СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 2/759/4972/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2022 року суддя Святошинського районного суду м. Києва Журибеда О.М., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИВ:

10.11.2022 року до Святошинського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Разом з позовною заявою до суду надійшла заяві від представник позивача ОСОБА_3 про забезпечення позову шляхом накладення арешту з забороною відчуження та заборони вчиняти певні дії щодо нерухомого майна, що належить на праві приватної власності ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) а саме, однокімнатна квартира, яка знаходиться за адресою ЖК «Стольний град», АДРЕСА_1 , загальна площа (кв.м.) 39, 6 кв.м., реєстраційний номер майна 00.

Заяву мотивує тим, що 21.12.2020 року ОСОБА_1 передав у борг грошові кошти у розмірі 80000 доларів США, що еквівалентно українській гривні на день отримання боргу за офіційним курсом НБУ складає 27, 81 грн./ 1 долар США та складає 2 225 600 грн. ОСОБА_2 , про що було складено власноруч написну ним боргову розписку про отримання грошових коштів. 05.08.2021 року відповідачем частково повернуто борг, а саме у сумі 2000 доларів США, що на дату повернення становило за офіційним курсом НБУ 26, 90 грн./ 1 долар США та складає 53800, 00 грн. Відтак, відповідачем порушено погоджені умови повернення отриманої грошової суми, що змусило звернутись до суду. Як стало відомо позивачеві станом на дату подачу позову відповідач не працевлаштований, постійного доходу не має та намається здійснити заходи по реалізації належного йому майна на праві приватної власності. Вважає, що забезпечення вказаного позову шляхом накладення арешту майна та заборони вчиняти дії щодо нерухомого майна відповідача є співмірним із заявленими позовними вимогами про стягнення боргу в розмірі 2 851 680, 00 грн. Відповідно до положень ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду і ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Згідно з вимогами ст. 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і має містити: предмет позову та достатні обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, що потрібні для забезпечення позову. Статтею 153 ЦПК України, її частинами 1,3,5-7,10,11 передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду); суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням, у виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін, залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення; суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову, ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено; оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи; оскарження ухвали про скасування забезпечення позову або про заміну одного виду забезпечення іншим зупиняє виконання цієї ухвали".

Вивчивши матеріали справи - предмет позову який забезпечується та підстави для звернення з нею, а також додані до заяви письмові докази, суд дійшов наступного висновку.

На розгляді у Святошинського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа № 759/16052/22 за позовом ОСОБА_1 ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Метою забезпечення позову є вжиття заходів, які забезпечують у майбутньому позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Частиною 3 ст. 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Відповідно до ч.1ст. 152 Цивільного процесуального кодексу України заява про забезпечення позову подається до суду, після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Згідно п. 6 Постанови Пленуму ВСУ № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

На підставі вищевикладених обставин, суд дійшов до висновку про те, що вимоги заявника стосовно забезпечення позову шляхом накладення арешту з забороною відчуження та заборони вчиняти певні дії щодо нерухомого майна, що належить на праві приватної власності ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) а саме, однокімнатна квартира, яка знаходиться за адресою ЖК «Стольний град», АДРЕСА_1 , загальна площа (кв.м.) 39, 6 кв.м., реєстраційний номер майна 00 є обґрунтованими, законними та співмірними із позовними вимогами, які заявником заявлено у справі та з урахуванням того, що спір виник саме стосовно стягнення боргу, а невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, у разі задоволення позовних вимог, при цьому заходи забезпечення позову застосовуються судом як гарантія реального виконання рішення суду.

Також суд зазначає, що цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідності до заявлених позовних вимог. До того ж заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер та діють лише до ухвалення остаточного рішення в справі.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз`яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності його вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Як передбачено положеннями ч. 7 ст. 153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, а також вирішує питання зустрічного забезпечення.

Станом на час розгляду судом заяви про забезпечення позову у суду відсутні підстави вважати, що існують обставини, з якими законодавець встановив обов`язок суду на застосування зустрічного забезпечення, згідно з ч. 3 ст. 154 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1-18, 149-150, 153, 154, 157 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 ОСОБА_2 про стягнення боргу - задовольнити.

В порядку забезпечення позову накласти арешт з забороною відчуження та заборони вчиняти певні дії щодо нерухомого майна, що належить на праві приватної власності ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) а саме, однокімнатна квартира, яка знаходиться за адресою ЖК «Стольний град», АДРЕСА_1 , загальна площа (кв.м.) 39, 6 кв.м., реєстраційний номер майна 00.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Копію ухвали суду для виконання направити до відповідних компетентних органів.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя О.М. Журибеда