КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/6258/2022 Доповідач у ІІ інстанції - Гуль В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2022 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Гуля В.В.,

суддів Матвієнко Ю.О., Шебуєвої В.А.,

за участю секретаря Линок В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргоюОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м.Києва від 18 січня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: ПрАТ «СК «АСКО-Донбас Північний» про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

встановив:

Позивач ОСОБА_2 27.11.2019 року звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 , третя особа: ПрАТ «СК «АСКО-Донбас Північний» про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яким з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просить стягнути з відповідача на користь позивача матеріальний збиток, заподіяний в результаті пошкодження автомобіля у розмірі 464191,20 грн., транспортні послуги ( евакуатор) у розмірі 6500,00 грн., вартість медичного обстеження після ДТП у розмірі 585,00 грн., витрати за проведення експертного дослідження у розмірі 2000,00 грн., моральну шкоду у розмірі 10000,00 грн., витрати за надання правової допомоги у розмірі 10000,00 грн. та сплачений судовий збір у розмірі 5216,96 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що 10.10.2019 року о 07 год. 30 хв. на а/д Чоп-Київ сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «КІА», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля марки «Ауді», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 . Внаслідок вищевказаної ДТП було пошкоджено автомобіль «Ауді», д.н.з. НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_2 . Відповідно до постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності.

На момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ПрАТ «СК «АСКО-Донбас Північний». Після звернення до страхової компанії з заявою про виплату страхового відшкодування, ПрАТ «СК «АСКО-Донбас Північний» було виплачено позивачу страхове відшкодування в розмірі 99000,00 грн.

Зазначив, що відповідно до висновку № 25080/20-54/25081/20-52 судової автотоварознавчої та автотехнічної експертизи від 25.02.2021 року КНДІСЕ, розмір матеріального збитку, заподіяного автомобілю марки «Ауді», д.н.з. НОМЕР_2 становить 563191,20 грн.

З урахуванням вищевказаного, позивач просив стягнути з відповідача матеріальний збиток, заподіяний в результаті пошкодження автомобіля у розмірі 464191,20 грн. із розрахунку (563191,20 грн. розмір матеріального збитку - 99000,00 грн. виплачене страхове відшкодування ПрАТ «СК «АСКО-Донбас Північний»), транспортні послуги ( евакуатор) у розмірі 6500,00 грн., вартість медичного обстеження після ДТП у розмірі 585,00 грн., витрати за проведення експертного дослідження у розмірі 2000,00 грн., моральну шкоду у розмірі 10000,00 грн., витрати за надання правової допомоги у розмірі 10000,00 грн. та сплачений судовий збір у розмірі 5216,96 грн.

Рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 18 січня 2022 року позов задоволено частково.Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 464191 грн. 20 коп., витрати за послуги евакуатора в розмірі 6500 грн. 00 коп., витрати на проведення експертного дослідження в розмірі 2000 грн. 00 коп., моральну шкоду в розмірі 1000 грн. 00 коп., сплачений судовий збір в розмірі 4832,76 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 5000 грн. 00 коп., а всього стягнути 483523 (чотириста вісімдесят три тисячі п`ятсот двадцять три) грн. 96 коп.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, вказує на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухвалення рішення.

Вказує, що при розгляді справи 18.01.2022 року заявлено про відмову від поданого ним доказом-висновку експертизи. Вказує, що він відмовляється від доказу поданого ним, (відкликає письмовий доказ) - а саме від висновку експертизи, яка була проведена за його клопотанням, оскільки вважає його неповним та необгрунтованим, проведеним без огляду досліджуваного автомобіля, без визначення різниці між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, що є визначальним при визначення шкоди якщо ремонт автомобіля є технічно неможливим чи економічно необгрунтованим, оскільки в силу ст. 30.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» такий автомобіль є фізично знищеним .

Таким чином, вважає, що позивач повинен довести суду розмір завданої йому шкоди, який становить різницю між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди.

Вказує, що позивач не надав суду жодного письмового доказу, яку вартість мав фізично знищений автомобіль позивача до ДТП та після дорожньо-транспортної пригоди, для того, щоб суд міг визначити реальні збитки і стягнути розмір шкоди, який становить цю різницю.

