, а шлюб зареєстрований у 2002 році. Пояснив суду, що спірний будинок на час укладання шлюбу вже існував. Зазначив, що оригіналів документів для огляду суду надано не було, не доведено, що за кошти позивачки було побудовано будинок та зроблено ремонт. У 2018 році шлюбні відносини були припинені, доказів що у позивачки були кошти вона не надала, просив суд відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін у справі, дослідивши усі докази у сукупності, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 , 11.10.2002 року, відділом реєстрації актів громадянського стану Хортицького районного управління юстиції м.Запоріжжя, було зареєстровано шлюб між сторонами у справі, актовий запис №599.

Шлюб між сторонами розірвано за рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя, від 11.12.2019 року, яке набрало законної сили 14.01.2020 року.

Згідно ухвали Запорізького районного суду Запорізької області від 21.09.2022 року, клопотання представника позивачки від 09.03.2021 р. про залишення без розгляду позовних вимог в частині визнання особистою власністю комплексу будівель та споруд «Міні-готель», розташованого за адресою: АДРЕСА_2 ; визнання особистою власністю квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 ; визнання особистою власністю автомобілю «Mercedes - Benz», 2004 року випуску, державний номер НОМЕР_2 ; стягнення з відповідача вартості 1/2 частини закінченого будівництвом житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 ; стягнення з відповідача вартості 1/2 частини спільно нажитого рухомого майна, а також робіт по виготовленню та встановленню кіоску на загальну суму 951300,00 грн., було задоволено. Та ухвалено, розглядати лише позовну вимогу про визнання за позивачкою права власності на 1/2 частину домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

Як вбачається з матеріалів справи, згідно Державного акту на право приватної власності на землю, серії ЗП № від 05.06.2003 року, на підставі рішення виконавчого комітету Сонячної сільської ради №84/16 від 12 жовтня 1995 року, ОСОБА_2 було передано у приватну власність земельну ділянку площею 0.15 гектарів , що розташована на території АДРЕСА_5 , землю передано для індивідуального будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, акт зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної на землю за №976.

Відповідно Акту прийому в експлуатацію закінченого будівництва та сільськогосподарських побудов індивідуального забудовника складеного 30.03.2004 року, виконавчим комітетом Сонячної сільської ради Запорізького району Запорізької області, забудова земельної ділянки почата 23.06.1995 року та закінчена 17.03.2004 року.

Відповідно до Рішення №43 ухваленого 08.04.2004 року, Виконавчим комітетом Сонячної сільської ради Запорізького району Запорізької області «Про оформлення права приватної власності на житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1 ОСОБА_2 », було ухвалено, видати ОСОБА_2 свідоцтво про право приватної власності на зазначений житловий будинок та доручено Запорізькому бюро технічної інвентаризації провести реєстрацію згідно цього рішення.

Відповідно до копії свідоцтва на право власності на нерухоме майно від 27.04.2004 року, виданого Виконавчим комітетом Сонячної сільської ради , власником житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , є ОСОБА_2 , що також підтверджується копією технічного паспорту ОП ЗМБТІ від 17.03.2004 року.

Згідно звіту про діапазон ймовірної ринкової вартості об`єкта житлової нерухомості, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , складеного ФОП ОСОБА_3 від 23.11.2018 року, становить 3 585 854,00 грн.

Згідно Звіту про оцінку майна від 16.11.2022 р., складеного ФОП ОСОБА_4 , оціночна (ринкова) вартість житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , складає 2 200 000,00 грн.

Тобто, вищезазначений будинок на теперішній час перебуває у приватній власності відповідача, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №315044522 від 14.11.2022 року, що також визнавалося стороною відповідача.

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження індексний номер 251915110 від 09.04.2021 року, на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , постановою Запорізького апеляційного суду 08.10.2019 року було накладено арешт.

Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Як вбачається з матеріалів справи, за час перебування у шлюбі з відповідачем, ОСОБА_1 вкладала кошти у поліпшення спірного будинку, що підтверджується Договором №4 від 21.11.2005 р. укладеним між приватним підприємцем ОСОБА_5 та ОСОБА_1 про виготовлення вікон, за які вона сплатила кошти у розмірі 30418,00 грн., що підтверджується прибутковим касовим ордером №1, купувала меблі у будинок, згідно договору купівлі-продажу №20/05/2 від 20.05.2014 р. укладеного між приватним підприємцем ОСОБА_6 та ОСОБА_1 , ОСОБА_1 купувала у приватного підприємця секційні гаражні ворота. Укладала Договір №20 про надання послуг з підготовки та видачі технічних умов на телефонізацію об`єкта від 11.01.2008 року.

Відповідач працював прокурором Хортицького району м.Запоріжжя, згодом був звільнений з посади заступника прокурора області у зв`язку з виходом на пенсію по вислузі років 25 .06.2010 р. та крім зарплатні, отримував пенсію з серпня 2002 року, що підтверджується довідками про доходи ОСОБА_2 .

Спірний будинок за адресою: АДРЕСА_1 , було прийнято в експлуатацію та зареєстровано право власності за ОСОБА_7 у 2004 році, тобто під час зареєстрованого шлюбу між сторонами у справі.

Посилання представника відповідача на те, що земля виділялася відповідачу ОСОБА_2 , ще у 1995 році, тобто до реєстрації шлюбу, стороною позивачки не оспорюється та не є предметом спору, позивачка не просить суд визнати за нею право власності на земельну ділянку за зазначеною адресою.

Тобто сторони разом вкладали кошти у спірний будинок, як подружжя, оскільки перебували у шлюбі з 2002 року по 2019 рік, що спростовує викладені у відзиві від 25.09.2019 року на позов обставини, як стверджував представник відповідача, що все набуте під час шлюбу майно є особистою приватною власністю ОСОБА_2 , оскільки ОСОБА_1 ніяким чином не змогла би за власні кошти побудувати/придбати нерухоме майно, тому що її заробітна плата цього не дозволяла.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України).

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується ст. 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у ст. 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Частинами 1, 2 ст. 70 СК України, встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року №11, зазначено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання.

При здійсненні поділу в судовому порядку, суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо.

Доводи представника відповідача щодо ненадання позивачкою суду оригіналів документів на нерухоме майно, суд оцінює критично, оскільки право власності на спірний будинок зареєстровано за відповідачем, що не оспорювалося відповідачем та його представником.

На підставі вищевикладеного, враховуючи, суд вважає за необхідне позов задовольнити та визнати за позивачкою право власності на 1/2 частину домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивачки судовий збір у розмірі 9605,00 грн., сплата якого підтверджується наданими суду квитанціями.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 60, 61, 69, 70, 110-112 СК України, ст.ст. 2, 7, 10, 12-13, 141, 228-229, 258-260, 263 -265, 268 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

В порядку поділу спільного нерухомого майна подружжя, визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) право власності на 1/2 частину домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_6 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) судовий збір у розмірі 9605,00 грн. (дев`ять тисяч шістсот п`ять гривень 00 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 16.12.2022 року.

Суддя: О.М. Ачкасов