З наданих письмових доказів позивача вбачається лише розмір збитків, якій дорівнює згідно Звіту №11-19-М258 від 07.11.2019 року , сумі відновлювального ремонту з врахуванням значення фізичного зносу і становить 333 863, 44 грн. В матеріалах справи наявний доказ, що ринкова вартість автомобіля при купівлі станом на 11.09.2018 року становила 300000 грн.

Звертає увагу суду апеляційної інстанції, що подаючи заяви і про зменшення позовних вимог і про збільшення позовних вимог, позивач просив стягнути вартість автомобіля, що дорівнює сумі відновлювального ремонту і залишки автомобіля залишити у себе, оскільки жодними позовними вимогами не просить передати відповідачеві залишки автомобіля, тоді як просить на свою користь повну вартість автомобіля з урахуванням фізичного зносу.

Таким чином зазначає, що стягуючи з відповідача ринкову вартість автомобіля (оскільки автомобіль є фізично знищеним і розмір шкоди дорівнює його ринковій вартості) та залишаючи у позивача залишки автомобіля, які мають вартість, з відповідача стягнуто непомірну шкоду, тобто за рахунок відповідача позивач і залишає у себе залишки автомобіля, які він продає по запчастинам і ринкову вартість автомобіля, що не відповідає принципу справедливості.

Окрім іншого вказує на недоведеність моральної шкоди та не вирішення питання, щодо передачі відповідачу залишків автомобіля, що є суттєвим при розгляді справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги суд дійшов висновку часткове залишення апеляційної скарги та зміну рішення.

Судом встановлено, що 10.10.2019 року о 07 год. 30 хв. на а/д Чоп-Київ сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «КІА», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля марки «Ауді», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 .

Внаслідок вищевказаної ДТП було пошкоджено автомобіль марки «Ауді», д.н.з. НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 (т. 1 а.с. 15).

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18.11.2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні ДТП, яке сталося 10.10.2019 року та притягнуто до адміністративної відповідальності (т. 1 а.с. 168-169).

На момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ПрАТ «СК «АСКО-Донбас Північний», з лімітом відповідальності 100000,00 грн.

ОСОБА_2 звернувся до ПрАТ «СК «АСКО-Донбас Північний» з заявою про виплату страхового відшкодування.

За результатами розгляду заяви про виплату страхового відшкодування, страховик сплатив страхове відшкодування у сукупному розмірі 99000,00 грн.

В ході розгляду справи ухвалою від 28.09.2020 року по даній справі було призначено судову автотоварознавчу та автотехнічну експертизу.

Відповідно до висновку № 25080/20-54/25081/20-52 судової автотоварознавчої та автотехнічної експертизи від 25.02.2021 року КНДІСЕ, розмір матеріального збитку, заподіяного автомобілю марки «Ауді», д.н.з. НОМЕР_2 становить 563191,20 грн. (т. 2 а.с. 224-240).

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами виникли правовідносини, щодо відшкодування шкоди, яка перевищує ліміт відповідальності страховика, окрім іншого відповідно до ч.2 ст.1166 ЦК України особа, яка завдала шкоду , звільняється від її відшкодування , якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини, а отже законом встановлено презумцію вини заподіювача шкоди, вина відповідача встановлена постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 листопада 20219 року у зв`язку із цим суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача в частині матеріальної шкоди є обґрунтованими.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд проте не в повній мірі, враховуючи наступне.

Судом першої інстанції вірно встановлено обставини справи та застосовано норми законодавства у даній правовій ситуації, однак апеляційний суду зазначає наступне.

У постанові Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 753/21303/16-ц, , суд дійшов висновку про те, що відшкодування шкоди, заподіяної власником (володільцем) транспортного засобу, цивільно-правова відповідальність якого застрахована, урегульовано Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". У разі коли пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлений або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 цього Закону, відповідно до якої транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необгрунтованим. Ремонт вважається економічно необгрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП.

У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди здійснюється у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Право на залишки транспортного засобу отримує страховик чи моторне транспортне страхове бюро.

Розмір страхового відшкодування залежить також від того, визнає власник транспортний засіб фізично знищеним чи ні. У разі визнання його таким власнику відшкодовується шкода у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП та витратам, пов`язаним з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Право на залишки транспортного засобу отримує страховик чи моторне транспортне страхове бюро.

Згода чи незгода потерпілого передати залишки транспортного засобу винній у його пошкодженні особі, з огляду на те, що ліміт відповідальності страховика не перевищує розміру заподіяної потерпілій особі шкоди, не має правового значення, оскільки покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах ліміту відповідальності страховика на страхувальника, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").

Зазначений висновок викладено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 14-176цс18.

У постанові від 19 вересня 2019 року у справі № 643/4161/15-ц, Верховний Суд дійшов висновку про те, що відповідно до статті 30 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП.

Отже, якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано вищенаведеною статтею 30 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, який згідно зі статтею 8 ЦК України (аналогія закону) може застосовуватися не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують його вартість до ДТП.

Встановлено, що у справі відсутні данні, що автомобіль не може бути відновлений , проте є дані, що ремонт проводити недоцільно, оскільки відновлюваний ремонт перевищує вартість транспортного засоба. Також відсутні данні чи згоден позивач, чи не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним.

Таким чином суд першої інстанції обгрунтовано вважав, що ефективним способом захисту , у даному випадку буде стягнення ринкової вартості транспортного засобу на момент пошкодження, що спростовує доводи апеляційної скарги, щодо неправильного застосування ст..22,1167 ЦК України та ст.30 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

З ініціативи відповідача була призначена експертиза із визначеними питаннями для застосування ст. 30 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", проте експертиза ним не була оплачена та у окремій заяві від її проведення останній відмовився.

Таким чином, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин і застосував норми матеріального та процесуального права, виходячи із особливостей встановлених обставин, проте відновивши повністю порушене право безпідставно не передав залишки автомобіля відповідачу.

Задовольняючи позов про стягнення моральної шкоди суд першої інстанції суд першої інстанції вірно виходив з того, що діями відповідача, позивачу спричинені моральні страждання, які пов`язані з пошкодженням належного йому транспортного засобу, що узгоджується з ст.23, ч.1 ст.1167 ЦК України та практикою Верховного Суду у даних правовідносинах, а отже доводи апеляційної скарги в цій частині апеляційний суд відхиляє.

Також апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги в частині необґрунтованого стягнення судом першої інстанції на користь позивача витрат на проведення дослідження з визначення розміру заподіяної в результаті ДТП матеріальної шкоди, оскільки дані витрати у порядку ч.1,3 ст.133 ЦПК України відносяться до судових витрат та підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у разі задоволення позову.

Що стосується доводів апеляційної скарги стосовно стягнення судового збору в сумі яка перевищує 1% від циіни позову то ці доводи апеляційної скарги є необґрунтованими оскільки такі дії суд першої інстанції узгоджуються з положенням ст.4 Закону України "Про судовий збір".

Інші доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи і не мають значення для розгляду справи та не вливають на законність рішення суду.

Враховуючи викладене апеляційний суд приходить до висновку змінити і доповнити рішення Святошинського районного суду м.Києва від 18 січня 2022 року зобов`язавши ОСОБА_2 передати ОСОБА_1 автомобіль марки «Ауді», модель А6, державний номерний знак НОМЕР_2 , 2008 року випуску, номер шасі НОМЕР_4 .

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

У відповідності до положень ст. 376 ЦПК України підставами для зміни судового рішення повністю або частково є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374, 376, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду м.Києва від 18 січня 2022 року змінити і доповнити наступним змістом.

Зобов`язати ОСОБА_2 передати ОСОБА_1 автомобіль марки «Ауді», модель А6, державний номерний знак НОМЕР_2 , 2008 року випуску, номер шасі НОМЕР_4 .

В іншій частині рішення Святошинського районного суду м.Києва від 18 січня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий В.В. Гуль

Судді Ю.О. Матвієнко

В.А. Шебуєва